номер провадження справи 18/51/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 справа № 908/787/17

за позовом державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Укрспеціндустрія-метал (69096, АДРЕСА_1)

про стягнення 3110,40 грн. пені за договором № 413(7)16УК від 27.07.2016

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1В, довіреність № 3194 від 08.12.2016;

від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ

До господарського суду Запорізької області 12.04.2017 звернулось державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція до товариства з обмеженою відповідальністю Укрспеціндустрія-метал про стягнення 3110,40 грн. пені за договором № 413(7)16УК від 27.07.2016. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 198, 218, 230, 231, 265 ГК України.

Ухвалою суду від 12.04.2017 порушено провадження у справі № 908/787/17, присвоєно справі номер провадження 18/51/17, судове засідання призначене на 24.05.2017. Розгляд справи відкладався на 21.06.2017, строк вирішення спору продовжувався. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі документальними доказами та закінчений в судовому засіданні 21.06.2017 оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові, просив позов задовольнити в повному обсязі, надав документи на виконання вимог суду.

Відповідач у судові засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, відзив не надав, проти позову не заперечив. Ухвалу від 12.04.2017 про порушення провадження у справі відповідач отримав 27.04.2017, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштової кореспонденції, та мав достатньо часу на підготовку до розгляду справи та обґрунтування своїх заперечень за їх наявності.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені у статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 21.06.2017 року за відсутності представника відповідача.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Укрспеціндустрія-метал (постачальник, відповідач у справі) та державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (покупець, позивач у справі) 27.07.2016 уклали договір № 413(7)16УК поставки товару (далі за текстом договір).

За умовами п. 1.1. договору постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти і сплати товар (поковка d340х190мм ст. 40Х ГОСТ 8479-70 у кількості 50 штук за ціною 4320,00 грн. у сумі 259200,00 грн.).

Пунктом 1.2 договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 30.08.2016) визначено строк поставки товару: 30 шт. серпень 2016 року; 20 шт. до 10 вересня 2016 року.

Згідно п. 3.2 договору розрахунок за поставлений товар здійснюється з відстрочкою платежу 30 календарних днів з моменту поставки шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Поставка товару відбувається на умовах DDP - м. Енергодар, вул. Промислова, 133 (відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010). Одержувач товару ЗВ ВП «Складське господарство» (м. Енергодар, Запорізька область, вул. Промислова, 133, склад № 3). Поставка товару відбувається в строки згідно з п. 1.2 договору (п. 4.1, 4.2, 4.3 договору).

Згідно п. 4.4 договору товар, що поставляється, повинен супроводжуватись наступними документами: витратна накладна, податкова накладна, сертифікат якості, виданий підприємством-виробником.

На виконання умов договору відповідачем здійснено дві поставки товару, а позивачем прийнято товар, що підтверджується прибутковими ордерами № 7/107/1391 від 23.08.2016 та № 7/107/1421 від 10.10.2016, а також видатковими накладними від 23.08.2016 № РН-0000118, (товар у кількості 30 шт. на суму 155520,00 грн.) та від 07.10.2016 № РН-000016 (товар у кількості 20 штук на суму 103680,00 грн.).

Всього поставлено товару 50 штук на суму 259200,00 грн., тобто на ту суму і у тій кількості, яка визначена сторонами у договорі.

Вищезазначені видаткові накладні та прибуткові ордери підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень.

Тобто, поставка товару 23.08.2016 відбулась вчасно, а поставка товару 10.10.2016 здійснена відповідачем із порушенням строку, визначеного сторонами у Додатковій угоді № 1 до договору.

Внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару в рамках договору від 27.07.2016 № 413(7)16УК на його адресу надсилалась претензія № 28-23/25033/2811 від 26.10.2016 з вимогою сплатити пеню згідно договору у розмірі 3110,40 грн.

У відповіді на претензію № 2111-1 від 21.11.2016 відповідач повідомив, що вказану претензію не може розглянути, у звязку з відсутністю розрахунку штрафних санкцій, також звернув увагу позивача на необхідність дотримання умов договору № 413(7)16УК в частині строків оплати за поставлену продукцію.

Штрафні санкції в добровільному порядку постачальником не сплачені, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини або у певній визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положеннями ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦКУ), а також мають право врегулювати відносини на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦКУ).

Учасники правочину, приймаючи до уваги приписи діючого законодавства, на власний розсуд визначили відповідальність за порушення зобовязання - строків поставки продукції або недопоставку товару, у вигляді стягнення пені із визначенням відсоткового співвідношення у розмірі 0,1% від вартості товару, по якому допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобовязання.

Крім того, з огляду на статтю 111-28 ГПК України, рішення Верховного Суду України є обовязковими для всіх судів України. Верховний Суд України зазначив у постановах від 27.09.2005, 22.11.2010 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.2010 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо, оскільки суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов'язань, а не тільки за невиконання грошового зобов'язання.

Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання негрошового зобовязання, повязаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

За умовами п. 7.2 договору за порушення зазначених строків постачання або недопоставку товару постачальник зобовязаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% від вартості товару, по якому допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення більш 30 днів постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобовязання.

Позивачем нараховано пеню на підставі п. 7.2 договору згідно прибуткового ордеру № 7/107/1421 від 10.10.2016 за 30 днів у період з 10.09.2016 по 09.10.2016 у розмірі 3110,40 грн.

Суд зазначає, що при визначені періоду нарахування пені слід враховувати, що днем, з якого починається нарахування пені за порушення строків поставки є 10.09.2017, оскільки згідно Додаткової угоди № 1 від 30.08.2017 до договору поставка товару у кількості 20 шт. мала відбутись до 10 вересня 2016 року.

Згідно прибуткового ордеру № 7/107/1421 поставка товару у кількості 20 штук на склад покупця № 3 у м. Енергодарі відбулась 10.10.2016 на підставі супроводжувального документу - видаткової накладної № РН-0000146 від 07.10.2016, що також підтверджується витягом з «Книги учёта материальных ценностей, которые ввозятся, вносятся на Базу № 3 ЗО ОП СХ, команда № 3, пост № 27 КПП № 18», копію якого долучено до матеріалів справи (арк. с. 56-57).

Отже датою поставки слід вважати 10.10.2016 дату поставки товару на склад покупця, про що сторони домовились у п.п. 4.1, 4.2 договору, а кінцевим днем нарахування пені є 09.10.2016, оскільки день поставки товару до періоду нарахування пені не включається.

Здійснений позивачем розрахунок пені суд визнав виконаним вірно, а тому вимога про стягнення пені у сумі 3110,40 грн. за період з 10.09.2016 по 09.10.2016 судом задовольняється.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач доказів, які б спростовували позицію позивача повністю або частково суду не надав.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Укрспеціндустрія-метал (69096, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 39338807) на користь державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133 ідентифікаційний код 19355964) 3110,40 грн. (три тисячі сто десять грн. 40 коп.) пені та 1600 грн. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 27 червня 2017 року.

Суддя В.В. Носівець