КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р. Справа№ 910/22866/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Машник К.В. - представник за довіреністю № 03-16/23 від 01.12.2016;

від відповідача: Лобуренко С.В. - представник за довіреністю № 02/17 від 06.01.2017;

від третьої особи 1: не з`явились;

від третьої особи 2: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2017

у справі № 910/22866/16 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Одеська Митниця ДФС (третя особа 1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОРІ ПРО" (третя особа 2)

про стягнення 24 992,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" (надалі - відповідач) про стягнення 24 992,57 грн, з яких: 21621,60 грн основного боргу, 136,64 грн 3% річних, 1 339,18 грн пені, 1185,41 грн 7% штрафу та 709,74 грн збитків від інфляції.

09.03.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача 43005,36 грн, з яких: 35532,00 грн основного боргу, 3258,39 грн пені, 348,34 грн 3% річних, 2159,13 грн - 7% штрафу та 1707,50 грн збитків від інфляції. Вказана заява не була прийнята судом першої інстанції, у зв'язку з тим, що поданою заявою позивач фактично безпідставно збільшив період заборгованості, яка була визначена в позовній заяві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 позов задоволено (вимоги в редакції, викладені в позовній заяві). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" на користь Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" 21 621,60 грн - основного боргу, 1 339,18 грн - пені, 136,64 грн - 3% річних, 1 185,41 грн - 7% штрафу, 709,74 грн - збитків від інфляції, 1 378,00 грн - судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 апеляційну скаргу у даній справі було прийнято до провадження у складі суду: головуючий суддя - Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г. та призначено до розгляду на 17.05.2017.

У зв'язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.05.2017, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г., вказана судова колегія ухвалою від 17.05.2017 прийняла апеляційну скаргу у даній справі до свого провадження, розпочала її розгляд спочатку.

Ухвалою від 17.05.2017 було залучено до участі у справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Одеську Митницю ДФС (третя особа 1) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОРІ ПРО" (третя особа 2).

Розгляд справи відкладався.

13.06.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів суду від Одеської митниці ДФС надійшли письмові пояснення, в яких третя особа зазначила, що в Господарському суді Одеської області розглядались судові справи № 916/3029/16 та № 916/2681/16, обставини встановлені в яких, на думку третьої особи, мають бути враховані в порядку ч. 3 ст. 35 ГПК України при розгляді даної справи.

30.06.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів суду від апелянта надійшли письмові пояснення у даній справі, в яких сторона наголошувала на необхідності врахування при розгляді даної справи листа Одеської митниці ДФС № 919/10/15-70-03-06 від 09.03.2017. Вказаний лист було долучено апелянтом до апеляційної скарги, неможливість подання вказаного доказу до суду першої інстанції обґрунтував тим, що лист датований лише 09.03.2017 (тобто датою ухвалення рішення судом першої інстанції) а тому у відповідача була відсутня можливість надати такий доказ до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції визнав поважними причини неподання такого доказу до суду першої інстанції та долучив в порядку ст. 101 ГПК України відповідний доказ до матеріалів справи.

03.07.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів суду від позивача надійшли письмові пояснення у даній справі, в яких сторона просила апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Окрім цього, просив долучити в порядку ст. 101 ГПК України акт ДП «ІЗМ МТП» № 03-07/50/192 від 27.06.2017, неможливість подання якого була обґрунтована тим, що даний акт було складено після ухвалення рішення судом першої інстанції. Вказаний доказ було долучено судом апеляційної інстанції до матеріалів справи, як такий, що не було подано до суду першої інстанції з поважних причин.

В судовому засіданні 05.07.2017 представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу у даній справі, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні 05.07.2017 проти задоволення апеляційної скарги у даній справі заперечив із підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники третіх осіб 1, 2 в судове засідання 05.07.2017 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши присутніх представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.08.2016 між Державним підприємством "Ізмаїльський морський торговельний порт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" був укладений договір № 08-П про надання послуг зі зберігання вантажу.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов'язався забезпечити зберігання вантажу, який переданий відповідачу Одеською митницею ДФС на відповідальне зберігання, згідно протоколу № 7 від 11.05.2016 "Про проведення випадкової вибірки ( лото трону ) місця зберігання товарів".

Згідно додатку № 1 до договору на зберіганні знаходиться вугілля орієнтовно 450,00 тон, фактична кількість якого буде визначена за результатами зважування при відвантажені з ДП "ІЗМ МТП" на транспорт ТОВ "ТОЛК КОНСАЛТИНГ"

Вартість зберігання вантажу 0,28 грн за тону на добу.

Відповідно до п. 3.1 договору № 08-П від 05.08.2016 відповідач здійснює своєчасну оплату рахунків ДП "ІЗМ МТП" на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 4.2 вказаного договору передбачено, що оплату рахунків відповідач зобов'язаний здійснювати щомісячно, протягом 5 робочих днів від дати виставлення рахунку.

Оплату послуг зі зберігання вантажу за період з травня по липень 2016 відповідач зобов'язаний здійснювати протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання цього договору, на підставі виставлених позивачем рахунків (п. 4.3 договору).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що за період з 11.05.2016 по 31.07.2016 відповідачу були надані послуги зі зберігання вантажу. Відповідачем вказані послуги оплачені не були, в результаті чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 24 992,57 грн, з яких: 21621,60 грн основний борг, 136,64 грн - 3% річних, 1 339,18 грн - пеня, 1185,41 грн - 7% штраф та 709,74 грн - збитки від інфляції.

Розглядаючи спір по суті у даній справі, місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд апеляційної інстанції вважає помилковими такі висновки місцевого господарського суду, що обґрунтовується наступним.

Відповідно до ст.ст. 99, 101 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З письмових пояснень Одеської митниці ДФС вбачається, що між ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт", Одеською Митницею ДФС та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОРІ ПРО" наявні судові спори.

Так, Господарським судом Одеської області розглядалась справа №916/3029/16 за позовом Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорі Про», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Одеської митниці Державної фіскальної служби про стягнення 31 779,68 грн. Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.04.2017 №916/3029/16 було встановлено наступні обставини.

26.01.2015 між ТОВ "Зорі Про" (як зберігачем) і Одеською митницею ДФС (як поклажодавцем) було укладений договір про надання послуг відповідального зберігання №1, згідно з яким зберігач зобов'язується надати поклажодавцю послуги відповідального зберігання товарів, вилучених протоколами про порушення митних правил, конфіскованих за рішенням суду, переданих для зберігання та інших товарів, що підлягають передачі у власність держави України (п.1.1.1).

Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2015.

29.04.2015 ТОВ "Зорі Про" прийняло на відповідальне зберігання вугілля марки „Д, „ДО, „ДПК, яке було розміщено під митним контролем на підставі листа ІМТП №47-10/81 від 02.03.2015 та акту №9/14 ППК-3 від 26.09.2014, про що свідчить відповідний акт прийму-передачі №16, який складений та підписаний представниками ТОВ „Зорі Про і Одеської митниці ДФС.

05.05.2015 між ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт (Підприємство) і ТОВ „Зорі Про (Клієнт) укладений договір про надання послуг зі зберігання вантажу №10-П, згідно з яким Підприємство на своїх складський площах, забезпечує зберігання вантажу, переданого Клієнту Одеською митницею ДФС на відповідальне зберігання згідно акту прийому-передачі від 29.04.2015 №16 в номенклатурі та обсягах, зазначених у Додатку 1 до цього договору. Клієнт оплачує Підприємству вартість зберігання вантажу і наданих послуг в обумовлені терміни і на умовах цього договору (п.1.1.).

На виконання умов вказаного договору 30.03.2016 позивачем складений і підписаний акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) №821/11 та виставлений рахунок №821/11-ТЕК (361-0016) на оплату наданих послуг в сумі 4228,20 грн. Вказаний акт та рахунок одержані ТОВ «ЗОРІ ПРО» 05.04.2016.

27.04.2016 позивачем складений і підписаний акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1164/11 та виставлений рахунок №1164/11-ТЕК (361-0015) на оплату наданих послуг в сумі 12052,80 грн. Вказаний акт та рахунок одержані відповідачем 06.05.2016.

26.05.2016 позивачем складений і підписаний акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1184/11 та виставлений рахунок №1484/111-ТЕК (361-0015) на оплату наданих послуг в сумі 7365,60 грн. Вказаний акт та рахунок одержані відповідачем 02.06.2016.

05.08.2016 позивачем складений і підписаний акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1833/11/К та виставлений рахунок №1833К/11-ТЕК (361-0015) на оплату наданих послуг в сумі 1728 грн. Вказаний акт та рахунок одержані відповідачем 06.09.2016.

Окрім того, судом у наведеній справі було встановлено, що 05.08.2016 між ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт (Підприємство) і ТОВ "Толк Консалтинг" (Клієнт) укладений договір про надання послуг зі зберігання вантажу №08-П, згідно з яким Підприємство на своїх складський площах, забезпечує зберігання вантажу, переданого Клієнту Одеською митницею ДФС на відповідальне зберігання згідно Протоколу від 11.05.2016 №7 „Про випадкової вибірки (лототрону) місця зберігання товарів в номенклатурі та обсягах, зазначених у Додатку №1 до цього договору.

