КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. Справа№ 7/007-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пономаренка Є.Ю.

за участю представників:

від стягувача - Подшебякіна О.М., довіреність № 263/16 від 27.12.2016,

від боржника (заявник) -Мамаєв Д.Ю. за довіреністю ь/н від 27.03.2017.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.05.2017

за заявою Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

про визнання наказу №7/007-12 таким, що частково не підлягає виконанню

у справі №7/007-12 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

про стягнення 3 100 406, 39 грн

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" про стягнення 3 100 406,39 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.04.2012 у справі №7/007-12 позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено повністю та стягнуто з Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 2 414 382 (два мільйони чотириста чотирнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн 47 коп. заборгованості, 188 360 (сто вісімдесят вісім тисяч триста шістдесят) грн 46 коп. пені, 148 955 (сто сорок вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн 97 коп. 3% річних, 348 707 (триста сорок вісім тисяч сімсот сім) грн 49 коп. інфляційних втрат та 62 008 (шістдесят дві тисячі вісім) грн. 13 коп. судового збору.

07 травня 2012 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2012 видано наказ на примусове виконання рішення.

20 квітня 2017 року від Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" надійшла заява про визнання наказу № 7/007-12 таким, що на підставі ст. 117 Господарського процесуального кодексу України не підлягає виконанню частково у справі № 7/007-12.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.05.2017 у справі №7/007-12 відмовлено у задоволенні заяви про визнання наказу № 7/007-12 таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 7/007-12.

Не погодившись з ухвалою суду, Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 18.05.2017 у справі №7/007-12, задовольнити заяву КП про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, заявник сказав, що згідно вимог Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та постанова Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» підлягає списанню заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, незалежно від того, чи встановлена вона рішенням суду, чи нарахована кредитором, при цьому, списання заборгованості не ставиться в залежність від набранням рішенням суду про стягнення штрафних та фінансових санкцій законної сили до вступу в дію Закону або після, також не ставиться в залежність на підставі якого документу буде здійснено списання заборгованості. Скаржник зазначав, що Закон також не вимагає, щоб заборгованість із штрафних та фінансових санкцій обліковувалась в бухгалтерському обліку, необхідними лише є те, щоб ці штрафні санкції були нараховані на заборгованість за природний газ спожитий з 01.07.97 по 01.01.11 і не були сплачені станом на 04.06.11.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2017 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" було передано для розгляду колегії суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2017 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" прийнято до провадження у визначеному складі суддів та призначено до розгляду на 22.06.2017.

13.06.2017 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, де просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 18.05.2017 без змін. У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що даний наказ Господарського суду Київської області № 7/007-12 від 07.05.2012 вже виконаний, що підтверджується постановою про ВП № 34258280 від 21.10.2015, дана постанова не оскаржувалась та відповідно є чинною, рішення Господарського суду Київської області № 7/007-12 від 12.04.2012 на виконання якого і був виданий вказаний вище виконавчий документ не скасовано та не змінено в апеляційному або в касаційному порядку за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення не переглядалось.

В судове засідання, яке відбулось 22.06.2017 з'явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Частиною 5 статті 106 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, звертаючись до суду з заявою боржник посилався на ст. 1 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", який набув чинності 04.06.2011, дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" та її дочірні підприємства ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Відповідно до пунктів 2.1.1 та 2.1 статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" на умовах, визначених цим Законом, підлягає списанню заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та її дочірніх підприємств ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз", що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Пунктом 2.2. ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" передбачено списання, що заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Заявник в апеляційній скарзі зазначив, що відповідно до п 2.5. Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованість підлягає списанню відповідно до цього Закону та здійснюється це у порядку (894-2011-п ), встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому наказ № 7/007-12 від 07.05.2012 не підлягає виконанню в частині стягнення основної заборгованості, пені, інфляційних збитків та 3 % річних.

Як було встановлено судом у рішенні від 12.04.2014 у справі №7/007-12 (яке набрало законної сили), що поставка відповідачу здійснювалась у період з 31.10.2010 по 31.12.2010. Отже, заборгованість не могла обліковуватись станом на 01.01.2010.

Судом також було встановлено, що відповідно п. 4.1. договору № 06/10-1233ТЕ-17 від 14.10.2010 останній розрахунок здійснювався до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Тому період прострочення оплати за поставку здійснену у грудні, розпочався 21.01.2011.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно, господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

У п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що згідно з частиною п'ятою статті 117 ГПК за результатами розгляду заяви виноситься ухвала.

Враховуючи вищенаведене колегія судді дійшла висновку, що боржником було безпідставно застосовано п. 2.1.1 та п. 2.2. Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію". За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що заява Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" про визнання наказу № 7/007-12 таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 7/007-12, не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" вказані у заяві і також в апеляційній скарзі є необґрунтованими та не підтвердженими, тому суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Київської області від 18.05.2017 у справі №7/007-12 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" - без задоволення.

2. Матеріали справи №7/007-12 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Є.Ю. Пономаренко