РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"22" червня 2017 р. Справа № 924/1193/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Богуш Р.В. (довіреність №02.05-12/1015 від 21.06.2017р.);

відповідача- Надворний В.А. (НОМЕР_1);

третьої особи- Берцулевич Т.А. (довіреність №1/03 від 05.01.2017р.);

прокурора- Ковальчук І.Л. (посвідчення №031264 від 122.01.2015р.);

ОСОБА_1 (посвідчення №031297 від 12.01.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським судом Хмельницької області апеляційну скаргу Відповідача-Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.04.2017 року у справі №924/1193/16

за позовом Першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в

інтересах держави, в особі -

Дунаєвецької міської ради м.Дунаївці Хмельницької області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

м.Дунаївці Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача -

Приватне акціонерне товариство «Дунаєвецьке АТП-16839»

м.Дунаївці Хмельницької області

про стягнення 61 245 грн. 43 коп. збитків за використання земельних ділянок без

правовстановлюючих документів,-

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК України. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.04.2017р. у справі №924/1193/ 16 (головуючий суддя Танасюк О.Є., суддя Виноградова В.В., суддя Муха М.Є.) частково задово-лено позов Першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури (надалі в тексті Прокурор) в інтересах держави, в особі Дунаєвецької міської ради (надалі в тексті Мі-ська рада) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі в тексті Підприємець), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відпо-відача Приватне акціонерне товариство «Дунаєвецьке АТП-16839» (надалі в тексті Товариство) про стягнення 61 245 грн. 43 коп. збитків за використання земельних ділянок без правовстановлю-ючих документів.(т.2, арк.справи 106-114).

Присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 29 443 грн. 66 коп. збитків та 662 грн. 47 коп. витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що порушення прав Місь-кої ради виникло з вини Відповідача внаслідок бездіяльності останнього, що свідчить про проти-правну поведінку землекористувача та наявний причинний звязок між його протиправною пове-дінкою та майновою шкодою (упущеною вигодою). Разом з тим, звертаючись із позовом Проку-рор пропустив строк позовної давності щодо стягнення збитків за період з 01.11.2012р. по 30.11. 2013р. в сумі 31 801 грн. 77 коп. про що заявлено Відповідачем, а тому в цій частині позову від-мовлено.(т.2, арк.справи 113).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, у якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельни-цької області від 24.04.2017р. у даній справі та прийняти нове, яким повністю відмовити у задово-ленні позову та покласти судові витрати на Позивача.(т.2, арк.справи 102-107).

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуван-ням норм матеріального права та неповним зясуванням усіх істотних обставин справи. Зазначає, що суд безпідставно не врахував, що Прокурор не надав доказів порушення інтересу держави, а тому позов підлягає залишенню без розгляду. Вказує, що фактично користувався лише земельни-ми ділянками під нерухомим майном загальною площею, 0,12907 га, тому необґрунтованими є твердження про використання земельних ділянок загальною площею 0,3883 га. Крім того, вказує, що матеріали справи не містять доказі, які б підтверджували право власності Міської ради на спірні земельні ділянки та доказів формування таких земельних ділянок.(т.2, арк.справи 140-145).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.05.2017р. прийнято до про-вадження апеляційну скаргу Відповідача, справу призначено до слухання.(т.2, арк.справи 137).

Ухвалою від 06.06.2017р. відкладено розгляд справи на 22.06.2017р., а також задоволено клопотання Міської ради про призначення судового засідання в режимі відеоконференції з госпо-дарським судом Хмельницької області.(т.2, арк.справи 166-167, 179-180).

31.05.2017р. на електронну адресу суду та 06.06.2017р. поштою від Міської ради та 06.06. 2017р. поштою від Прокуратури надійшли відзиви, у яких вони просять суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 158-160, 170-171, 175-176).

Крім того, 22.06.2017р. через канцелярію суду Третя особа подала пояснення на апеляцій-ну скаргу, у яких просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області і прийняти нове, яким відмовити у позові, а Відповідач подав заяву про долучення до справи листка тимчасо-вої непрацездатності ОСОБА_2, довідки КП «Інвентарбюро» про загальну площу нерухомо-го майна, яке перебуває у власності ОСОБА_2 та дві заяви про доповнення до апеляційної скарги, у яких вказує на те, що Прокурор не обґрунтував порушення інтересів держави у позові, а також на непідсудність даного спору господарським судам.(т.2, арк.справи 189-193, 194-198).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 22.06.2017р. Скаржник підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, надав свої пояснення. Представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу відповідача. Прокурори та представник Позивача заперечили проти доводів та вимог апеля-ційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, надали пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матері-ального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як стверджено матеріалами справи, наказом Хмельницького обласного автомобільного трес-ту №20 від 25.02.1954р. створено Дунаєвецьку автотранспортну контору (АТК) ІV-ї категорії в складі Хмельницького Облавтотреста в м.Дунаївці.(т.1, арк.справи 229).

ОСОБА_3 Міністрів Української РСР №1523 від 26.12.1956р. «Про відведення дріб-них земельних ділянок для державних, громадських та інших потреб» передано на вирішення ви-конкомів обласних ОСОБА_3 депутатів трудящих питання про відведення для державних, громадських та інших потреб земельних ділянок площею не більше 5 гектарів для кожного окремого обєкта із земель колгоспів, радгоспів, дерлісфонду (за винятком земель у лісах першої групи), підсобних господарств та із земель підприємств, установ і організацій. Відведення земельних ділянок про-водити з додержанням порядку, передбаченого постановою ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 06.07.1954р. №922.(т.1, арк.справи 216).

Рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької районної ОСОБА_3 депутатів трудящих Хмельни-цької області №128 від 17.05.1957р. відведено Дунаєвецькій АТК за рахунок Дунаєвецької МТС для розширення службової площі земельну ділянку розміром 0,90 га. Зобовязано ст.землевпоряд-ника тов.ОСОБА_4 зробити відповідне документальне оформлення згаданого відводу по існую-чому плану землекористування.(т.1, арк.справи 217, 230).

Рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької районної ОСОБА_3 депутатів трудящих Хмель-ницької області №303 від 21.10.1957р. «Про виділення землі Дунаєвецькій АТК під розширення території садиби» затверджено проект поширення садиби Дунаєвецької АТК за рахунок земель м.Дунаєвець, що знаходиться в користуванні Дунаєвецької МТС під робітничими городами пло-щею 0,90 га суміжно прилеглою з північного боку до садиби АТК.(т.1, арк.справи 231).

Наказом №174 від 29.06.1959р. по Хмельницькому обласному автомобільному тресту Ду-наєвецьку автотранспортну контору з 29.06.1959р. перейменовано на Дунаєвецький грузово-паса-жирський автопарк.(т.2, арк.справи 8). Наказом №202 від 10.06.1966р. по Дунаєвецькому автопід-приємству 22034 відповідно до наказу Міністра автомобільного транспорту і шосейних доріг УРСР №203 від 05.04.1966р. Дунаєвецький автомобільний парк перейменовано в Дунаєвецьке автотранс-портне підприємство 22034.(т.1, арк.справи 202, т.2, арк.справи 10). На підставі наказу Міністер-ства автомобільного транспорту УРСР №91 від 29.04.1986р. Дунаєвецьке АТП 22034 перейменова-не в Дунаєвецьке АТП 16839.(т.2, арк.справи 45, 49).

Згідно з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельниць-кій області від 04.12.1996р. №1103 Державне підприємство Дунаєвецьке АТП 16839 перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Дунаєвецьке АТП-16839».(т.2, арк.справи 7).

Матеріали справи свідчать, що загальними зборами акціонерів ВАТ «Дунаєвецьке АТП-16839», оформленими протоколом №1 від 22.04.29.07.2011р. на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства», перейменовано ВАТ «Дунаєвецьке АТП-16869» у Приватне акціо-нерне товариство «Дунаєвецьке АТП-16839». Державна реєстрація змін до установчих документів проведена 09.08.2011р., що вбачається із статуту ПрАТ «Дунаєвецьке АТП-16839».(т.1, арк.справи 233-234, 96-102). Крім того, реорганізації товариства підтверджується довідкою ПАТ «Дунаєвець-ке АТП-16839» №1/23 від 13.03.2017р.(т.1, арк.справи 239).

Матеріалами справи стверджується, що Дунаєвецькому автотранспортному підприємству 22034 надано в безстрокове і безоплатне користування 3,40 га землі для будівництва автобази згідно Державного акту на право користування землею серія Б №041704, виданого 1981р.(т.2, арк. справи 57).

Крім того, згідно Державного акту на право постійного користування землею серія І-ХМ №000629 від 18.10.1991р., Садовому товариству ВАТ «Дунаєвецьке АПТ 16839» надано у постійне користування 2,0 га землі для ведення садівництва.(т.1, арк.справи 53-56).