При цьому, згідно з протоколом про проведення випадкової вибірки (лототрону) місця зберігання товарів від 11.05.2016, Одеською митницею ДФС прийнято рішення про переміщення майна зі складу ТОВ "Зорі Про" за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, територія ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт відкритий майданчик ППК-3 ТОВ "Толк Консалтинг".

Окрім цього, Господарським судом Одеської області розглядалась справа № 916/2681/16 за позовом Одеської митниці Державної фіскальної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

У рішенні Господарського суду Одеської області від 16.11.2016 у справі № 916/2681/16 (яке набрало законної сили 29.11.2016) було зазначено, що 29.09.2016 Одеська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

А також встановлено наступне. 26.01.2015 між Одеською митницею ДФС та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО» (далі ТОВ «ЗОРІ ПРО») укладений договір № 1 про надання послуг відповідального зберігання, предметом якого, згідно з пунктом 1.1.1 договору ТОВ «ЗОРІ ПРО» (Зберігач) зобовязується надати Одеській митниці ДФС (Поклажодавцю) послуги відповідального зберігання товарів ("Послуги"), вилучених по протоколам про порушення митних правил, конфіскованих за рішенням суду, переданих для зберігання та інші товарів, що підлягають передачі у власність держави ("Майно").

Відповідно до пунктів 1.1.2, 1.3, 1.4 договору № 1 від 26.01.2015 про надання послуг відповідального зберігання, з моменту фактичної передачі майна Поклажодавцем Зберігачу, на останнього покладається обов'язок по збереженню майна в первинному вигляді з урахуванням природного зносу товарів. Право власності на майно до Зберігача не переходить, воно не може бути задіяне в господарському обороті Зберігача або бути передане ним третім особам, знищено. Конкретний перелік та види майна, що передається на відповідальне зберігання, буде визначений в окремих актах прийому-передачі майна на відповідальне зберігання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.11.2016 у справі № 916/2681/16 було зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, яке передане Одеською митницею Державної фіскальної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО» на відповідальне зберігання, шляхом надання доступу Одеській митниці ДФС до майна, яке передане Одеською митницею Державної фіскальної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРІ ПРО» на відповідальне зберігання за договором № 1 від 26.01.2015 про надання послуг відповідального зберігання а саме: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Транспортна, 9, ангар літ "И"; ангар літ "З"; ангар літ. "Г"; ангар літ "М"; ангар літ. "Л". ангар літ.Е та Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 7, територія ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт", відкритий майданчик ППК-3.

Разом з цим, із долученого до матеріалів справи Одеською митницею ДФС копії договору № 1 про надання послуг відповідального зберігання від 26.01.2015, укладеного між ТОВ «ЗОРІ ПРО» та Одеською митницею ДФС, а також акту прийому-передачі № 16 до вказаного договору вбачається, що на відповідальне зберігання ТОВ «ЗОРІ ПРО» було передано вугілля марки «Д».«ДО».«ДНК» у кількості 450,00 тон.

Як було встановлено на стадії перегляду, та не спростовано належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України зберігання саме вказаного товару (вугілля марки «Д».«ДО».«ДНК» у кількості 450,00 тон) було предметом розгляду як справ № 916/2681/16, № 916/3029/16, так є і предметом спору у даній справі.

Таким чином, у вказаному рішенні фактично встановлено та підтверджено той факт, що станом на момент звернення Одеської митниці ДФС з позовом у справі № 916/2681/16 (29.09.2016) спірне майно перебувало у користуванні та розпорядженні ТОВ «ЗОРІ ПРО», оскільки саме вказаним рішенням ТОВ «ЗОРІ ПРО» було зобов'язано усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, яке передане Одеською митницею Державної фіскальної служби України до ТОВ «ЗОРІ ПРО» на відповідальне зберігання, шляхом надання доступу Одеській митниці ДФС до майна, яке передане Одеською митницею Державної фіскальної служби України до ТОВ «ЗОРІ ПРО» на відповідальне зберігання за договором № 1 від 26.01.2015 про надання послуг відповідального зберігання.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до ч. 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені в рішеннях Господарського суду Одеської області від 16.11.2016 у справі № 916/2681/16 та 20.04.2017 у справі № 916/3029/16 на підставі ст. 35 ГПК України мають преюдиційне значення, а тому повторного доведення не потребують.

