ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27.06.2017р. №905/1440/17 Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В., розглянувши матеріали за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2,

до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Донецьк,

про стягнення 33039,07 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №22/3-18508 від 19.06.2017р. до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Донецьк, про стягнення суми заборгованості у розмірі 33039,07 грн.

Відповідно до вимог п.3 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви повинно бути додано, зокрема документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 ст.4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №1801-VIII від 21.12.2016р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017р. встановлений на рівні 1600,00 грн.

Частиною 2 ст.4 зазначеного Закону визначений розмір ставок судового збору, що справляється за подання позовних заяв до господарського суду, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, приймаючи до уваги викладені вище положення закону, враховуючи заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 33039,07 грн., при зверненні до суду з розглядуваним позовом сплаті підлягав судовий збір за вимогами майнового характеру в розмірі 1600,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі суду не представлено.

Разом з тим, із наведеним позовом подано заяву №22/3-18507 від 19.06.2017р., відповідно до якого Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2, просить відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до винесення рішення по справі.

В обґрунтування цих вимог заявник посилається на відсутність на момент подання до суду означеного позову можливості сплатити судовий збір у встановлених законом розмірах через важке фінансове становище, неплатоспроможність та початок процедури ліквідації.

Нормативно свої вимоги Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_1, м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 ОСОБА_2 Анатолієвни, ґрунтує посиланням на приписи ст.ст.44, 57 Господарського процесуального кодексу України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», ст.ст.5, 8 Закону України «Про судовий збір», ст.129 Конституції України.

У підґрунтя викладених обставин суду представлено копії указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганських областях" №875/2014 від 14.11.2014р., рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганських областях".

Розглянувши позов та додані до нього документи суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вказаних положень Вищий господарський суд України п.3.1. постанови Пленуму №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вказав, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VIII від 22.05.2015р., уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору, а тому посилання позивача на те, що з 21.11.2014р. розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, не може бути тією обставиною, що унеможливлює сплату судового збору.

Крім того, відповідно до ст.3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Згідно з ст.4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Таким чином, виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, є завданням Фонду гарантування вкладів, у зв'язку з чим посилання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" на скрутне фінансове становище банку не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Крім того, ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом.

Відповідно до пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012р., до таких витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

Отже, як вбачається з вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, саме до повноважень Фонду належить затвердження відповідного кошторису витрат, в тому числі включення до цього кошторису витрат на оплату судового збору.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили про неможливість сплати судового збору на час подання позовної заяви до господарського суду Донецької області, так, зокрема, не підтверджено відсутність грошових коштів у заявника у необхідній сумі, неможливість їх зарахування у подальшому, а також не обґрунтовано період, на який потрібно відстрочити сплату судового збору, як і джерела заохочення коштів задля його сплати при настанні граничного строку відстрочення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування передбачених ст.8 Закону України «Про судовий збір» підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відтак, беручи до уваги приписи ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд відмовляє у задоволенні означеного клопотання Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2.

За приписами п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

При цьому, відповідно до вимог встановлених розділом VIII Господарського процесуального кодексу України, зокрема, ст.54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно ч.3 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вбачається з позовної заяви №22/3-18508 від 19.06.2017р., остання підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2.

Проте, належних та допустимих доказів у підтвердження її повноважень на підписання означеної позовної заяви суду не надано.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003р. №55 (далі - Стандарт), а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

Відповідно до вимог вказаного пункту Стандарту, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 - підпис.

Але, як встановлено судом, копії доданих до позовної заяви документів належним чином не засвідчені, що порушує вимоги ст.36 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

У відповідності до пункту 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, у разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

На підставі викладеного, враховуючи, що Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2, не виконані вимоги господарського процесуального законодавства, позов підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 27.06.2017р. Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, м.Донецьк, припинено за власним рішенням 23.05.2017р., що за відсутності правонаступництва у спірних правовідносинах, має наслідком процесуальну дію, передбачену ст.62 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.4 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, положеннями Закону України «Про судовий збір» та зважаючи на приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013р., суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2, №22/3-18507 від 19.06.2017р. про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до винесення судом рішення по справі відмовити.

2. Повернути позовну заяву №22/3-18508 від 19.06.2017р. та додані до неї документи Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" ОСОБА_2, без розгляду.

Додаток на адресу позивача: позовна заява №22/3-18508 від 19.06.2017р. з додатками всього на 38-ми арк., конверт.

Суддя О.В. Кротінова