УХВАЛА

26.06.2017№ 910/7040/15-г

За скаргою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча"

на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

За позовом Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РС Групп"

про стягнення 2 407 956,94 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від скаржника (стягувача): Горболис О.А. - довіреність № 412 від 19.12.16 р.;

від боржника: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.05.2015 у справі № 910/7040/15-г позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РС ГРУП" на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" збитки у розмірі 2 407 956,94 грн. та 48 159,14 грн. судового збору.

04.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від стягувача надійшла скарга на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.04.2017 розгляд вищевказаної скарги призначено на 10.05.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2017 відкладено розгляд справи на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України на 12.06.2017.

11.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли документи на виконання вимог ухвали суду для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.06.2017, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 26.06.2017 року.

В судовому засіданні 26.06.2017 року представник стягувача підтримав викладені у скарзі вимоги.

Представники ВДВС та боржника в судове засідання 26.06.2017 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки згідно з ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши в судовому засіданні 26.06.2017 року скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, суд вирішив відмовити в її задоволенні, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Названий Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчий дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

В даному випадку на розгляд суду передано вимоги про зобов'язання Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити всіх передбачених законодавством України заходів для примусового виконання рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/7040/15-г.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги скаржник вказує на те, що державним виконавцем у встановлений статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» шестимісячний строк не проведено всіх виконавчих дій з примусового виконання рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2015 у справі № 910/7040/15-г.

Розглядаючи зазначені вимоги, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

22.10.2015 ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49081130 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7040/15-г.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 22.10.2015, то в силу приписів статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець мав провести виконавчі дії з виконання рішення у строк по 22.04.2016 року.

Дослідивши зміст наданих ВДВС копій матеріалів виконавчого провадження № 49081130 судом встановлено, що державним виконавцем під час виконання наказу господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7040/15-г були вжиті наступні заходи: винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.10.2015; винесено постанову про арешт коштів боржника від 30.10.2015, з метою виявлення майна боржника зроблено запити № 2529/15 від 22.10.2015 до ВРЕР-6 м.Києва, № 501/3 від 26.01.2016 до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, № 1442 від 12.11.2015 до УДАІ м. Києва; винесено постанову про арешт коштів боржника від 27.01.2016; винесено постанову про розшук майна боржника від 29.01.2016; винесено постанову про розшук майна боржника від 29.01.2016; здійснено вихід державного виконавця з метою опису та арешту майна боржника, про що складено акт від 22.03.2016;

та 25.03.2016 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час вчинення виконавчих дій) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання

їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, виконавче провадження № 49081130 з примусового виконання рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2015 у справі № 910/7040/15-г є завершеним на підставі статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час вчинення виконавчих дій), про що державним виконавцем 25.03.2016 винесено відповідну постанову, у зв'язку з чим відсутні жодні правові підстави зобов'язувати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити всіх передбачених законодавством України заходів для примусового виконання рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/7040/15-г.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Виходячи зі змісту даної норми, з моменту спливу зазначеного 6-тимісячного строку стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Таким чином, з 23.04.2016 року стягувач вважається таким, що обізнаний з порушенням своїх прав у виконавчому провадженні, проте до суду зі скаргою на дії ВДВС звернувся лише 29.03.2017 року, тобто з порушенням десятиденного строку, встановленого частиною 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовляє у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві залишити без задоволення.

2. Копію даної ухвали направити учасникам судового процесу.

3. Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.Є. Літвінова

СУДДЯ УХВАЛИВ:

на 26.06.17 о 11:10 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-В, зал № .

Суддя