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ «Дунаєвецьке АТП-16839»-продавець та ОСОБА_5 Анатолійович-покупець уклали ряд договорів купівлі-продажу частин комплексу нерухомого майна та зареєстрував нерухоме майно.

Так, за договором від 31.01.2007р. ОСОБА_2 купив 189/1000 частини комплексу, що знаходиться в м.Дунаївці по вул.МТС, 20, зальною площею 421,9 м2, а саме: профілакторій, позна-чений на плані літ.«Д, Е.».(т.1, арк.справи 43).

За договором від 25.05.2008р. ОСОБА_2 купив 132/1000 частини комплексу, що знахо-диться в м.Дунаївці по вул.МТС, 20, зальною площею 293,6 м2, а саме: акумуляторний цех, позна-чений на плані літ.«В, Г», площею 130,7 м2, склад літ.«Л», площею 162,9 м2.(т.1, арк справи 42).

За договором від 24.03.2009р. ОСОБА_2 купив 136/1000 частини комплексу, що зна-ходиться в м.Дунаївці по вул.МТС, 20, зальною площею 304,8 м2, а саме: контора, позначена на плані літ.«А», площею 125,3 м2, автопавільйон літ.«Б», площею 179,5 м2.(т.1, арк.справи 39).

Крім того, ОСОБА_2 Валентиновичем-даруватель та ОСОБА_2 Валенти-ном Анатолійовичем-обдарованим укладено договори дарування: від 16.01.2008р., за умовами яко-го ОСОБА_2 прийняв в дар 80/1000 частини комплексу, що знаходиться в м.Дунаївці по вул. МТС, 20, загальною площею 177,8 м2, а саме: частина складу, позначена літ.«Л, М», а саме літ.«М» площею 161,0 м2, прохідна позначена літ.«Н» площею 16,8 м2, а також від 10.11.2011р., за умовами якого ОСОБА_2 прийняв в дар 42/1000 частини комплексу, що знаходиться в м. Дунаївці по вул.МТС, 20, загальною площею 92,6 м2, а саме: павільйон «Тернопіль» площею 92,6 м2, позначе-ний літ.«О».(т.1, арк.справи 40-41).

Таким чином у приватній спільній частковій власності ОСОБА_2 перебуває нерухо-ме майно загальною площею 1290,7 м2, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, м. Ду-наївці, вул.МТС, буд.20, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру ре-чових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №71311568 від 25.10.2016 року.(т.1, арк.справи 44-45).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2011р. ОСОБА_2 звернувся із заявами до го-лови Дунаєвецької міської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду площею 0,2780 га, 0,0604 га, 0,0499 га, які розташовані в м.Дунаївці, по вул.МТС, 20.(т.1, арк.справи 135-137) і Дунаєвецька міська рада рі-шенням від 28.11.2011р. надала ОСОБА_2 дозвіл на розробку про-ектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду площею 0,2780 га, 0,0604 га та 0,0499 га, які розташовані в м.Дунаївці, по вул.МТС, 20. В п.3 зазначеного рішення ОСОБА_2 зобовязано виготовити та подати на розгляд сесії міської ради технічну докумен-тацію із землеустрою на протязі шести місяців з дня винесення даного рішення.(т.1, арк.справи 32).

Матеріалами справи стверджено, що вказані земельні ділянки площею 0,2780 га, 0,0604 га, 0,0499 га, які розташовані в м.Дунаївці, по вул.МТС, 20 відносяться до земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення.(т.1, арк.справи 58), а 07.04.2014 року Дунаєвецька міська рада листом №04-02/324 попередила ОСОБА_2 про необхідність виготовити та подати в місячний термін на розгляд сесії міської ради технічну документацію із землеустрою та укласти договори оренди земельних ділянок.(т.1, арк.справи 211, 248).

Матеріали справи свідчать, що розпорядженням Дунаєвецької районної державної амініст-рації від 06.05.2015р. №330/2015-р (з урахуванням розпорядження від 03.08.2015р. №530/2015-р) затверджено склад комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекорис-тувачам у складі згідно з додатком.(т.1, арк.справи 74-75). За результатами засідання комісії з ви-значення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, оформленого прото-колом №4 від 20.08.2015р., розмір збитків, завданих ОСОБА_2 складає 65 523 грн. 09 коп. Присутній на засіданні комісії ОСОБА_2 заявив про відсутність документів, які б посвідчу-вали право користування земельною ділянкою по вул.МТС,20 у м.Дунаївці. Комісією також вста-новлено факт користування ПрАТ «Дунаєвецьке АТП-16839» земельною ділянкою по вул.МТС, 20 в м.Дунаївці без правовстановлюючих документів.(т.1, арк.справи 22-24)

Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 23.11.2015р. №833/ 2015-р затверджено акт визначення розміру збитків (неодержаний дохід), заподіяних Дунаєвець-кій територіальній громаді у звязку з тимчасовим зайняттям земельної ділянки по вул.МТС, 20 в м.Дунаївці (додаток №2). Так, комісією визначено збитки, заподіяні Дунаєвецькій територіальній громаді за використання з 01.11.2012р. по 01.11.2015р. ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів, які посвідчують право користування земельної ділянки площею 0,3883 га по вул. МТС, 20 у м.Дунаївці, які призвели до неодержання доходів у звязку з тимчасовим невикорис-танням власником, у сумі 61 245 грн. 43 коп. Рекомендовано ОСОБА_2 в місячний термін відшкодувати заподіяні збитків (неодержаного доходу).(т.1, арк.справи 28-30).

Листом від 02.12.2015р. №04-02/827 Міська рада запропонувала ОСОБА_2 у строк до 23.12.2015р. добровільно відшкодувати суму збитків (61 245 грн. 43 коп.), зазначених в акті ко-місії від 23.11.2015р.(т.1, арк.справи 46-48).

Крім того, пропозиція сплатити 86 420 грн. 83 коп. збитків, завданих використанням земе-льної ділянки без правовстановлюючих документів по вул.МТС, 20 площею 0,3883 га протягом 01.11.2012р. 30.06.2016р., яка вбачається із листа Міської ради, від 14.07.2016р №02-19/1474 залишена ОСОБА_2 без відповіді та без задоволення. (т.1, арк.справи 52-53).

Матеріали справи також містять:

- розрахунок завданих збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів по вул.МТС,20 площею 0,3883 га, землекористувач ОСОБА_2 з 01.11.2012р. по 01.11.2015р. на загальну суму 61 245 грн. 43 коп., зокрема: з 01.11.2012р. по 31.12.2012р. 4 892 грн. 58 коп.; з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. 29 355 грн. 48 коп.; з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. 13 228 грн. 60 коп.; з 01.01.2015р. по 01.11.2015р. 13 768 грн. 77 коп.(т.1, арк.справи 26).

- рішення Дунаєвецької міської ради від 12.01.2011р. №12-3/2011, яким внесено зміни до рі-шень №8-17/2008 від 22.04.2008р., №11-15/2008 від 25.01.2008р. та встановлено розмір річної орендної плати в залежності від виду діяльності, для якої використовується земельна ділянка. Згідно даного рішення розміром річної орендної плати є ставка земельного податку з врахуван-ням збільшуваного коефіцієнта 3.(т.1, арк.справи 179, 180, 181).

- рішенням Дунаєвецької міської ради від 24.01.2012р. №6-15/2012р., яким затверджено ставку земельного податку за земельні ділянки (за винятком сільськогосподарських угідь) в межах населеного пункту м.Дунаївці, грошову оцінку яких не проведено у розмірі 0,84 грн. за 1 м2. А та-кож диференційовано середню ставку земельного податку встановлену у 3 рази відповідно до ст. 275 Податкового кодексу України.(т.1, арк.справи 165).

- рішення Дунаєвецької міської ради від 28.12.2012р. №1-26/2012-р., яким затверджено тех-нічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Дунаївці. Базову вартість 1 м2 землі затверджено у розмірі 68,28 грн., а також передбачено, що нарахування ставок земельного подат-ку та орендної плати за земельні ділянки згідно нормативної грошової оцінки земель м.Дунаївці проводиться з 01.01.2014р.(т.1, арк.справи 182, 166-178).

- копію постанови Верховної ради України від 13.05.2015р. 400-VІІІ «Про зміну і встановлен-ня меж міста Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області», якою змінено межі міста Ду-наївці, збільшено територію міста на 614,77 га земель, у тому числі за рахунок 28,52 га земель, що знаходяться у віданні Демянковецької сільської ради, 577,80 га земель Дунаєвецької міської ра-ди, 8,45 га земель Чаньківської сільської ради Дунаєвецького району та затверджено терторію міста Дунаївці площею 1 303,60 га. Додатком до постанови Верховної ради України від 13.05.2015 року 400-VІІІ затверджено план зовнішньої межі міста Дунаївці Дунаєвецького району Хмельни-цької області.(т.1, арк.справи 138-143).

- оглядові плани (ситуаційні плани), в яких відображені бажані місця розташування земе-льних ділянок та їх орієнтовні розміри (0,2780 га; 0,0604 га; 0,0499 га) в м.Дунавці, вул.МТС, 20 (територія колишнього Автопарку) станом на 05.12.2011р.(т.1, арк.справи 33-38).

- довідки управління Держкомзему у Дунаєвецькому районі від 24.01.2011р. №02-02-37/162, від 06.02.2012р. №04-02-37/221, довідку відділу Держземагенства у Дунаєвецькому районі від 18.02. 2013р. №02-02-31/179 та довідку відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області від 21.12.2016р. №32-2211-99.1-4272/2-1, з яких вбачається, що за ПрАТ «Дунаєвецьке АТП 16839», на території Дунаєвецької міської ради рахується всього 6,42 га, з них: за межами населе-ного пункту: ріллі 2,00 га; під господарськими будівлями і дворами 3,40 га; в межах населеного пункту: під господарськими будівлями і дворами 1,02 га.(т.1, арк.справи 76, 104, 235, 236).

- довідку Дунаєвецького відділення Камянець-Подільської ОДПІ від 29.12.2016р. щодо від-сутності заборгованості за ПрАТ «Дунаєвецьке АТП 16839» станом на 29.12.2016р. зі сплати по-датків, зборів, платежів.(т.1, арк.справи 105).

- повідомлення Дунаєвецького відділення Камянець-Подільської ОДПІ від 29.03.2017р. №50/9/12-006, що ПрАТ «Дунаєвецьке АТП 16839» з 01.01.2008р. перебуває на спрощеній системі оподаткування та відповідно до п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України звільнене від сплати земельного податку. Зазначено, що згідно наявної інформації та баз даних ПрАТ «Дунаєвецьке АТП 16839» протягом 2014-2017 років не подає податкову звітність по платі за землю та не про-водить сплату земельного податку.(т.2, арк.справи 34).

Матеріали справи також містять подані Відповідачем договір №5 безоплатного користу-вання (позички) нерухомого майна та акту приймання-передачі, з яких вбачається, що 05.01.2015 року ОСОБА_2-позичкодавець передає, а користувач-ПрАТ «Дунаєвецьке АТП-16839» при-ймає в безоплатне строкове користування приміщення площею 1 290,7 м2 по вул.МТС, 20 для ве-дення господарської діяльності (надання послуг з пасажирського перевезення), що знаходиться у приватній власності ОСОБА_2А.(т.1, арк.справи 112-114). Так, на виконання умов договору позички ОСОБА_2 передано Товариству приміщення: прохідна літ.«Н» 16,8 м2; склад літ. «Л» і літ.«М» 323,9 м2; профілакторій літ.«Д» і літ.«Е» 421,9 м2; акумуляторний цех літ.«В» і літ. «Г» 130,7 м2; автопавільйон літ.«Б» 179,5 м2; контора літ.«А-1» 125,3 м2; павільйон Тернопіль 92,6 м2, що вбачається із акту приймання-передачі майна від 05.01.2015р.(т.1, арк.справи 115).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга Відповідача безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом спору є стягнення збитків (упущеної вигоди) за користування земельною ділян-кою без правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (надалі в тексті ЗК України) (в редак-ції, чинній на момент прийняття рішення про надання відповідачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визна-чених цим Кодексом (або за результатами аукціону (в чинній редакції)).

Статтею 377 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) (в редакції від ста-ном на укладення договорів купівлі-продажу та дарування) передбачено, що до особи, яка прид-бала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділян-ки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є нео-бхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земе-льній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право корис-тування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічні приписи містяться у ст.120 ЗК України.

Матеріалами справи стверджено, що Відповідач є власником нерухомого майна, загальною площею 1290,7 м2, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, м.Дунавці, вул.МТС, буд. 20, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухо-ме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реє-стру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №71311568 від 25.10.2016р.(т.1, арк.справи 44-45).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оформлення права власності чи права ко-ристування земельними ділянками під нерухомим майном.

При цьому, відповідно до вимог ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Обовязок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України. Докази по-даються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що в порушення вимог законодавства Підприємець користується земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів, що призве-ло до завдання збитків власнику цієї ділянки Дунаєвецькій міській раді. Остання також звертає увагу, що саме бездіяльність Підприємця призвела до не укладення договору оренди спірних земе-льних ділянок.

Розглядаючи дану апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним осо-бам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним обєднанням і організаціям, а також іноземним державам.

