КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. Справа№ 910/24422/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Найченко А.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017

у справі № 910/24422/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"

до Асоціації "Наш дім"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера"

про стягнення 162 476,79 грн

за участю представників:

від позивача: представник Павлюк А.А. (довіреність № 28 від 31.03.2017);

від відповідача: представник Заруцька О.В. (довіреність № 18/24-12/9 від 14.02.2017), в.о. Голови Правління асоціації «Наш Дім» Цвігун С.Є. (наказ № 27 від 01.06.2017),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" (надалі - ПАТ "КБ "Експобанк") звернулось до Асоціації "Наш дім" про стягнення надлишково сплачених на оплату послуг з теплопостачання коштів у сумі 162 476,79 грн за договором № 1 від 28.11.2002.

Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом, позивач зазначив, що з 2007 року подача теплової енергії для опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 площею 1 030,0 кв.м. відповідачем не забезпечувалась, а тому вищевказана сума коштів має бути повернута відповідачем, оскільки набута ним, у розумінні статті 1214 Цивільного кодексу України, без достатньої правової підстави.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.02.2017 до участі у справі №910/24422/16 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Градосфера".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.04.2017 у даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ "КБ "Експобанк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 25.04.2017 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 року апеляційну скаргу прийнято до апеляційного провадження та призначено до розгляду в судове засідання на 14.06.2017.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній, оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про задоволення позову повністю.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа свого уповноваженого представника в судове засідання не направила, однак надала суду пояснення на апеляційну скаргу, в яких висловила свою незгоду з апеляційними доводами та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Вислухавши думку учасників судового процесу щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі третьої особи, судова колегія, порадившись та врахувавши подані третьою особою пояснення на скаргу, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності останньої.

14.06.2017 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 28.11.2002 між Асоціацією «Наш дім» (в тексті договору - Асоціація) та КБ КФС «Експобанк» (в тексті договору - Засновник) укладено договір №1, предметом якого, згідно п.1 Договору є зобов'язання Асоціації, за дорученням Засновника, по забезпеченню експлуатаційними та комунальними послугами приміщення загальною площею 3 914,6 кв.м., а також території дільниці будівлі по вул. Димитрівській, 18/24 у м. Києві, а Засновник, у свою чергу, у відповідності до п.2.4 Договору, має здійснювати оплату за електроенергію, водопостачання, обслуговування ліфтів, теплопостачання, вивіз твердих побутових відходів, разові та інші витрати Асоціації пропорційно займаній у будівлі площі.

В ході виконання сторонами даного Договору, позивачем та відповідачем було укладено 26.03.2003 Угоду про зміну умов Договору на експлуатацію Асоціацією «Наш Дім» комплексу будівель по АДРЕСА_1 від 28.11.2002, відповідно до якої, за домовленістю сторін, починаючи з 26.03.2003, Асоціація приймає на себе зобов'язання по забезпеченню експлуатаційними та комунальними послугами додатково 1 070,6 кв.м. згідно з договором купівлі-продажу нежилих приміщень №433 від 18.03.2003, укладеним між ВАТ «Укрексімбанк» та ТОВ КБ «Експобанк», у зв'язку з чим загальна площа за Договором склала 4 985,2 кв.м.

Наступною Угодою від 28.02.2007 про зміни умов Договору на експлуатацію Асоціацією «Наш Дім» комплексу будівель по АДРЕСА_1, його сторони погодили, що, починаючи з 01.03.2007 Асоціація приймає на себе зобов'язання по забезпеченню експлуатаційними та комунальними послугами додатково 238,5 кв.м. згідно з договором купівлі-продажу нежилих приміщень НОМЕР_1 від 31.03.2006 між фізичною особою ОСОБА_1 та КБ «Експобанк», у зв'язку з чим загальна площа за Договором склала 5 223,7 кв.м.

За умовами п. 2.2. Договору, Асоціація щомісячно до 5-го числа поточного місяця виготовляє та надає банку рахунок-фактуру з додатком розрахунку витрат, що очікуються на поточний місяць, а також документи, що фактично підтверджують витрати за минулий місяць по утриманню приміщень по експлуатаційним та комунальним витратам з двохстороннім актом за фактично виконані послуги.

Згідно п.4.7 Договору спори та розбіжності по цьому договору вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди сторін - Господарським судом міста Києва.

Водночас, сторони передбачили, що всі зміни та доповнення до договору оформлюються шляхом переговорів та являються його невід'ємною частиною (п.5.1 Договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом 3 років. За відсутності повідомлення про його розірвання однією зі сторін до закінчення вищевказаного строку, договір автоматично продовжується на наступний строк без додаткового підтвердження (п.5.2. Договору).

Звертаючись до суду за захистом порушеного права, позивач пояснював, що ним було виявлено, що з 5223,7 кв.м. площі, за які відповідачем нараховувалась, а банком на підставі виставлених рахунків сплачувалась плата за теплову енергію, 1 030,0 кв.м площі з 2007 року відімкнуто від опалювальної системи та опломбовано, а тому площа, щодо якої повинно здійснюватись нарахування за теплову енергію складає 4 193,7 кв.м. Оскільки у період з листопада 2014 року по квітень 2016 року відповідачеві було зайво сплачено 162 476,79 грн, він звертався до нього з повідомленням-вимогою №4585 про повернення надлишково сплачених коштів, однак відповідачем така вимога була відхилена, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримання позивачем послуг в обсязі, передбаченому умовами договору у спірний період, підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі, незмінністю величин щодо теплових навантажень, а також тим, що сторони не погоджували та не підписували у відповідності до п.5.1. договору змін стосовно зменшення обсягів опалюваної площі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, вважає їх правильними та мотивованими, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі в ході виконання договору №1 від 28.11.2002 склалися правовідносини, які за своєю правовою природою мають ознаки договору про надання послуг, за яким, згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Таким чином, укладення Асоціацією «Наш дім» та КБ КФС «Експобанк» договору №1, з урахуванням угоди від 28.02.2007 про внесення змін до Договору від 28.11.2002, було спрямоване на забезпечення зі сторони відповідача комплексу будівель по АДРЕСА_1 загальною площею 5 223,7 кв.м. експлуатаційними та комунальними послугами та отримання вказаних послуг позивачем і обов'язку останнього здійснити оплату цих послуг.

За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Місцевим господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01.06.2003 Асоціацією «Наш дім» та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» було укладено договір №33-0620 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді (а.с. 183-190 т.1).

Згідно Акту прийняття теплового вузла обліку теплової енергії в експлуатацію, затвердженого представником енергопостачальної організації 02.04.2003 вбачається, що відповідачем здійснюється експлуатація теплового вузла обліку теплової енергії та контролю приладів обліку теплової енергії адміністративного корпусу за адресою: АДРЕСА_1, який забезпечує тепловою енергією увесь адміністративний корпус по вул. Дмитрівська 18/24, що складається з триповерхової, п'ятиповерхової та дванадцятиповерхової будівель.

Тепловий пункт, на який посилається позивач, та який знаходиться в підвальному приміщенні 12-ти поверхової будівлі, є виокремленою будівлею, до якої відповідач доступу не має.

Відповідно до Додатку №1 до цього Договору, відповідачем та АЕК «Київенерго» погоджено обсяги постачання теплової енергії абоненту, з якого вбачається, що енергопостачальна організація відпускає абоненту теплову енергію в гарячій воді в період з 25.09.2006 по 31.12.2006 в межах 810 Гкал/рік, при цьому приєднане теплове навантаженням на опалення становить 0,616 Гкал/год.

Надані суду першої інстанції відповідачем докази, зокрема, копії актів готовності об'єкта за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві до опалювального сезону від 22.10.2014, від 07.10.2015 та від 21.10.2016, копія Акту № про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 12.07.2016, копії нарядів від 31.10.2013, від 02.11.2014 за №3569, від 07.11.2016 за №1151, видані для підключення Асоціації «Наш дім» до опалення, свідчать про незмінність величини теплового навантаження на опалення у розмірі 0,616 Гкал/год з моменту укладання у 2003 році договору з енергопостачальною організацією (а.с.191, 193, 195 т.1, а.с.26-31 т.2).

Долучені відповідачем до матеріалів справи відомості обліку споживання теплової енергії Асоціацією «Наш дім» за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві у заявлений позивачем період з листопада 2014 року по квітень 2016 року також підтверджують сталу та незмінну величину договірних навантажень на опалення у розмірі 0,616 Гкал/год (а.с.198-210, т.1).

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи скарги про те, що судом не було з'ясовано обставин стосовно того, що ПАТ «Київенерго» не виставляло відповідачеві рахунків за площу в 1030,0 кв.м. через опломбування, адже дані доводи спростовуються дослідженими у справі доказами, а саме, нарядом №1151 від 07.11.2016 на підключення будівлі відповідача по АДРЕСА_1 теплопостачальною організацією до опалювальної системи з попередніми величинами теплових навантажень - 0,616 Гкал/год (а.с. 195, т.1).

Крім того, зі схеми абонентської теплотраси, що знаходиться на балансі абонента, вбачається, що засувки подавальних трубопроводів мережної води від ТЕЦ розміщені таким чином, що по ним забезпечується подача теплової енергії до усіх трьох будівель адміністративного корпусу по АДРЕСА_1 (а.с.215 т.1), а тому Акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності, який представлений до матеріалів справи позивачем висновків суду не спростовує.

Як вбачається з матеріалів справи, отримання позивачем у спірний період послуг з теплопостачання також підтверджується актами приймання-передачі фактично наданих послуг з експлуатації та утримання адмінбудівлі та комунальних послуг, що підлягають відшкодуванню, оскільки вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, без будь-яких зауважень зі сторони позивача (а.с. 157-167 т.1).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позивач не надав доказів дотримання ним встановленого порядку відключення приміщення площею 1030,0 кв.м., що знаходиться у будинку по АДРЕСА_1 від опалювальної системи шляхом внесення до Договору від 28.11.2002 змін в частині зменшення обсягу теплових навантажень.

Так, відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005, № 630 (далі - Правила), якими також передбачено право споживача відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (п. 24).

Даним нормативно-правовим актом встановлені умови, за яких таке відключення можливе, зокрема, в силу п. 26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п. 25 Правил).

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169).

Відповідно до п. 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення.

Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку (п. 2.2.3 - Порядку).

Відповідно до законодавства України, припинення теплопостачання приміщення пов'язано з відключенням споживача від мереж централізованого опалення за наявності технічної можливість такого відключення, рішення про що приймає постійно діюча міжвідомча комісія для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Отже, належних доказів стосовно внесення змін до договору №1 від 28.11.2002 щодо зменшення площі, яка забезпечується відповідачем експлуатаційними та комунальними послугами, позивач суду не надав.

Матеріали справи також не містять доказів, що через зменшення опалювальної площі вносились зміни і до Договору №33-0620 від 01.06.2003 в частині зменшення обсягу теплових навантажень, укладеного між відповідачем та АЕК «Київенерго», згідно якого адмінбудівля позивача забезпечувалися тепловою енергією.

Відтак, суд першої інстанції правомірно вказав, що позивач не надав доказів відключення приміщення площею 1 030,0 кв.м, що знаходиться в буд. по АДРЕСА_1 від опалювальної системи, а тому сплачені позивачем грошові кошти отримані відповідачем на підставі вищевказаного Договору по забезпеченню експлуатаційними та комунальними послугами приміщення загальною площею 5 223,7 кв.м.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції критично ставиться до апеляційних доводів скаржника про те, що місцевий суд, в порушення статті 43 ГПК України, не надав належної оцінки укладеному між ним та енергопостачальною організацією АЕК «Київенерго» договору №330580 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 18.02.2010, даним оборотно-сальдової відомості за вказаним договором у період з січня 2010 року по квітень 2017 року (а.с.3-17 т.2), оскільки сама по собі обставина укладання такого договору не свідчить про реальне виконання сторонами договору його умов.

Оскільки надані відповідачем послуги з теплопостачання на підставі укладеного сторонами договору оплачувались скаржником, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться виписки по рахунку позивача, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що дана обставина виключає можливість повернення сплачених коштів позивачеві як безпідставно отримане майно в порядку статті 1214 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі №6-122 цс 14).

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

При цьому судова колегія відхиляє як безпідставні твердження скаржника про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, що на думку позивача проявилось, зокрема, в діях суду щодо відхилення його клопотання про відкладення розгляду справи до моменту отримання ним від ПАТ «АК «Київенерго» акту обстеження, відмови в огляді речових доказів в порядку статті 65 ГПК України у місці їх знаходження, оскільки суд у відповідності до статті 43 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, а тому суд не позбавлений можливості визначатися з достатністю таких доказів для прийняття судового рішення самостійно.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 25.04.2017 у справі №910/24422/16 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ПАТ «КБ «Експобанк» без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 у справі №910/24422/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 у справі №910/24422/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/24422/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук