ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Справа № 927/1096/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя суддіПоляк О.І.(доповідач), Бакуліна С.В., Корсак В.А.
розглянувши у відкрито-му судовому засіданні касаційну скаргуДержавного підприємства "Остерське лісове господарство"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 16.03.2017
у справі№ 927/1096/16 Господарського суду Чернігівської області
за позовомЗаступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області
доДержавного підприємства "Остерське лісове господарство"
третя особа-1 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна екологічна інспекція у Чернігівській області
третя особа-1 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації
про стягнення 69 384,00 грн.

у судовому засіданні взяли участь представники:

від прокуратури: старший прокурор відділу ГПУ Доценко Г.О.

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Середа А.В.;

від третьої особи позивача: не з'явились;

від третьої особи відповідача: не з'явились;

В с т а н о в и в:

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури (далі - прокуратура) звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (далі - позивач) про стягнення з Державного підприємства "Остерське лісове господарство" (далі - відповідач) 69 384,00 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного знесення (вирубки) дерев дуба.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 23.01.2017 (суддя Бобров Ю.М.) позов задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Остерське лісове господарство" 69 384,00 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу шляхом її перерахування одержувачам: 20 815,20 грн. - до спеціального фонду Державного бюджету України; 13 876,80 грн. - до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 34 692,00 грн. - на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області); стягнуто з Державного підприємства "Остерське лісове господарство" на користь прокуратури Чернігівської області 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 (колегія суддів: Зубець Л.П., Алданова С.О., Мартюк А.І.) рішення господарського суду Чернігівської області від 23.01.2017 залишено без змін.

Державне підприємство "Остерське лісове господарство" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 23.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, зокрема: ст.1166 ЦК України, ст.ст.33, 43 ГПК України.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до рішення Чернігівської обласної ради (двадцята сесія шостого скликання) від 17.06.2014 "Про розширення мережі природно-заповідного фонду Чернігівської області", зі змінами, внесеними рішенням Чернігівської обласної ради від 23.01.2015, оголошено природно-заповідним об'єктом місцевого значення територію без вилучення земельних ділянок у їх власників та користувачів, - лісовий заказник місцевого значення "Олишівська дача", площею 535,0 га, який розташований у кв.2,3,6,8,9,10,11,12,13,14,15 Олишівського лісництва Державного підприємства "Остерське лісове господарство".

Відповідно до цих рішень Чернігівської обласної ради, наказом керівника Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації, затверджено Положення про лісовий заказник місцевого значення "Олишівська дача". Пунктом 3.3 цього Положення передбачено, що охорона території заказника покладається на ДП "Остерське лісове господарство". У зв'язку з чим, Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації, видано ДП "Остерське лісове господарство" Охоронне зобов'язання від 06.03.2015 №21/51-578, яким ДП "Остерське лісове господарство" передано під охорону та дотримання встановленого режиму території лісовий заказник місцевого значення "Олишівська дача" площею 535,0 га, який розташований у кв.2,3,6,8,9,10,11,12,13,14,15 Олишівського лісництва у межах Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Статуту ДП "Остерське лісове господарство" підприємство створене, зокрема, з метою охорони та відновлення лісів.

Відповідно до п. 2.2 Статуту предметом діяльності підприємства є зокрема, охорона лісів і захисних лісонасаджень від незаконних порубів, інших порушень; притягнення до адміністративної відповідальності лісопорушників та стягнення з них збитків відповідно до чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.03.2015 майстром лісу ДП "Остерське лісове господарство" ОСОБА_6 при обході майстерної дільниці на землях природно-заповідного фонду лісового заказника місцевого значення "Олишівська дача" Олишівського лісництва було виявлено незаконну рубку у ніч з 23.03.2015 на 24.03.2015 десять дерев дуба сирорастучого.

В подальшому, головним лісничим ДП "Остерське лісове господарство" ОСОБА_7 у присутності інженера охорони і захисту лісу ДП "Остерське лісове господарство" ОСОБА_8 складено акт огляду місця вчинення лісопорушення та складено Польову перелікову відомість самовільно зрубаних дерев.

Про факт лісопорушення, директор ДП "Остерське лісове господарство" повідомив начальника Чернігівського РВ УМВС у Чернігівській області та прокурора Чернігівського району Чернігівської області. За заявою директора ДП "Остерське лісове господарство" було внесено до ЄРДР за №0000480 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.246 КК України.

Підставою звернення прокурора в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення з відповідача 69384,00 грн. шкоди стало невиконання відповідачем обов'язку забезпечення охорони та захист лісу.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обов'язок із забезпечення охорони, захисту лісових насаджень, дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на відповідача як на постійного лісокористувача; відповідач не забезпечив охорону і збереження лісу від незаконної рубки; факт незаконної порубки дерев на підвідомчій відповідачеві території та завдання шкоди у розмірі 69384,00 грн. підтверджено актом огляду місця вчинення лісопорушення та розрахунком розміру шкоди, відповідач не надав доказів відсутності його вини або доказів відшкодування заподіяної шкоди.

Враховуючи вищезазначені обставини, суди дійшли висновку, що відповідач за шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев на підвідомчій йому території, повинен нести деліктну відповідальність в повному обсязі без застосування зниження її розміру згідно зі статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища.

Колегія суддів вважає висновки судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими, а доводи заявника касаційної скарги про недоведеність позивачем належними доказами факту завдання відповідачем шкоди державі внаслідок незаконної порубки дерев або неналежного виконання відповідачем обов'язку із забезпечення охорони, захисту лісового насадження, з посиланням на відсутність в матеріалах справи акту перевірки уповноваженого органу держави, або складених за результатами виявлених порушень приписів про усунення порушення вимог природоохоронного законодавства, які б доводили сам факт вирубки дерев, безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 63 Лісового Кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно зі ст. ст. 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено вище, згідно зі Статутом відповідача підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Предметом діяльності підприємства є охорона лісів і захисних лісонасаджень від незаконних порубів, інших порушень; притягнення до адміністративної відповідальності лісопорушників та стягнення з них збитків відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, оскільки на підприємство покладено обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, то відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України відповідач є постійним лісокористувачем.

Судами встановлено факт незаконної порубки дерев дуба на землях природно-заповідного фонду лісового заказника місцевого значення "Олишівська дача" Олишівського лісництва, яке передане ДП "Остерське лісове господарство" під охорону та дотримання встановленого режиму території. Зазначене підтверджено актом огляду місця вчинення лісопорушення, Польовою переліковою відомістю самовільно зрубаних дерев та розрахунком шкоди.

Відсутність складеного Державною екологічною інспекцією акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та припису про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, на що посилається заявник касаційної скарги, не спростовує встановленого вказаними вище доказами факту незаконної порубки дерев невстановленими особами на земельній ділянці природно-заповідного фонду, охорону та захист якої зобов'язаний був забезпечити відповідач, як постійний лісокористувач.

Відповідно до ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно зі ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель природно-заповідного фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також доказів відсутності його вини у протиправній бездіяльності, судами встановлено факт незаконної порубки дерев дуба на землях природно-заповідного фонду, яке передане відповідачу під охорону, та встановлено, що розрахунок розміру шкоди відповідає встановленим законодавствам вимогам, відтак, відповідач правомірно притягнутий судом до відповідальності за правопорушення, у зв'язку з чим має відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок допущення ним незаконної порубки дерев.

Доводи скаржника щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, не надання акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та припису про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, складеного Державною екологічною інспекцією, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують факт вчинення правопорушення на земельній ділянці "Олишівська дача" Олишівського лісництва, охорону і захист якої зобов'язаний був забезпечити ДП "Остерське лісове господарство" відповідно до умов Охоронного зобов'язання від 06.03.2015 №21/51-578.

Щодо посилань заявника касаційної скарги на відсутність у нього статусу постійного лісокористувача, то, як зазначено вище, відповідно до ст.19 Лісового кодексу України та з урахуванням предмету діяльності ДП "Остерське лісове господарство", наявності у відповідача Охоронного зобов'язання від 06.03.2015 №21/51-578, відповідач є постійним лісокористувачем.

Відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017, якою залишено без змін рішення господарського суду Чернігівської області від 23.01.2017, є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Остерське лісове господарство" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі №927/1096/16 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі №927/1096/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.В. Бакуліна

В.А. Корсак