ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р.Справа № 922/1483/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Деньковичу А.Й.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", м. Вовчанськ
до Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1., за дов. № б/н від 03.01.2017 року

відповідача - ОСОБА_2, за дов. № 24 від 29.08.2016 року, ОСОБА_3, за дов. № 31 від 15.11.2016 року.

за відсутністю клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалася

ВСТАНОВИВ:

Позивач, державне підприємство "Вовчанське лісове господарство", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Харківського територіального відділення антимонопольного комітету України, про визнання протиправним та не чинним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 32-р/к від 21 березня 2017 року "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у справі № 2/12-7-17 від 02 лютого 2017 року" та скасувати його.

Позовні вимоги вмотивовано тим, дії відповідача при прийнятті оспорюваного рішення, порушують вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 6 Господарського кодексу України, ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 травня 2017 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1483/17, призначено її до слухання у судовому засіданні на 23 травня 2017 року. 23 травня 2017 року ухвалою господарського суду Харківської області витребувано від відповідача, в порядку ст. 65 ГПК України, письмові пояснення із відповідним нормативним та документальним обґрунтуванням щодо підстав звернення останнього до позивача із вимогою про надання документів, за наслідками якої відповідачем ухвалене спірне рішення; відкладено розгляд даної справи до 14 червня 2017 року. Судом долучено до матеріалів справи супровідним листом (вх. № 17659 від 29 травня 2017 року) пакет документів, який надійшов через канцелярію суду від відповідача. 14 червня 2017 року по розгляду даної справи судом було оголошено перерву до 20 червня 2017 року. Під час перерви судом долучено до матеріалів справи заперечення на відзив (вх. № 19895 від 19 червня 2017 року), який надійшов через канцелярію суду від позивача. Після перерви 20 червня 2017 року судове засідання було продовжено, представники сторін в дане судове засідання з'явилися.

Під час судового засідання 20 червня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі.

В судовому засіданні 20 червня 2017 року представники сторін не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 листопада 2016 року Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (відповідачем) на адресу державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" (позивача) було направлено вимогу за вих. № 02-26/2-3326/9 на підставі ст.ст. 3, 7, 12 п. 5, 12 ч. 1 ст. 17, ст. 22, ч.ч. 1, 2 ст. 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст.ст. 1, 4, 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції", п. 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року № 32-р. Відповідно до вказаної вимоги відповідач вказував, що позивачу необхідно в 14 - денний з дня отримання вимоги надати до відповідача наступну інформацію: копії договорів, укладених позивачем з Харківською товарною біржею (ХТБ) про проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, додатків до них, додаткових угод, які діяли протягом 2015 року та поточного періоду 2016 рок; щодо лотів, які були виставлені позивачем на аукціони, які проводилися на ХТБ у 2015 році (окремо по кожному кварталу) у вигляді таблиці № 1; щодо обсягів реалізації позивачем необробленої деревини по прямих договорах, яка не була реалізована на аукціонах проведених ХТБ протягом 2015 року (окремо по кожному кварталу) у вигляді таблиці № 2; по 5 копій договорів за кожен квартал 2015 року укладених з покупцями необробленої деревини; дохід (виручку) позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2015 рік, з наданням копій підтверджуючих документів. Також, вказаною вимогою відповідачем звернуто увагу позивача на те, що відповідно до ст.ст. 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" вимоги голови територіального комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки; неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені головою територіального відділення строки, подання недостовірної інформації територіальному відділенню тягне за собою відповідальність згідно зі ст.ст. 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

19 грудня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-відповідь (вих. № 558/15 від 19 грудня 2016 року) на вище вказану вимогу відповідача, відповідно до якого позивач повідомив останього про те, що вимога органу державного нагляду не підлягає задоволенню по суті, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме - ст. 19 Конституції України, ст. 6 Господарського кодексу України, ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

22 грудня 2016 року відповідачем надано роз'яснення позивачу (вих. № 0226/2-3627 від 22 грудня 2016 року), відповідно до яких надано роз'яснення щодо повноважень відповідача та підстав для витребування інформації, вказаної у вимозі та продовжено строк позивачу для надання інформації передбаченої вимогою - до 13 січня 2017 року.

02 лютого 2017 року розпорядженням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 16-рп/к, розпочато розгляд справи у зв'язку з наявністю в бездіяльністю позивача, яка полягала у неподанні інформації, передбаченої вимогою в.о. голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30 листопада 2016 року № 02-26/2-3326/9, у встановлений нею строк, ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статі 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподанні інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

02 березня 2017 року відповідачем на адресу позивача було направлено вимогу за вих. № 0226/2-689 від 02 березня 2017 року, у зв'язку з розглядом справи № 2/12-7-17, згідно вказаної вимоги відповідач витребовував від позивача пакет документів вказаний у першій вимозі.

21 березня 2017 року адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України винесено рішення № 32-р/к відповідно до якого: визнано, що позивач не подавши інформацію, передбачену вимогою голови територіального відділення від 30 листопада 2016 року № 02-26/2-3326/9, у встановлений строк, вчинв правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції" у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки; за порушення законодавства про захист економічної конкуренції накладено штраф у розмірі 41 300,00 грн.

