номер провадження справи 22/8/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 Справа № 908/939/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

За участю представників сторін: від позивача ОСОБА_1Ю, довіреність №011.11-11 від 12.05.2017; від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 61 від 06.02.2017.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/939/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14; поштова адреса: 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26)

про стягнення 161795,69 грн

СУТНІСТЬ СПОРУ:

04.05.2017 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 136090,14 грн, інфляційних втрат у розмірі 9944,29 грн, 3% річних у розмірі 2390,13 грн, пені у сумі 2390,13 грн, а всього 151122,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.05.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/939/17, якій присвоєно номер провадження 22/8/17, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 30.05.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання за Договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-29/265Д(2012) від 01.01.2013 у звязку з чим за Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго утворилась заборгованість в розмірі 136090,14 грн. За порушення строків оплати позивачем нараховано до стягнення з відповідача інфляційні втрати 9944,29 грн, 3% річних 2390,13 грн та пеню 2697,64 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат посилається на ст. ст. 11, 15, 16, 509, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230, 231 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 2, 4, 12, 22, 36, 54-57, 61, 83 Господарського процесуального кодексу України.

30.05.2017 судом було прийнято до розгляду та задоволено заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій Публічне акціонерне товариство Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат просить стягнути з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 140797,50 грн, інфляційні втрати 13912,94 грн, 3% річних 3170,64 грн, пеню 4131,68 грн, а всього 162012,76 грн

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, відповідач по справі, проти позову заперечує. Вважає, що позивачем було здійснено невірний розрахунок заборгованості, оскільки між сторонами було здійснено зарахування зустрічних вимог, та позивачем не враховано, що строк виконання зобовязання має розпочинатися після отримання відповідних документів, визначених у п. 7.3 Договору. Звертає увагу, що на момент збільшення розміру позовних вимог строк виконання відповідачем зобовязань з оплати по акту за квітень 2017 року не настав.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні 29.06.2017 подав заяву про відмову та відповідне зменшення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій за січень 2017 по рахунку-фактурі № Z-00000200 від 31.01.2017 та за лютий 2017 по рахунку-фактурі № Z-00000174 від 28.02.2017. Решту позовних вимог позивач підтримує і наполягає на їх задоволенні. Просить за рахунком-фактурою № Z-00000521 від 31.07.2016 дату отримання рахувати від 08.08.2016 відповідно до супровідного листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 007-44/12069 від 08.08.2016 та наполягає на цьому. Заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за березень 2017 року та за квітень 2017 року підтримав, оскільки станом на дату судового засідання по справі 29.06.2017 у позивача виникло відповідне право вимоги сплати відповідачем заборгованості.

В судовому засіданні 29.06.2017 заяву позивача прийнято до розгляду та задоволено як таку, що відповідає ст. 22 ГПК України. Суд визначив подану заяву як заяву про зменшення розміру позовних вимог та ухвалив, що з 29.06.2017 предметом розгляду по даній справі є стягнення з відповідача 140797,50 грн основного боргу, 4077,99 грн пені, 13784,38 грн інфляційних втрат та 3135,82 грн 3% річних.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.06.2017 проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та відзиві на заяву про збільшення, просив у задоволенні позовних вимог відмовити частково, стягнувши з відповідача 930,73 грн інфляційних втрат і 464,73 грн 3% річних. В задоволенні іншої частини позову в розмірі 160617,30 грн відмовити.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 29.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 Публічним акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (скорочено - ПАТ «ЗАлК», власник мереж, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (скорочено - ПАТ «Запоріжжяобленерго», користувач, відповідач у справі) було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-29/265Д(2012) (далі - договір), відповідно до умов п. 1.1 якого власник мереж зобовязується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж.

Згідно з п. 4.1 договору користувач повинен здійснювати оплату за використання електричних мереж за розрахунковий період згідно із додатком № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж».

Відповідно до п. 7.3 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.07.2013) за підсумками розрахункового періоду власник мереж у терміни до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу рахунок.

Сума платежу визначається, виходячи з додатку № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» з урахуванням сум платежів, що надійшли від користувача.

Разом з рахунком власник мереж направляє користувачу:

- податкову накладну, виписану по факту надання послуг (у разі, якщо власник мереж є платником ПДВ);

- підписані уповноваженою особою власника мереж та скріплені його печаткою два примірники «Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг)» (додаток № 5), створені власником мереж машинним (електронним) засобом за допомогою компютерної програми «ІС.Бухгалтерія».