Так, суд апеляційної інстанції приймає доводи позивача, що між позивачем та відповідачем дійсно було укладено договір № 08-П про надання послуг зі зберігання вантажу від 05.08.2016.

Разом з цим, відповідно до п. 4.3 договору оплата клієнтом послуг зі зберігання вантажу за період з травня по липень 2016 року (включно), здійснюється протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання на цього договору на підставі виставленого підприємством рахунку, згідно акту наданих послуг, підписаного уповноваженими представниками та скріпленого печатками обох сторін.

Так, в матеріалах справи відсутні підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками обох сторін акти наданих послуг. Разом з цим, ті акти, які містяться в матеріалах справи та були подані позивачем, підписані останнім в односторонньому порядку; при цьому в матеріалах справи навіть відсутні докази надсилання таких актів відповідачу.

Разом з цим, у матеріалах справи (а.с. 26) наявний лист відповідача № 2766 від 31.08.2016 (який було отримано позивачем 01.09.2016), відповідно до якого відповідач повідомив, що спірне майно не перебуває у нього на балансі, оскільки Одеська митниця ДФС не надала акту прийому-передачі вугілля з балансу ТОВ «ЗОРІ ПРО» на зберігання ТОВ «ТОЛК КОНСАЛТИНГ».

Аналогічну інформацію містить також лист відповідача № 2816/1 від 29.09.2016 (який був отриманий позивачем 27.10.2016, про що свідчить вхідний штамп позивача на вказаному листі) (а.с. 27).

Перебування на балансі ТОВ «ЗОРІ ПРО» спірного майна (вугілля кількістю 450 тон) також підтверджується листом Одеської митниці ДФС № 919/10/15-70-03-06 від 09.03.017, відповідно до якого, третя особа 2 зазначила, що передача вугілля до ТОВ «Толк Консалтинг» від ТОВ «Зорі Про» не здійснювалась (фактично не відбулася), тому на даний час (09.03.2017) воно зберігається, а головне - обліковується за ТОВ «Зорі Про».

Тоді як, повертаючись до підстав та предмету позову у даній справі, позивач просив, зокрема, стягнути саме з відповідача суму основного боргу в розмірі 21621,60 грн (за період з серпня по листопад 2016 року) за відповідальне зберігання майна ТОВ «Толк Консалтинг» (вугілля кількістю 450 тон).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. ( ч. 1 ст. 612 ЦК України ).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи та враховуючи обставини, встановлені в рішеннях Господарського суду Одеської області у справі № 916/2681/16 та у справі № 916/3029/16, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доказів (в розумінні ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України), того що спірне майно за завлені позивачем періоди перебувало на балансі та обліковувалось за відповідачем. При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає доводи позивача, що фактичне укладення договору № 08-П про надання послуг зі зберігання вантажу від 05.08.2016 свідчить про автоматичне його виконання (з урахуванням листа Одеської митниці ДФС, що на момент 08.03.2017 таке майно обліковувалось та зберігалось ТОВ «Зорі Про»).

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 8.1 договору, сторони домовились, що договір вважається укладеним з дати передачі вантажу відповідачу Одеською митницею ДФС на відповідальне зберігання, а саме з 11.05.2016, тоді як сам договір № 08-П про надання послуг зі зберігання вантажу датований 05.08.2016.

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що передача такого майна на відповідальне зберігання мала бути здійснена саме Одеською митницею ДФС.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених, зокрема, до ТОВ «Толк Консалтинг».

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотань про заміну неналежного відповідача на належного ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції сторони не подавали. Суд апеляційної інстанції запитав в судовому засіданні 05.07.2017 позивача щодо наявності згоди останнього (в порядку ч. 2 ст. 24 ГПК України) на заміну неналежного відповідача належним. На що представник позивача відповів, що заперечує проти такої заміни.

Суд апеляційної інстанції також не приймає доводи позивача з посиланням на акт №03-04/50/192 від 27.06.2017, оскільки такий акт жодним чином не спростовує обставин, встановлених у вказаних судових справах. Більше того, даний акт було складено в односторонньому порядку позивачем на стадії апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду.

Тоді як відповідно до положень ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю відповідно до пункту 2 частини 1 статті 103 ГПК України з покладанням на позивача судових витрат за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 у справі № 910/22866/16 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 у справі № 910/22866/16 - скасувати, з прийняттям нового рішення про відмову в позові повністю.

3. Стягнути з Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Портова, будинок 7, код 01125815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" (03134, м. Київ, просп. Академіка Корольова, будинок 12-Ж) 1 515 (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять) грн 80 коп судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу доручити місцевому господарському суду.

6. Матеріали справи № 910/22866/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич