ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 справа № 908/766/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МБК-ПРОДУКТ", м. Оріхів, Запорізька область
на рішення Господарського суду Запорізької області
від15.05.2017 (підписано 16.05.2017)
у справі№ 908/766/17 (суддя Зінченко Н.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "КВОЛІТІ ФІШ", м. Васильків, Київська область
доТовариства з обмеженою відповідальністю "МБК-ПРОДУКТ", м. Оріхів, Запорізька область
простягнення 319 848,80 грн. заборгованості за договором поставки № КФ-108/011/16 від 11.11.2016, 28 694,34 грн. пені та 3 088,64 грн. 3 % річних
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "КВОЛІТІ ФІШ", м. Васильків, Київська область (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МБК-ПРОДУКТ", м. Оріхів, Запорізька область (Відповідач) про стягнення 319 848,80 грн. заборгованості за договором поставки № КФ-108/011/16 від 11.11.2016, 28 694,34 грн. пені та 3 088,64 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.05.2017 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції часткової оплати заборгованості за Договором поставки в розмірі 30 000,00 грн., а також на неналежне повідомлення його про час, дату та місце проведення судового засідання.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представників сторін, що не скористались правом на участь в судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2016 між сторонами був укладений договір поставки № КФ-108/011/16 (далі Договір), відповідно до умов п. 1.1 якого позивач зобовязався поставити, а відповідач прийняти та оплатити свіжоморожену рибу та морепродукти.

Відповідно до п.10.1 Договору, строк його дії 3 роки з дня його підписання сторонами, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору встановлено, що ціна на кожну партію товару за цим договором узгоджується сторонами та вказується у видаткових накладних, що є невідємними частинами цього договору. Загальна вартість товару, що поставляється за договором дорівнює сумі складених разом видаткових накладних.

Згідно п. 5.1 Договору, відповідач повинен оплатити партію товару не пізніше 14 календарних днів з дати поставки товару позивачем.

На виконання умов Договору позивач було поставлено товар на загальну суму 1 401 698,30 грн., що також підтверджується видатковими накладними № КФ000001182 від 14.11.2016 на суму 328 650,00 грн.; № КФ000001187 від 14.11.2016 на суму 81 460,00 грн.; № КФ000001209 від 18.11.2016 на суму 127 840,00 грн.; № КФ000001210 від 21.11.2016 на суму 330 400,00 грн.; № КФ000001274 від 25.11.2016 на суму 183 499,50 грн.; № КФ000001860 від 30.12.2016 на суму 239 205,00 грн.; № КФ00000005 від 06.01.2017 на суму 110 643, 80 грн.

Зазначені обставини також встановлені рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.03.2017 року у справі № 908/207/17, яке набрало законної сили, зокрема, щодо факту укладення Договору, поставки за видатковими накладними № КФ000001182 від 14.11.2016 на суму 328 650,00 грн.; № КФ000001187 від 14.11.2016 на суму 81 460,00 грн.; № КФ000001209 від 18.11.2016 на суму 127 840,00 грн.; № КФ000001210 від 21.11.2016 на суму 330 400,00 грн.; № КФ000001274 від 25.11.2016 на суму 183 499,50 грн. та наявності заборгованості за вказаними накладними.

Згідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Предметом позову у даній справі є сума заборгованості в розмірі 319 848,80 грн. за товар, що поставлений згідно Договору за видатковими накладними №КФ000001860 від 30.12.2016 та № КФ00000005 від 06.01.2017.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

За вищезазначеними видатковими накладними № КФ000001860 від 30.12.2016 на суму 239 205,00 грн. та № КФ00000005 від 06.01.2017 на суму 110 643, 80 грн. відповідач сплатив частину заборгованості в розмірі 30 000,00 грн., доказів оплати решти суми заборгованості в розмірі 319 848, 80 суду не надав.

Через невиконання відповідачем своїх договірних обовязків у останнього перед позивачем утворилась сума заборгованості в розмірі 319 848,80 грн., доказів оплати якої суду не надано.

У відповідності до норм ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких підстав висновок суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості в розмірі 319 848,80 грн. є вірним.

Доводи відповідача щодо неврахування судом першої інстанції часткової оплати за поставлений товар в розмірі 30 000,00 грн. судова колегія вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються змістом самого рішення господарського суду.

За порушення строків оплати товару позивач вимагає стягнути з відповідача пеню в розмірі 28 694,34 грн. за періоди з 31.01.2017 по 31.03.2017, 16.01.2017 по 31.03.2017 та 3% річних в розмірі 3 088,64 грн. за вказані періоди.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.7.1 Договору, за порушення зобовязання з оплати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час прострочення, від простроченої суми, за кожен день такого прострочення.

За змістом п. 6 ст.232 ГК України вказано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 28 694,34 грн. та 3% річних в розмірі 3 088,64 грн., судова колегія також вважає його вірним.

Щодо твердження відповідача про те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, оскільки відповідач на його думку не був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, то судова колегія також вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно до якого уповноважений представник відповідача за довіреністю отримав поштове відправлення 21.04.2017 (а.с. 34).

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 15.05.2017 року у справі № 908/766/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МБК-ПРОДУКТ", м. Оріхів, Запорізька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.05.2017 року у справі № 908/766/17 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3