Позивач вважає, що вказане рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є незаконним та необґрунтованим у звязку із відсутністю у Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановлених законодавством підстав для отримання матеріалів та документів підприємства, а саме наявності у вимозі Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.11.2016 року №02-26/2-3326/9 наказу про проведення дослідження ринку, як підстави для отримання інформації та документів, що передбачене ст.3,7,12 та п.12 ст.17 Закону України "Про антимонопольний комітет України" та інформації та інформації про наявність на розгляді Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України заяв та справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведення розслідування за цими заявами, розгляд справ про адміністративне правопорушення, як підстави для отримання інформації та документів, що передбачене ст. ст. 3, 7,12 та п. 5 ст.17 Закону України "Про антимонопольний комітет України" та п. 13, п. 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2001 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства".

Вказані вище обставини й стали підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3, 7, 12 та пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України від "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом. Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.03.2001 р. за № 291/5482.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому Законом. До таких підстав визначених законом відносять збір інформації в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства України про захист економічної конкуренції. Отже, лише за наявності вище зазначених підстав, орган влади має право ознайомлюватись з документами та даними, що характеризують діяльність підприємств, установ та організацій та вивчати їх. Аналогічна правова позиція підтримується Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №15 із змінами та доповненнями "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства"( п. 13, п.13.1).

Таким чином, наведені вимоги чинного законодавства дають підстави вважати, що направлення відділенням АМК України запиту відповідній особі щодо подання нею певної інформації буде носити правомірний характер в контексті вимог, що передбачені пунктом 5 частини першої статті 17 Закону "Про Антимонопольний комітет України", а також пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", тобто лише тоді, коли це буде прямо передбачено законом, за наявності відповідної встановленої законом підстави та визначеним законом способу вчинення дій.

Як вбачається із змісту оскаржуваних рішень, судом не було встановлено у справі таких обставин, які б свідчили про те, що в даному випадку запити на подання інформації були направлені відповідачем у звязку з розглядом заяв або справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції чи у звязку з проведенням відповідної перевірки.

Статтями 3, 7, 12 та пунктом 12 частини першої статті 17 Закону України від "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), субєктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) та при цьому має право вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом. Аналогічні за змістом приписи містить Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 р. № 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.03.2001 р. за № 291/5482. Також, аналогічні повноваження закріплено й у Положенні про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого Розпорядженням Антимонопольного комітету України №182-р від 25.12.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2002 р. за №139/6427. Дане положення розроблено відповідно до Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про захист економічної конкуренції" з метою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захисту інтересів субєктів господарювання та споживачів від його порушень при здійсненні господарської діяльності субєктами господарювання та при реалізації повноважень органами державної влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю щодо субєктів господарювання. Пунктом 34 Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого Розпорядженням Антимонопольного комітету України №182-р від 25.12.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2002 р. за №139/6427 передбачено, що органи антимонопольного комітету у разі проведення планової перевірки здійснюють попередній аналіз (дослідження ринку), вивчають нормативно-правові документи, що регулюють діяльність обєкта перевірки, при потребі готують на та направляють в установленому порядку запити про надання інформації щодо діяльності субєкта господарювання. Підставою для вчинення дій, передбачених п. 34 Положення, у відповідності до п. п. 31,32 Зазначеного положення є: наказ (розпорядження) про проведення перевірки та створення комісії, план чи доручення голови комітету, державного уповноваженого Комітету, голови відділення про делегування відповідних повноважень.

Отже, лише за наявності вище зазначених підстав, орган влади має право ознайомлюватись з документами та даними, що характеризують діяльність підприємств, установ та організацій та вивчати їх.

Таким чином, наведені вимоги чинного законодавства дають підстави вважати, що направлення відділенням АМК України запиту відповідній особі щодо подання нею певної інформації буде носити правомірний характер в контексті вимог, що передбачені пунктом 12 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а, тобто, лише тоді, коли це буде прямо передбачено законом, за наявності відповідної встановленої законом підстави та визначеним законом способу вчинення дій.

При дослідженні змісту оскаржуваного рішення, судом не було встановлено у справі таких обставин, які б свідчили про те, що в даному випадку запити на подання інформації були направлені відповідачем у звязку з наявністю відповідної підстави (наказу, розпорядження відповідної посадової особи) про дослідження ринку необробленої деревини.

Більш того, як вказували представники відповідача під час судового засідання 20 червня 2017 року, дослідження ринків необробленої деревини Харківської області проводилось на підставі службової записки та плану проведення дослідження ринків необробленої деревини в межах Харківської області, а не на підставі наказу (розпорядження відповідної посадової особи), що є порушенням Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції.

Здійснення такого контролю в контексті обставин цієї справи, тобто планове дослідження ринку, хоч безумовно і входить до кола повноважень органів Антимонопольного комітету України, але в той же час само по собі не давало відповідачу правових підстав вимагати від позивача обовязкового надання інформації, оскільки це прямо суперечило вимогам ст. 19 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 17, п. 12 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Розпорядженню Антимонопольного комітету України №182-р від 25.12.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2002 р. за №139/6427, а отже не давало і підстав вбачати в діях позивача, який відмовився подати відділенню АМК України запитувану в нього інформацію, наявність ознак правопорушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Враховуючи вище викладене в сукупності, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача та, відповідно, задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Водночас, терміни "протиправним, не чинним" та "недійсним" є різними формами вираження одного і того ж способу захисту порушеного права. Тому формування позивачем вимоги шляхом визнання протиправним та не чинним рішення не змінює суть обраного способу захисту.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду даної справи суд покладає на відповідача у розмірі 1 600,00 грн.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 32-р/к від 21 березня 2017 року у справі № 2/12-7-17 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Стягнути з Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5 Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх, кімната 35, ) на користь державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" (62504, Харківська обл., м. Вовчанськ, вул. Жовтнева, 19, ) 1 600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 26.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/1483/17