З положень ч.1 ст.124 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про на-дання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для переда-чі в оренду та чинній редакції) вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебува-ють у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного орга-ну виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. При цьому, за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого са-моврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 ЗК України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення зе-мельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, облас-ної ради, Кабінету міністрів України, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої дер-жавної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільо-ве призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце роз-ташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Так, матеріалами справи стверджується та вірно встановлено судом першої інстанції, що 26.12.2011р. ОСОБА_2 звернувся із заявами до Дунаєвецької міської ради про надання доз-волу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в орен-ду площею 0,2780 га, 0,0604 га та 0,0499 га, які розташовані в м.Дунаївці, по вул.МТС, 20 і Дуна-євецька міська рада рішенням від 28.11.2011р. надала ОСОБА_2А дозвіл на розробку проек-тів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду площею 0,2780 га, 0,0604 га та 0,0499 га, які розташовані в м.Дунаївці, по вул.МТС, 20. При цьому, останнього зобов-язано виготовити та подати на розгляд сесії міської ради технічну документацію із землеустрою протягом шести місяців з дня винесення даного рішення.

Проте, Підприємець не виконав рішення Міської ради та у встановлений строк не вигото-вив документацію із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду. Крім того, ОСОБА_2 не вчинив жодних подальших дій щодо оформлення права користування земельними ділянками, на яких знаходиться належне йому нерухоме майно.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 використовував вказані земельні ділянки без правовстановлюючих документів. При цьому, Підприємець не оспорює факту використання даних земельних ділянок, однак, вважає, що спірні земельні ділянки перебувають в постійному користуванні Товариства- третьої особи. Разом з тим, судом першої інстанції правомірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджувати перебування саме спірних земельних ділянок загальною площею 0,3883 га у постійному користуванні ПрАТ «Дунаєвецьке АТП-16839» .

Крім того, комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекорис-тувачам встановлено факт використання ПрАТ «Дунаєвецьке АТП-16839» без право встановлю-ючих документів земельної ділянки по вул.МТС, 20 в м.Дунаївці.

Колегія суддів також відхиляє посилання Скаржника на довідку відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області від 21.12.2016р. №32-2211-99.1-4272/2-16, в якій по-відомлено, що згідно форми Державної статистичної звітності №6 зем. «Про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльнос-ті» по держреєстрації станом на 01.01.2016р. за ПрАТ «Дунаєвецьке АТП 16839», на території Ду-наєвецької міської ради Хмельницької області рахується всього 6,42 га, з них: за межами населе-ного пункту: ріллі 2,00 га; під господарськими будівлями і дворами 3,40 га; в межах населеного пункту: під господарськими будівлями і дворами 1,02 га, оскільки зі змісту довідки не вбачає-ться, що саме спірні земельні ділянки перебувають в користуванні третьої особи і на підставі яких правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки додається письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Однак, при поданні Відповідачем до Міської ради заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду, останній не до-давав письмової згоди Третьої особи на вилучення земельних ділянок, що також спростовує твер-дження про перебування земельних ділянок у постійному користуванні Товариства.

Частиною 2 ст.19 ЗК України передбачено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати в запасі. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти кому-нальної власності (редакція ч.2 ст.83 ЗК України, яка була чинною станом на 28.12.2011р.).

На момент прийняття Дунаєвецькою міською радою рішення від 28.12.2011р. про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду діяв Закон України «Про розмежування земель державної та комунальної власності». Статтею 7 вказаного Закону було визначено, що при розмежуванні земель державної і комунальної власності, до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких роз-ташовані обєкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розмі-щені обєкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави.

Відповідно до приписів ст.122 ЗК України, в редакції чинній на момент прийняття рішення Дунаєвецької міської ради про надання Відповідачу дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду, яка діє на теперішній час і регулює пов-новаження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, органів міс-цевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, визначе-но, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що земельні ділянки в м.Дунаївці по вул.МТС, 20, на яких розташоване нерухоме майно Відпові-дача, знаходиться у межах міста Дунаївці і є комунальною власністю територіальної громади міста Дунаївці в особі Дунаєвецької міської ради, яка має право отримувати прибуток від надання їх в оренду.

Тому, безпідставними і необґрунтованими є твердження Скаржника про відсутність дока-зів на підтвердження права власності у Міської ради на спірні земельні ділянки, оскільки, саме Дунаєвецька міська рада, як орган місцевого самоврядування реалізує права територіальної гро-мади, яка є субєктом права на землі комунальної власності.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка.

