ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Справа № 920/1174/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Кравчука Г.А.
за участю представників:
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України"
на постановувід 13.03.2017 Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 920/1174/16 господарського суду Сумської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Флора Трейд"
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України"
простягнення 812 510,94 грн.
В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 р. ТОВ "Флора Трейд" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (далі - ДП "Дослідне господарство "Іскра") про стягнення боргу у розмірі 710 317, 00 грн.; 3 % річних у розмірі 28 605,10 грн. та індексу інфляції у розмірі 73 588,84 грн., посилаючись на приписи статей 526, 530, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами купівлі - продажу в частині оплати поставленого товару.

У відзиві на позовну заяву ДП "Дослідне господарство "Іскра", посилаючись на приписи статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вказувало на безпідставне нарахування позивачем санкцій та збитків заподіяних інфляцією в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів з 18.02.2016 року по 12.07.2016 р.

Рішенням господарського суду Сумської області від 30.01.2017 р. (суддя Жерьобкіна Є.А.) позов задоволено частково, стягнуто з ДП "Дослідне господарство "Іскра" на користь ТОВ "Флора Трейд" 710 317,00 грн. боргу, 28 604, 06 грн. 3% річних та 73 588, 84 грн. інфляційних збитків. В іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати товару, дійшов висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Разом з цим, здійснивши перерахунок 3 % річних, суд відмовив у стягненні 1,04 грн.

При цьому, судом першої інстанції визнано необґрунтованими заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування інфляційних втрат та річних під час дії мораторію, оскільки на момент звернення позивача з позовом до суду у даній справі, постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2016 р. скасовано ухвалу господарського суду Сумської області від 18.02.2016 р. про порушення провадження у справі про банкрутство № 920/96/16, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а в подальшому ухвалою господарського суду Сумської області від 18.08.2016 р. у справі № 920/96/16 відмовлено у порушенні провадження у справі.

За апеляційною скаргою ДП "Дослідне господарство "Іскра" Харківський апеляційний господарський суд (судді: Медуниця О.Є., Пелипенко Н.М., Пушай В.І.), переглянувши рішення господарського суду Сумської області від 30.01.2017 р. в апеляційному порядку, постановою від 13.03.2017 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ДП "Дослідне господарство "Іскра" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у даній справі скасувати в частині стягнення збитків заподіяних інфляцією та процентів річних за період дії мораторію з 18.02.2016 р. по 12.07.2017 р., обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, а саме статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої відповідач не мав права здійснювати погашення вимог ТОВ "Флора Трейд" в силу мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, між ТОВ "Флора Трейд" (продавець) та ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (покупець) було укладено декілька договорів купівлі-продажу товару - мінеральних добрив, а саме: договір купівлі-продажу № 08/06/15К від 08.06.2015 р.; договір купівлі-продажу № 01/07/15К від 01.07.2015 р.; договір купівлі-продажу № 17/06/15К від 17.06.2015 р.; договір купівлі-продажу №18/06/15К від 18.06.2015 р. (а.с. 14-15, 20-21, 24-25, 27-28).

Умови вказаних договорів купівлі-продажу є аналогічними, зокрема, у пунктах 1.1 та 1.2 договорів обумовлена кількість та вартість товару, у пункті 3.1 договору закріплено строк та порядок поставки.

Крім того, пунктами 3.1 та 4.1 вказаних договорів купівлі - продажу, укладених між сторонами передбачено, що датою поставки товару вважається дата належним чином оформленої (з підписом уповноваженої особи покупця про отримання товару) видаткової накладної. Оплата проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 10 днів з дня отримання товару.

Судами під час розгляду справи встановлено, що ТОВ "Флора Трейд" на виконання умов укладених договорів купівлі - продажу поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними та відповідними довіреностями (а.с. 17-19, 22-23, 26, 29, 95-97).

Проте, відповідачем, в порушення умов пунктів 4.1 договору, вартість поставленого товару не сплачена.

30.08.2016 року позивач направив відповідачу претензію № 138 з вимогою протягом 7 днів сплатити 812924,03 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 710 317 грн., 3% річних у розмірі 24 868 грн., інфляційні втрати в сумі 77 739,03 грн., яка виконана не була.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога ТОВ "Флора Трейд" про стягнення з ДП "Дослідне господарство "Іскра" боргу у розмірі 710 317, 00 грн.; 3 % річних у розмірі 28 605,10 грн. та індексу інфляції у розмірі 73 588,84 грн., у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами купівлі - продажу в частині оплати поставленого товару.

За приписами статті 193 вказаного Кодексу, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 вказаного Кодексу передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено:

- за договором купівлі-продажу № 08/06/15К від 08.06.2015 р. позивачем було поставлено відповідачу товар загальною вартістю 124 605 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 28 від 08.06.2015 р., № 29 від 15.06.2015 р., № 32 від 22.06.2015 р., № 33 від 24.06.2015 р. та довіреностями № 22 від 08.06.2015р., № 23 від 18.06.2015 р. З урахуванням пункту 4.1 цього договору, строк оплати товару за видатковою накладною № 28 від 08.06.2015 р. сплинув 18.06.2015 р., за видатковою накладною № 29 від 15.06.2015 р. - 25.06.2015 року, за видатковою накладною № 32 від 22.06.2015 р.- 02.07.2015 року, за видатковою накладною № 33 від 24.06.2015 р. - 04.07.2015 року;

- за договором купівлі-продажу №01/07/15К від 01.07.2015 р., позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 59 995 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 34 від 01.07.2015 р. № 35 від 09.07.2015 р. та довіреністю № 24 від 01.07.2015р. Враховуючи пункт 4.1 договору, строк оплати за видатковою накладною № 34 від 01.07.2015 р. сплинув 11.07.2015 р., за видатковою накладною № 35 від 09.07.2015 р. - 19.07.2015 р.;

- за договором купівлі-продажу № 17/06/15К від 17.06.2015 р., позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 154 950 грн., що підтверджується видатковою накладною № 30 від 17.06.2015 р. та довіреністю № 22 від 08.06.2015 р. З урахуванням пункту 4.1 договору, строк оплати за накладною № 30 від 17.06.2015 року сплинув 27.06.2015 р.;

- за договором купівлі-продажу № 18/06/15К від 18.06.2015 р. позивач поставив відповідачу товар на суму 370 767 грн., про що свідчить видаткова накладна № 31 від 18.06.2015 р. та довіреність № 23 від 18.06.2015 р. Строк оплати товару за вказаною накладною відповідно до пункту 4.1 договору, сплинув 28.06.2015 р.

Судами встановлено, що докази своєчасної оплати відповідачем поставленого за вищенаведеними видатковими накладними товару матеріали справи не містять, відповідачем не надані.

Враховуючи встановлені судами обставини, судова колегія вважає правомірним висновок судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Флора Трейд" про стягнення з відповідача заборгованості за договорами в розмірі 710 317,00 грн.

Судові рішення в цій частині сторонами не оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Флора Трейд" просило також стягнути з ДП "Дослідне господарство "Іскра" 3 % річних та індекс інфляції, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами купівлі - продажу в частині оплати поставленого товару.

У пункті 6.1 укладених між сторонами договорів купівлі - продажу, зміст яких є ідентичним, закріплено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на встановлення судами першої та апеляційної інстанції обставин щодо невиконання відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленого товару, з урахуванням перевіреного розрахунку нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, судова колегія вважає правомірним висновок судів про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з ДП "Дослідне господарство "Іскра" на користь ТОВ "Флора Трейд" 3 % річних у розмірі 28 604,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 73 588,84 грн.

При цьому, доводи відповідача про неправомірність нарахування 3 % річних та інфляційних втрат в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів з 18.02.2016 р. по 12.07.2016 р. колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки за приписами абзацу 5 частини 3 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2016 р. у справі № 920/96/16 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2016 р. у справі № 920/96/16 скасовано вказану ухвалу господарського суду Сумської області від 18.02.2016 р.

Крім того, 18.08.2016 р. у справі № 920/96/16 відмовлено в порушенні провадження у справі про банкрутство ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України.

Відповідно до інформаційної довідки № 166869 від 22.11.2016 р. з Єдиного державного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, стосовно відповідача провадження у справі про банкрутство не порушено (а.с.51).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення ТОВ "Флора Трейд" з позовом у даній справі ухвала господарського суду Сумської області від 18.02.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство № 920/96/16, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, скасована як незаконна у зв'язку із порушенням при її прийнятті положень законодавства про банкрутство та процесуального права, а відтак ДП "Дослідне господарство "Іскра" не доведено неправомірність нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат внаслідок порушення підприємством зобов'язань за договорами купівлі - продажу.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає постанову суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, а також такими, що зводяться до непогодження із судовими рішеннями.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.2017 р. у справі № 920/1174/16 господарського суду Сумської області залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Г. Кравчук