ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р.Справа № 915/153/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 29.06.2017:

від позивача за первісним позовом немає відомостей щодо прибуття представника до Господарського суду Рівненської області для прийняття участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції

від відповідача за первісним позовом ОСОБА_1, за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.04.2017

по справі № 915/153/17

за позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Південь

про стягнення 4259,90 грн. пені та 3071,90 грн. штрафу

та

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Південь

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення пені, інфляційних витрат та 3% річних на загальну суму 1718,16 грн.

У судовому засіданні 29.06.2017 згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі також ДП "НАЕК "Енергоатом", Підприємство, позивач), звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Південь (далі також ТОВ ОСОБА_2 Південь, Товариство, відповідач) про стягнення з останнього пені в сумі 4259,90 грн. та штрафу у сумі 3071,90 грн.

У правове обґрунтування позову Підприємство послалось на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 629 ЦК України та ст.ст. 193, 230, 231 ГК України.

27.03.2017 ТОВ ОСОБА_2 Південь звернулось до Господарського суду Миколаївської області із зустрічною позовною заявою (вх. № 4487/17) до ДП "НАЕК "Енергоатом", в якій просило суд стягнути з останнього на користь Товариства пеню, інфляційні втрати та 3% річних від суми основного боргу, що загалом дорівнює 1718,16 грн.

У правове обґрунтування зустрічного позову Товариство послалось на ст.ст. 549, 612, 551, 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.04.2017 по справі № 915/153/17 (суддя Смородінова О.Г.) у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено частково: стягнуто з Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Південь 149,21 грн. 3% річних; у задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду щодо позову Підприємства мотивовано недоведеністю заявлених первісним позивачем вимог.

Що стосується зустрічного позову, Господарським судом Миколаївської області встановлено, що прохальна частина зустрічної позовної заяви містить вимогу про стягнення 1718,16 грн. з ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (). Однак, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною особою з ідентифікаційним кодом 23303174 є ПЕРВИННА ПРОФСПІЛКОВА ОРГАНІЗАЦІЯ ВП "РІВНЕНСЬКА АЕС" ДП НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (місцезнаходження юридичної особи: 34400, Рівненська обл., місто Вараш, МАГАТЕ). За таких обставин, враховуючи, що відповідачем за зустрічною позовною заявою визначено саме Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34403, Рівненська обл., місто Вараш), якому присвоєно ідентифікаційний код 05425046, то суд розцінив зазначення в прохальній частині зустрічної позовної заяви ідентифікаційного коду іншої юридичної особи як технічну помилку, допущену ТОВ ОСОБА_2 Південь при оформленні зустрічного позову.

Стосовно вимоги Товариства за зустрічним позовом про стягнення з Підприємства інфляційних втрат судом встановлено, що згідно наведеного в зустрічній позовній заяві розрахунку, який включає пеню в загальній сумі 1568,95 грн., 3% річних в загальній сумі 149,21 грн. та інфляційні втрати в сумі 213,58 грн., ціна зустрічного позову визначена ТОВ ОСОБА_2 Південь в розмірі 1718,16 грн., що дорівнює сумі пені та 3% річних. Свої позовні вимоги ТОВ ОСОБА_2 Південь не збільшувало та не уточнювало, а отже, не використало передбачене ч. 4 ст. 22 ГПК України процесуальне право, у звязку з чим суд розглянув зустрічний позов у межах заявлених позовних вимог.

Що стосується вимог зустрічного позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги Товариства про стягнення з Підприємства 3% річних в сумі 149,21 грн.

У задоволенні вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення пені судом відмовлено з огляду на відсутність у договорі поставки від 14.03.2016 № 342 умов щодо такого виду відповідальності замовника за прострочення виконання грошових зобовязань.

Не погодившись з рішенням суду, ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства на користь Підприємства пеню в сумі 4259,90 грн. та штраф в сумі 3071,90 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування та недоведеність обставин справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, скаржник зазначив, що факт направлення заявки № 041-5-22/3309 від 18.04.2016 повністю доведений позивачем шляхом надання квитанції поштового відділення, що свідчить про факт направлення вказаної заявки Товариству.

Ухвалою від 26.05.2017 Одеським апеляційним господарським судом прийнято до провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", з датою призначення на 14.06.2017 о 12:30 год.

06.06.2017 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання скаржника про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.06.2017 о 12:30 год., в режимі відеоконференції та доручення Господарському суду Рівненської області забезпечити проведення судового засідання у справі № 915/153/17 в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.06.2017.

У засіданні суду апеляційної інстанції від 14.06.2017 представник позивача за первісним позовом підтримав свою правову позицію, представник відповідача за первісним позовом просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Судове засідання від 29.06.2017 в режимі відеоконференції не відбулось у звязку з тим, що Господарський суд Рівненської області на звязок не вийшов, про що свідчить відповідний акт Одеського апеляційного господарського суду Одеської області від 29.06.2017.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такою обставиною, зокрема, є виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Враховуючи, що 14.06.2017 судове засідання відбулось в режимі відеконференції, представники сторін приймали участь у цьому засіданні та надавали свої пояснення, участь представника позивача за первісним позовом у судовому засіданні 29.06.2017 суд апеляційної інстанції не визнавав обовязковою, крім того, строк розгляду апеляційної скарги у даній справі спливає, судова колегія визнала за можливе розглянути справу не в режимі відеоконференції, без участі представника позивача за первісним позовом.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 14 березня 2016 року між ДП «НАЕК «Енергоатом» (замовник) та ТОВ «ОСОБА_2 Південь» (постачальник) був укладений договір поставки № 342 (далі також Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність замовника продукцію, яка передбачена специфікацією № 1, мило господарче, готельне та туалетне, на загальну суму 75567,96 грн., а замовник, в свою чергу, зобовязується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору).

У п. 3.1 Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником в 2016 році на умовах: DDP Інкотермс-2000, в строк 20 календарних днів з моменту направлення заявки замовником. Місце поставки та вантажоотримувач 34400, м. Кузнецовськ, Рівненська обл., РВ ВП Складське господарство ДП НАЕК Енергоатом.

Реквізити постачальника для направлення заявки:

- поштова адреса: 54037, м. Миколаїв, вул. 295 Стрілецької дивізії, 79-В;

- електронна адреса (e-mail): ;

- факс: (0512)60-11-54.

Електронна адреса замовника, з якої направлятимуться заявки, - .

Згідно п. 3.2 Договору заявка на поставку продукції направляється замовником рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу (поштові реквізити) постачальника, що вказана постачальником у п. 3.1 даного договору. Додатково, в той же день, заявка направляється постачальнику на його електронну адресу та за допомогою факсимільного звязку на номер, що вказаний у п. 3.1 даного договору. Перебіг строку поставки, що вказаний у п. 3.1 даного договору, починається з дня, наступного за днем направлення заявки замовником. Доказом направлення заявки являється квитанція поштового відділення. Відповідальність за достовірність реквізитів, за якими направляється заявка, несе постачальник.

У п. 6.1 Договору сторони обумовили, що оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно видаткової накладної або накладної протягом 45 календарних днів з дати поставки. Оплата суми ПДВ здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником накладної у ЄРПН.

Пунктом 8.4 Договору передбачено, що перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності та передачі належним чином оформлених товарно-супровідних документів. Датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоотримувачем продукції.

Строк дії договору сторони встановили до 31 грудня 2016 року (п. 11.1 Договору).

На виконання умов вищенаведеного договору ДП "НАЕК "Енергоатом" поставило ТОВ ОСОБА_2 Південь, а останнє прийняло без зауважень та заперечень продукцію мило господарче, туалетне, готельне на загальну суму 75567,38 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними, підписаними обома сторонами: № 87024 від 20 травня 2016 року на суму 31683,61 грн., № 124121 від 5 липня 2016 року на суму 11865,60 грн., № 146615 від 29 липня 2016 року на суму 30730,86 грн., № 233667 від 22 листопада 2016 року на суму 1287,31 грн.

Як зазначив позивач за первісним позовом, продукція за наведеними накладними була поставлена на підставі заявки № 041-5-22/3309 від 18 квітня 2016 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

При цьому, ДП "НАЕК "Енергоатом" вважає, що, оскільки заявка на поставку була направлена замовником 18 квітня 2016 року, про що свідчить копія фіскального чеку № 1675, то строк поставки сплив 08 травня 2016 року.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, акт звірки взаєморозрахунків, оплата за поставлений товар за вищезгаданими видатковими накладними була проведена замовником наступним чином:

- 22 серпня 2016 року сплачено 31683,61 грн. по видатковій накладній № 87024 від 20 травня 2016 року;

- 23 вересня 2016 року сплачено 11865,60 грн. по видатковій накладній № 124121 від 5 липня 2016 року та 30730,86 грн. по видатковій накладній № 146615 від 29 липня 2016 року.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 названого Кодексу продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

В силу ч. 1 ст. 691 та ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також: три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Розглянувши первісний позов, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених первісним позивачем вимог, виходячи з наступного.

По-перше, копія фіскального чеку № 1675 не містить назви юридичної особи, якій скеровано кореспонденцію; відсутній опис вкладення, з якого можна дізнатись про перелік та назву документів, що були направлені.

По-друге, сама заявка № 041-5-22/3309 не містить повної, а отже правильної адреси юридичної особи-постачальника (згідно з п. 3.1 договору поштова адреса: 54037, м. Миколаїв, вул. 295 Стрілецької дивізії, 79-В, а в заявці: «вул. Стрілецької дивізії, 79-В, м. Миколаїв, 54037»).

По-третє, позивачем за первісним позовом не надано доказів направлення заявки на поставку продукції рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ТОВ "ОСОБА_2 Південь", зазначену в п. 3.1 Договору, та доказів направлення заявки постачальнику на його електронну адресу та факсимільним звязком, як це визначено умовами п. 3.2 даного Договору.

Крім того, заявка взагалі не містить замовлення на мило господарче.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, про те, що позивачем за первісним позовом не доведено обставин, на яких ґрунтується його позовна вимога, у звязку з чим суд вірно відмовив у задоволенні первісного позову.

Задовольняючи частково зустрічний позов, місцевий господарський суд враховував нижчевикладене.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось Підприємством, оплата за поставлений товар за вказаними видатковими накладними була проведена замовником наступним чином:

- 22 серпня 2016 року сплачено 31683,61 грн. по видатковій накладній № 87024 від 20 травня 2016 року;

- 23 серпня 2016 року сплачено 11865,60 грн. по видатковій накладній № 124121 від 5 липня 2016 року та 30730,86 грн. по видатковій накладній № 146615 від 29 липня 2016 року.

За умовами розділу 6 Договору замовник повинен був оплатити поставлену продукцію протягом 45 календарних днів саме з дати поставки.

Відтак, приймаючи до уваги умови п. 6.1 Договору, посилання відповідача на те, що Договір не передбачає обов'язок здійснення оплати за кожну окрему партію поставленої продукції, є помилковим.

Врахувавши вищенаведені норми та обставини справи, перевіривши здійснений Товариством розрахунок за зустрічним позовом, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь ТОВ ОСОБА_2 Південь 3% річних у сумі 149,21 грн.

Що ж стосується вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення пені, то суд, враховуючи відсутність в договорі поставки від 14.03.2016 № 342 умов щодо такого виду відповідальності замовника за прострочення виконання грошових зобовязань, правомірно відмовив в цій частині зустрічного позову.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення прийняте місцевим господарським судом у відповідності до норм матеріального та процесуального права, при повному дослідженні обставин справи, тому підстави для скасування чи зміни даного рішення відсутні.

Доводи Підприємства, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновку суду про недоведеність первісного позову.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.04.2017 по справі № 915/153/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 03.07.2017.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький