ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Справа № 27/4-10

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Самусенко С.С.,
розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 (головуючий суддя Подобєд І.М., судді Широкобокова Л.П., Орєшкіна Е.В.)
на рішенняГосподарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2016 (головуючий суддя Татарчук В.О., судді Петрова В.І., Соловйова В.О.)
у справі№ 27/4-10 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк",
треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:
1. ОСОБА_6, 2. ОСОБА_7, 3. ОСОБА_8,
про зобов'язання зарахувати на поточний рахунок кошти
за участю представників:
позивачаОСОБА_9,
відповідачане з'явились,
третьої особи-1не з'явились,
третьої особи-2не з'явились,
третьої особи-3не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2016 у справі №27/4-10, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2017, відмовлено у позові фізичної особи - підприємеця ОСОБА_4 до Закритого акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії Приватбанк про зобов'язання зарахувати на поточний рахунок № НОМЕР_1 в ЗРУ КБ Приватбанк грошові кошти у сумі 56.185,87 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій було неповно з'ясували обставини, які мають значення для справи, а також порушили норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 525 ЦК України, ст.ст. 32, 34, 36, 83 ГПК України. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про непідтвердження факту інкасації відповідачем грошових коштів позивача.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники відповідача та третіх осіб не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" в особі Рівненської філії "ПриватБанку" (відповідач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (позивач) укладений Договір про інкасацію коштів № 38 від 11.02.2008.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору банк власними силами і засобами здійснює інкасацію коштів клієнта, виконує їх перерахування та зараховує на поточний рахунок клієнта наступного операційного дня після проведення інкасації. Дні і час грошового виторгу (графік) установлюються банком з урахуванням режиму роботи клієнта і його структурних одиниць, планового розміру грошової виручки та інших умов і вказується в явочній картці, що підписується уповноваженою особою банку. Банк проводить приймання коштів від клієнта і здійснює своєчасне зарахування коштів на рахунки клієнта, а клієнт здійснює оплату за надані послуги в розмірі та строки, що передбачені цим договором.

За умовами пункту 7.2 Договору № 38 від 11.02.2008, в редакції Додатку № 1 від 03.04.2008, збір грошової виручки інкасаторами Банку проводиться за адресами: 1) м. Рівне, вул. Дворецька, 123 А; 2) м. Сарни, вул. Варшавська, 2Е.

За послуги інкасації готівки Клієнт сплачує банку щомісячно плату, розмір якої встановлений в пункті 4.1 Договору № 38 від 11.02.2008 в редакції Додатку №1 від 03.04.2008.

Відповідно до п. 2.1 Договору Банк зобов'язується здійснити збирання, перевезення і доставку коштів до банку в інкасаторських сумках (мішках).

Інкасація коштів Банком проводиться шляхом збирання сумок з готівкою інкасаторами безпосередньо на підприємствах або через об'єднані каси Клієнтів за затвердженим графіком (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 2.3 Договору для інкасації коштів Банк закріплює за кожним підприємством Клієнта потрібну кількість сумок. Сумки є власністю Банка і в разі розірвання договору підлягають поверненню банку.

За умовами п. 2.4 Договору Банк зобов'язується зараховувати інкасовану виручку у національній валюті на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_2 в ЗРУ КБ "ПриватБанк".

Відповідно до п. 2.10 Договору сторони зобов'язуються дотримуватись Інструкції з організації перевезення валютних цінностей та інкасації коштів в установах банків України, затвердженої постановою Правління НБУ №45 від 14.02.2007.

Пункт 3.2 Договору встановлює, що перед вкладенням в сумку готівки здавач Клієнта заповнює комплект бланків (супровідну відомість, накладну і копію супровідної відомості) до кожної сумки під копіювальний папір і підписує кожний примірник, потім вкладає в сумку перший примірник супровідної відомості, а сумку з готівкою опломбує таким чином, щоб пломба була якомога ближче до замка (кінці шпагату від зав'язаного вузла в пазу пломби повинні мати довжину не більше двох сантиметрів) і здає її разом з накладною інкасатору тільки після перевірки службового посвідчення з фотокарткою, пред'явлення доручення до інкасації готівки, а також явочної карки, засвідченої відбитком печатки дільниці інкасації. Після цього здавач Клієнта звіряє підпис інкасатора на копії супровідної відомості зі зразком його підпису на службовому посвідченні та дорученні, перевіряє наявність печатки дільниці інкасації і одержує від інкасатора порожню сумку, закріплену за цим Клієнтом.

За умовами п. 3.4 Договору при прийомі-передачі інкасаторської сумки Клієнт зобов'язаний провести ідентифікацію інкасатора за посвідченням інкасатора встановленого зразка, а також перевірити його повноваження на право прийому сумки з готівкою шляхом перевірки у нього наявності довіреності на збір грошових коштів.

Пункт 5.1 Договору передбачає, що Банк несе відповідальність перед Клієнтом за цілісність сумки та цінності, які знаходяться в сумці, з часу прийняття її в установленому порядку інкасаторами від Клієнта і до часу її передавання касиру Банку.

Відповідно до п. 5.2 Договору у разі справності та цілісності сумки, накладеної на неї пломби Банк не несе матеріальної відповідальності перед Клієнтом за повноту вкладення в сумку.

В пункті 5.3 Договору сторони обумовили, що у разі втрати інкасаторами сумки з коштами, а також приймання дефектної сумки, у якій виявиться недостача, Банк несе матеріальну відповідальність перед клієнтом згідно із законодавством України в розмірі, зазначеному в копії супровідної відомості, що залишається у здавача готівки, але не менше фактичного розміру втрати цінностей.

Як стверджує позивач, відповідно до умов вказаного вище Договору та Інструкції з організації перевезення валютних цінностей та інкасації коштів в установах банків України, затвердженої постановою Правління НБУ №45 від 14.02.2007, підрозділом інкасації відповідача 30 серпня 2008 року була проведена інкасація коштів та прийнята сумка № 407 з готівковою виручкою в сумі 56.185,87 грн., однак в порушення умов Договору проінкасовані грошові кошти не були зараховані на поточний рахунок позивача ні в передбачений Договором строк, ні пізніше.

Наведені обставини стали приводом для звернення позивача з позовом до відповідача про зобов'язання перерахувати на відповідний поточний рахунок відповідача кошти в сумі 56.185,87 грн., тобто з вимогами про спонукання відповідача виконати свої зобов'язання із зарахування певної суми коштів в натурі відповідно до умов вказаного Договору.

За своєю правовою природою та положеннями укладений між сторонами Договір про інкасацію коштів № 38 від 11.02.2008 є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами встановлено, що за твердженням касира позивача ОСОБА_6 30.08.2008 інкасацію проводив водій-інкасатор відповідача ОСОБА_11

Як на доказ здійснення відповідачем інкасації позивач посилається на 3-й примірник копії супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою № 407 від 30.08.2008, засвідчений підписом та відбитком печатки інкасатора.

Натомість в матеріалах справи наявний Висновок службового розслідування ЗАТ КБ "ПриватБанк" від 31.12.2008, згідно з яким факт отримання співробітниками інкасації Рівненської філії Приватбанку від ПП ОСОБА_4 сумки № 407 з готівковою виручкою в сумі 56.185,87 грн. не підтверджений.

12.11.2008 СВ Сарненського РВ УМВС України було порушено кримінальну справу № 12/211-08 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України за фактом привласнення грошових коштів ФОП ОСОБА_4 30.08.2008 невстановленою особою служби інкасації при передачі грошових коштів з каси підприємства в банківську установу Сарненського відділення КБ "ПриватБанк" (кримінальна справу № 18/211-08).

Досудове слідство у зазначеній кримінальній справі неодноразово зупинялось та до станом на час вирішення спору місцевим судом не завершене.

За клопотанням позивача до матеріалів даної справи був залучений Висновок експерта сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи Дубровицького, Рокитнівського, Сарненського районних відділів науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Рівненській області №75 від 23.06.2009 судової техніко-криміналістичної експертизи 3-го примірника копії супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою № 407 від 30.08.2018, засвідченої печаткою маршруту №11 відділу інкасації Рівненської філії ЗАТ Комерційний банк "ПриватБанк", проведений в рамках розслідування зазначеної вище кримінальної справи. Відповідно до цього Висновку експертизою встановлені стійкі і суттєві співпадаючі ознаки, які утворюють сукупність, достатню для висновку про те, що відтиск печатки, розташований на 3-му примірнику копії супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою № 497 від 30.08.2008, нанесений печаткою маршруту № 11 відділу інкасації Рівненської філії ЗАТ Комерційний банк "ПриватБанк" код 21099787.

З метою проведення судової експертизи ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 було витребувано у Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області матеріали кримінальної справи №18/211-08, а у сторін - додаткові докази у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2015 було призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизи документів у справі №27/4-10, за результатами якої отримано Висновок експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №2239/2240-16 від 06.10.2016.

Згідно з висновком судової експертизи № 2239/2240-16 від 06.10.2016 відтиск круглої печатки "Маршрут № 11 відділ інкасації" на документі "3-й прим. Копія супровідної відомості до сумки з готівкою № 407" від 30.08.2008 нанесений кліше круглої печатки "Маршрут №11 відділ інкасації", вільні та експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а підпис, розташований в графі "(прізвище ініціали)" документа "3-й прим. Копія супровідної відомості до сумки з готівкою № 407" від 30.08.2008, виконаний не ОСОБА_7, не ОСОБА_11 Вирішити питання, чи виконаний підпис ОСОБА_8, або іншою особою, не видається за можливе з причин, викладених в п. 4 дослідницької частини висновку.

Відтак судами встановлено, що згідно з вказаним висновком судової експертизи відтиск печатки, розташований на представленому третьому примірнику супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою № 407 від 30.08.2008, нанесений печаткою маршруту № 11 відділу інкасації Рівненської філії ЗАТ Комерційний банк "Приватбанк" код 21099787.

Разом з тим суди виходили з того, що лише наявність на вказаному документі відтиску печатки відповідача не є достатньою підставою для висновку про те, що мала місце інкасація коштів позивача в порядку, встановленому нормативними актами та Договором про інкасацію коштів № 38 від 11.02.2008, а відсутність інших достатніх доказів не дозволяє зробити безумовний висновок про наявність обов'язку відповідача зарахувати спірну суму коштів на рахунок позивача.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

06.08.2015 і 14.04.2016 відповідач звернувся з клопотаннями до суду першої інстанції про повторне направлення матеріалів справи для перевірки до слідчих органів. Клопотання обґрунтовані тим, що затягування з розслідуванням кримінальної справи призвело до втрати доказової бази (відсутня розписка касира ПП Макушенка, де зазначено, що кошти взяла вона), а згідно з відповіддю прокуратури Сарненського району слідчим не проведено всіх необхідних та можливих слідчих дій та безпідставно прийнято рішення про зупинення досудового слідства, а тому постанова про зупинення досудового слідства скасована, а кримінальна справа для подальшого розслідування направлена до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку надсилання господарським судом матеріалів прокуратурі або органу досудового розслідування.

На думку колегії суддів, в задоволенні цих клопотань відповідача місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив, зважаючи на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, а також на те, що господарська справа № 274-10 вже направлялась до слідчих органів, але не зважаючи на значний проміжок часу відповідну перевірку належним чином здійснено не було, провадження у кримінальній справі № 18/211-08 зупинено, а тому повторне направлення цієї господарської справи до слідчих органів зумовило б затягування розгляду справи.

Як вірно відзначили суди, відповідно до п.п. 3.2, 3.4 Договору про інкасацію коштів № 38 від 11.02.2008 супровідні відомості, що залишаються в клієнта, мають бути заповнені під копіювальний папір.

Наданий позивачем документ "3-й прим. Копія супровідної відомості до сумки з готівкою № 407" оформлений з порушенням наведених положень договору, а саме виконаний не під копіювальний папір.

Наведене підтверджується висновком судової експертизи №2239/2240-16 від 06.10.2016. Зокрема, у висновку зазначено, що всі рукописні записи на "3-й прим. Копія супровідної відомості до сумки з готівкою № 407" від 30.08.2008 виконані пастою синього кольору для кулькових ручок, а не під копіювальний папір.

Згідно з п. 1 глави 5 Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14.02.2007 № 45, інкасація коштів здійснюється підрозділом інкасації банківської установи з дотриманням вимог цієї Інструкції, Положення та на підставі договорів, укладених відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до п. 2 глави 5 вказаної вище Інструкції під час інкасації коштів використовуються явочна картка (додаток 9) і супровідна відомість до сумки з готівкою або супровідний касовий ордер до сумки з валютними цінностями й інші документи, визначені в Положенні.

Наведена явочна картка заповнюється службовою особою підприємства, яке здає кошти. Інкасатору робити записи в явочній картці заборонено.

Згідно з п. 2.8 Положення про здійснення послуг з перевезення валютних цінностей та інкасації коштів, затвердженого головою правління ЗАТ "Комерційний Банк "ПриватБанк" 12.09.2007, здавач клієнта банку під час здавання інкасатору сумки з валютними цінностями робить в явочній картці всі передбачені записи (робити будь-які записи в явочній картці інкасатору-збирачу забороняється).

Пунктом 3 глави 5 вказаної Інструкції встановлено, що у договорі на інкасаційне обслуговування, крім основних та додаткових умов, зазначаються спосіб ідентифікації особи інкасатора, який отримує сумки з цінностями, та його повноваження для здійснення цієї операції, порядок приймання інкасатором сумок з готівкою від клієнта банку, інші питання, що стосуються проведення інкасації коштів та безпечної роботи інкасатора і забезпечення схоронності цінностей під час інкасації, зокрема, наявності вільних та освітлених під'їзних шляхів, забезпечення мінімальної відстані, на яку переносяться цінності під час інкасації, тощо.

З урахуванням викладених положень Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14.02.2007 № 45, та Договору про інкасацію коштів № 38 від 11.02.2008 явочна картка повинна заповнюватися службовою особою (касиром) позивача.

Однак, як встановлено судами, у явочній картці № 124 за серпень 2008 року відсутній запис про інкасацію коштів 30.08.2008.

Таким чином твердження позивача про інкасацію відповідачем коштів 30.08.2008 спростовуються також і явочною карткою № 124 за серпень 2008 року.

Також суди врахували те, що в наданому позивачем третьому примірнику копії супровідної відомості від 30.08.2008 зазначено, що при здійсненні інкасації використовувалась сумка № 407.

Відповідно до явочної картки за серпень 2008 року вказана сумка була отримана позивачем 29.08.2008. 31.08.2008 був вихідним днем і інкасація не здійснювалась. Відповідно до явочної картки за вересень 2008 року сумка № 407 була передана інкасатору відповідача лише 03.09.2008.

Аналізуючи ці факти, суди виходили з того, що у разі припущення того, що інкасація мала місце 30.08.2008, то для того щоб 03.09.2008 інкасатор мав можливість забрати сумку № 407 у позивача з готівкою, її необхідно було повернути клієнту порожньою або 1, або 2 вересня 2008 року. Однак відповідний запис у явочній картці за вересень 2008 року відсутній. Наведене дозволило судам погодитись з твердженням відповідача про те, що в період з 29.08.2008 по 03.09.2008 інкасаторська сумка № 407 зберігалася у касира позивача. Позивач зі своєї сторони наведених вище фактів щодо використання ним сумки з № 407 не спростував.

Щодо доводів скаржника про те, що нестача коштів сталася з вини відповідача, який при здійсненні інкасації та перевезенні грошей не дотримувався Інструкції з організації перевезення валютних цінностей та інкасації коштів у банківських установах в Україні", затвердженої постановою НБУ 14.02.2007, а також пункту 64 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 № 1893 "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", колегія суддів вважає, що сам по собі факт використання невстановленою особою відтиску круглої печатки "Маршрут №11 відділ інкасації" на документі "3-й прим. Копія супровідної відомості до сумки з готівкою № 407" від 30.08.2008 дійсно може свідчити про неналежне зберігання та використання цієї печатки працівниками банку всупереч волі відповідача, проте за сукупності решти встановлених судами обставин не може слугувати підтвердженням вини відповідача саме в невиконанні умов Договору № 38 від 11.02.2008 про інкасацію коштів, оскільки до матеріалів справи не надано належних доказів дійсного виконання 30.08.2008 відповідачем своїх зобов'язань за договором з інкасації готівкових коштів позивача, а надані до справи докази вказують на те, що мали місце дії невстановлених осіб, які носять ознаки кримінального злочину, вчинені поза умовами цього договору.

З урахуванням викладеного суди встановили, що 3-й примірник копії супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою № 407 від 30.08.2008 не містить обов'язкових реквізитів (зокрема, підпису інкасатора банка), не оформлений відповідно до вимог договору, укладеного між сторонами (виконаний не під копіювальний папір), порядок проведення інкасації, передбачений договором не дотриманий (запис про здійснення інкасації відсутній в явочній картці), і це виключає можливість встановлення факту здійснення інкасації працівниками служби інкасації відповідача коштів у сумі 56.185,87 грн., належних позивачеві, 30.08.2008 за адресою: м. Сарни, вул. Варшавська, 2Е на виконання Договору № 38 від 11.02.2008 про інкасацію коштів.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На думку колегії суддів, висновок місцевого та апеляційного судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановлених у справі рішення місцевого суду та постанови апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 у справі № 27/4-10 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
С.С. Самусенко