Додатковою угодою № 11 від 28.12.2016 до договору, яка набрала чинності з 01.01.2017, сторони дійшли згоди викласти п. 7.3 у новій редакції, а саме: «За підсумками розрахункового періоду власник мереж:

- у терміни до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу рахунок та підписані уповноваженою особою власника мереж та скріплені його печаткою два примірники «Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг)» (додаток № 5). Сума платежу визначається, виходячи з додатку № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж»;

- у терміни, передбачені законодавством, зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Пунктом 7.4 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.07.2013 до договору) визначено, що оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого власником мереж рахунка та оформленого «Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг)» у термін, що не перевищує 20 днів з дня отримання документів, зазначених у п. 7.3 даного договору.

28.12.2016 сторонами укладена додаткова угода № 11 до договору, в якій у п. 7.4 внесені зміни щодо терміну розрахунків, який повинен не перевищувати 10 днів з дня отримання документів, зазначених у п. 7.3 договору. Сторони дійшли згоди, що умови даної Додаткової угоди починають діяти з 01.01.2017 року.

Відповідно до п. 11.5 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2013 р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

На виконання вищезазначених положень договору, власник мереж в термін з січня 2016 року по квітень 2017 року надав користувачу послуги щодо права спільного використання технологічних електричних мереж, про що свідчать акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

На підставі зазначених актів відповідачу були надані рахунки на сплату послуг, а саме:

- рахунок-фактура № 2-00000068 від 31.01.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000081 від 29.02.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000156 від 31.03.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000247 від 30.04.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000305 від 31.05.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000410 від 30.06.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000521 від 31.07.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000673 від 31.08.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000776 від 30.09.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000851 від 31.10.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000976 від 30.11.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00001126 від 31.12.2016 на суму 11112,62 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000200 від 31.01.2017 на суму 2353,68 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000174 від 28.02.2017 на суму 2353,68 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000261 від 31.03.2017 на суму 2353,68 грн;

- рахунок-фактура № 2-00000335 від 30.04.2017 на суму 2353,68 грн.

Відповідно до доказів, які містяться в матеріалах справи, документи, визначені п. 7.3 договору, були отримані відповідачем:

- за січень 2016 15.02.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 10.03.2016;

- за лютий 2016 22.03.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 12.04.2016;

- за березень 2016 25.04.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 17.05.2016;

- за квітень 2016 20.05.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 10.06.2016;

- за травень 2016 13.06.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 05.07.2016;

- за червень 2016 08.07.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 29.07.2016;

- за липень 2016 у період з 03.08.2016 по 08.08.2016 (відповідно до супровідних листів, які наявні в матеріалах справи); за погодженням позивача, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 09.08.2016;

- за серпень 2016 08.09.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 29.09.2016;

- за вересень 2016 24.10.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 15.11.2016;

- за жовтень 2016 25.11.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 16.12.2016;

- за листопад 2016 02.12.2016; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 23.12.2016;

- за грудень 2016 17.01.2017; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 28.01.2017;

- за березень 2017 24.04.2017; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 05.05.2017;

- за квітень 2017 22.05.2017; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат може бути здійснено з 02.06.2017.

За твердженням позивача, 19.07.2016 Публічне акціонерне товариство Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат здійснило часткове зарахування по рахунку-фактурі № 2-00000068 від 31.01.2016 на суму 1968,66 грн. Таким чином, з 19.07.2016 заборгованість по зазначеному рахунку-фактурі становить 9143,96 грн.

Загальна сума заборгованості відповідача складає 140797,50 грн.

Стягнення з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго заборгованості за Договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-29/265Д(2012) від 01.01.2013 у розмірі 140797,50 грн, 4077,99 грн пені, 13784,38 грн інфляційних втрат та 3135,82 грн 3% річних - є предметом розгляду по даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору про надання послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Судом встановлено, що відповідачем на адресу позивача було направлено заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-29/265Д(2012) від 01.01.2013, а саме:

- заява № 5 від 19.07.2016, яка визначає, що з 19.07.2017 заборгованість відповідача перед позивачем за січень 2016 року становить 9143,96 грн;

- заява № 6 віл 12.08.2016, яка визначає погашення заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 75819,68 грн (9143,96 грн за січень 2016 року, 11112,62 грн за лютий 2016 року, 11112, 62 грн за березень 2016 року, 11112,62 грн за квітень 2016 року, 11112,62 грн за травень 2016 року, 11112, 62 грн за червень 2016 року, 11112,62 грн за липень 2016 року) з 12.08.2016;

- заява № 7 від 20.09.2016, яка визначає погашення заборгованості відповідача перед позивачем за серпень 2016 року в сумі 11112,62 грн;

- заява № 8 від 12.12.2016, яка визначає погашення заборгованості відповідача перед позивачем за вересень-листопад 2016 року в сумі 33337,86 грн;

- заява № 9 від 19.01.2017, яка визначає погашення заборгованості відповідача перед позивачем за грудень 2016 року в сумі 11112,62 грн;