Згідно з частинами 2, 3 статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекорис-тувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушен-ня не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зок-рема, відшкодування збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п.«д» ч.1 ст.156 ЗК України).

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи вико-навчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використову-ють земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, гро-мадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погір-шує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактив-ного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічни-ми водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом міністрів України.(ч.ч.1, 2 ст.157 ЗК України).

Як встановлено судом, Підприємець є власником нерухомого майна загальною площею 1290,7 м2, яке розташоване по вул.МТС, буд.20, м.Дунавці Хмельницької області і використову-ється для здійснення підприємницької діяльності надання послуг з перевезення пасажирів.

Переглядаючи прийняте у даній справі рішення, колегія суддів зауважує, що збитки відш-кодовуються відповідно до ст.157 ЗК України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.04.1993р. №284 (надалі в тексті Порядок).

Так, згідно п.1 Порядку, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням об-межень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних власти-востей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержан-ням доходів у звязку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською мі-ськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласно-го значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської місь-ких, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, пред-ставники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представ-ники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобуду-вання і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значен-ня) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.(п.2 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрун-товані.

При цьому, неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекорис-тувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земе-льних ділянок після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ді-лянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, уста-нови, організації або громадянина (п.5 Порядку).

Вирішуючи спір за позовом Прокурора в інтересах держави, в особі органу місцевого само-врядування про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної пла-ти за оренду земельної ділянки) з особи, яка набувши у власність нерухоме майно не переоформи-ла право користування земельною ділянкою апеляційний суд приймає до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України та процедуру, передбачену Порядком. Таку практику схвалює Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у п.3.7 постанови Пленуму від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (надалі постанова Пленуму). У розгляді таких справ слід докладно зясо-вувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, повязані із вжиттям господарюючими субєктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому, суду слід врахову-вати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий бу-динок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Якщо зясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що субєкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його імя правовстановлю-ваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.(п.3.8 постано-ви Пленуму).

Матеріли справи свідчать, що розпорядженнями Дунаєвецької районної державної амініст-трації від 06.05.2015р. №330/2015-р та від 03.08.2015р. №530/2015-р затверджено склад комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам у складі згідно з до-датком. На засіданні комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землеко-ристувачам (оформленому протоколом №4 від 20.08.2015р.) та згідно акту визначення розміру збитків (неодержаний дохід), заподіяних Дунаєвецькій територіальній громаді у звязку з тимчасо-свим зайняттям земельної ділянки по вул.МТС, 20 в м.Дунаївці визначено та затверджено розмір збитків заподіяних ОСОБА_2 територіальній громаді в особі Міської ради, сума якого скла-дає 61 245 грн. 43 коп. При цьому, ні розпорядження, ні акт Відповідачем не оскаржувалися.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розмір збитків обчислювався Міською радою та відділом Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі на підставі нормативної грошової оцінки зе-мель міста Дунаївці Хмельницької області, з рішень Міської ради від 12.01.2011р. №12-3/2011р.; №8-17/20008 від 22.04.2008р., №11-15/2008 від 25.01.2008р., від 24.01.2012р. №6-15/2012р. та по-ложень ст.ст. 275, 288 Податкового кодексу України, а також затвердженої рішеннями Дунаєвецкої міської ради від 05.07.2012р. №26-20/2012р. та від 28.12.2012р. №1-26/2012р нормативної грошо-вої оцінка земель міста Дунаївці.

Вбачається, що за 2012 та 2013 роки сума збитків (розмір місячної орендної плати) склала 29 355 грн. 48 коп., за 2014 рік 13 228 грн. 60 коп. та за 2015 рік 16 522 грн. 56 коп.

Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її пра-во не було порушене (упущена вигода). (п.2 ч.2 ст.22 ЦК України).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Упущеною вигодою є ті втрати, яких фактично зазнала особа внаслідок порушення цивіль-ного права та інтересу, тобто ті доходи, які особа могла б отримати, якби неуправнена сторона не порушила її прав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі не оформили право користування зе-мельними ділянками, площами 0,2780 га, 0,0604 га, 0,0499 га, які розташовані по вул.МТС, 20 в м.Дунаївці.

Слід зазначити, що неодержаний прибуток (неотриманий доход, упущена вигода) це роз-рахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які без-застережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим субєктом грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері землекористування не допустив би правопо-рушення.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, при-чинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Такої ж думки дотримуєть-ся Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у п.3.8 згаданої вище постанови Пленуму, а також Верховний суд України у постановах від 20.12.2010р. у справі №06/113-38, від 04.07.2011р. у справі №51/250.