- заява № 10 від 12.05.2017 від 12.05.2017, яка визначає погашення заборгованості відповідача перед позивачем за січень-березень 2017 року в сумі 7061,04 грн;

- заява № 11 від 12.06.2017, яка визначає погашення заборгованості відповідача перед позивачем за квітень 2017 року в сумі 2353,68 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 203 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення встановлені ст. 601 Цивільного кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Форми відповідної заяви як одностороннього правочину та порядку його вчинення законодавством не передбачено. Зарахування може здійснюватись без згоди другої сторони, за заявою лише однієї сторони, тобто, для вчинення даного одностороннього правочину достатньо волевиявлення лише однієї сторони. Моментом припинення зобов'язань сторін у такому випадку є момент вчинення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та її направлення кредитору.

Вимоги, що є предметом зарахування, мають бути однорідними, тобто, їх предметом мають бути речі одного виду, роду, гроші тощо.

Зарахування можливе щодо тих вимог, строк виконання яких настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Можливе також і часткове зарахування, коли одна вимога покриває частину іншої.

Разом з тим, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо).

Зважаючи на викладене вище судом встановлено, що основний борг за Договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-29/265Д(2012) від 01.01.2013 було повністю погашено за зазначеними вище заявами.

Судом прийнято до уваги твердження відповідача, що на момент збільшення позивачем розміру позовних вимог 30.05.2017 не настав строк виконання зобовязань за актом (рахунком) за квітень 2017 року, оскільки відповідні документи було отримано відповідачем 22.05.2017. Таким чином, відповідач мав право сплатити заборгованість по 01.06.2017. Разом з тим, на момент прийняття судом рішення по справі 29.06.2017 строк виконання зобовязань за актом (рахунком) за квітень 2017 року настав, однак був повністю погашений за заявою № 11 від 12.06.2017.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4077,99 грн пені, 13784,38 грн інфляційних втрат та 3135,82 грн 3% річних.

Судом встановлено, що відповідачем зобовязання зі своєчасної оплати по актам за січень-червень 2016 року, вересень 2016 року та березень-квітень 2017 року виконано з порушенням встановленого строку для здійснення оплати.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує пп. 9.2.1 договору, який передбачає, що за внесення платежів, передбачених п. 4.1, з порушенням терміну, визначеного п. 7.4 цього договору, користувач сплачує власнику мереж пеню у розмірі 0,05% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені). Сума пені визначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за загальний період з 21.05.2016 по 26.05.2017, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки позивачем не враховано при здійсненні розрахунку, що відлік 20 (отриманих до 01.01.2017) та 10 (отриманих після 01.01.2017) днів, протягом яких має бути здійснена оплата, має починатися з дня отримання документів, зазначених у п. 7.3 договору, а також не враховано здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Зважаючи на зазначене, пеня підлягає стягненню за загальний період з 10.06.2016 по 11.05.2017 в сумі 1380,77 грн по актам за квітень-червень 2016 року, вересень 2016 року та березень 2017 року. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 21.02.2016 по 26.05.2017, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки позивачем не враховано при здійсненні розрахунку, що відлік 20 (отриманих до 01.01.2017) та 10 (отриманих після 01.01.2017) днів, протягом яких має бути здійснена оплата, має починатися з дня отримання документів, зазначених у п. 7.3 договору, а також не враховано здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог. Зважаючи на вказане, 3% річних підлягають стягненню за загальний період з 10.03.2016 по 11.05.2017 в сумі 458,37 грн по актам за січень-червень 2016 року, вересень 2016 року та березень 2017 року. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягають.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у відповідності до встановлених вимог, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки позивачем не враховано при здійсненні розрахунку, що відлік 20 (отриманих до 01.01.2017) та 10 (отриманих після 01.01.2017) днів, протягом яких має бути здійснена оплата, має починатися з дня отримання документів, зазначених у п. 7.3 договору, а також не враховано здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог. Зважаючи на зазначене, інфляційні втрати підлягають задоволенню в загальній сумі 301,62 грн, за загальний період з квітня 2016 року по липень 2016 року по актам (рахункам) за січень-квітень 2016 року. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення з останнього заборгованості за Договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-29/265Д(2012) від 01.01.2013 у розмірі 140797,50 грн, 4077,99 грн пені, 13784,38 грн інфляційних втрат та 3135,82 грн 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14; поштова адреса: 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26, код ЄДР 00130926) на користь Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15, код ЄДР 00194122), пеню 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн 77 коп., 3% річних 458 (чотириста пятдесят вісім) грн 37 коп., інфляційні втрати 301 (триста один) грн 62 коп. та судовий збір 32 (тридцять два) грн 11 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 04.07.2017.

Суддя О.В. Ярешко