Як вбачається з матеріалів справи, обчислення неотриманих доходів (упущеної вигоди) зді-йснено обґрунтовано та із дотриманням вимог чинного законодавства. При цьому матеріалами справи стверджується та вірно встановлено судом першої інстанції, що саме бездіяльність Підпри-ємця призвела до неоформлення права користування спірними земельними ділянками, що свідчить про наявність усіх елементів цивільного правопорушення.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого госпо-дарського суду, стосовно застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення 31 801 грн. 77 коп.

Так, згідно із вимогами ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності почи-нається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05. 2013р. №10 перш ніж застосовувати позовну давність, суду слід зясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише як-що буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно п.4.1 зазначеної постанови Пленуму початок перебігу позовної давності визначаєть-ся за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до гос-подарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав до-відатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК України), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Дослідивши, наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вчинене порушення Відповідачем є триваючим (неоформлення договорів оренди) і у Позивача право на стягнення заподіяних в результаті цього збитків у вигляді неот-риманого доходу орендної плати може виникати до повного врегулювання правовідносин сто-рін, тому враховуючи час звернення до суду із позовом та період, за який Прокурор просить стяг-нути завдані збитки, визначений законодавством загальний строк позовної давності Прокурором пропущено строк позовної давності щодо стягнення збитків за період з 01.11.2012р. по 30.11.2013 року, що становить 31 801 грн. 77 коп., а тому в цій частині позовних вимог суд першої інстанції правомірно відмовив.

Крім того, колегія суддів відхиляє як безпідставні посилання скаржника на необґрунтова-ність загальної площі спірних земельних ділянок, оскільки у 2011 році, звертаючись із заявами до голови Дунаєвецької міської ради про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду ОСОБА_2 прросив надати йому земе-льні ділянки саме площею 0,2780 га, 0,0604 га, 0,0499 га, які розташовані в м.Дунаївці, по вул. МТС, 20.(т.1, арк.справи 135-137).

Необґрунтованими також є посилання на відсутність повноважень прокурора для звернен-ня в інтересах Міської ради та непідсудність господарським судам даного спору з огляду на таке.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що Прокурор здійснює пред-ставництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган держав-ної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетен-ції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Виходячи зі змісту ст.ст. 1, 2, 21 ГПК України, господарські суди розглядають позови виз-начених у цих статтях осіб (або в їх інтересах) про захист їх порушеного права чи оспорюваного інтересу. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній за-яві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує не обхід-ність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.(ч.3 ст.2 ГПК України).

Відповідано до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04. 1999р. №3-рп/99, під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самовряду-вання, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, який фактично є Позивачем у справі та стороною в процесі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає безпідставними твердження про необґрунто-ване звернення прокурора до господарського суду в інтересах Позивача, оскільки прокурор само-стійно у данному випадку визначив, в чому полягає порушення інтересів держави і зазначив ор-ган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку, що Прокурор подав позов не до фізичної особи ОСОБА_2, а до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 як до субєкта господарювання без створення юридичної особи, таким чином вказаний спір підвідомчий саме господарським су-дам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інс-танції, що позов Прокурора про стягнення збитків обґрунтований, при цьому пропущений строк звернення щодо стягнення збитків за період з 01.11.2012р. по 30.11.2013р. в сумі 31 801 грн. 77 коп. і про це заявлено Відповідачем, а тому задоволенню підлягає позов в сумі 29 443 грн. 66 коп.

За наслідками дослідження матеріалів справи та з мотивів, викладених вище, судом пер-шої інстанції встановлено, що позов обґрунтований і порушене право держави підлягає захисту, проте у звязку із спливом позовної давності у частковому задоволенні позову правомірно від-мовлено, а тому рішення господарського суду Хмельницької області від 24.04.2017р. у справі № 924/1193/16 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.

Отже, з вищевикладених мотивів колегія суддів вважає, що фактичні обставини, які вхо-дять до предмета доказування у цій справі, зясовані судом першої інстанції з достатньою повно-тою. В той же час, судом першої інстанції в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і обєктив-но розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обовязки сторін, вра-ховано положення ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

З огляду на викладене, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апе-ляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріально-го та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задово-лення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.04.2017р. у справі №924/1193/16 за-лишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. ОСОБА_3 набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційно-му порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №924/1193/16 повернути до господарського суду Хмельницької області

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.