РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017Справа №910/8076/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/8076/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча";

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця";

про стягнення 178 195,35 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Прохорова Ю.Г., довіреність №Ц/3-04/287-16 від 11.10.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (надалі - позивач) до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - відповідач) про стягнення 178 195,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несе відповідальність за часткову втрату вантажу при його перевезені, що підтверджується комерційними актами №485604/150 від 07.03.2017 р., №485604/151 від 07.03.2017 р., №485604/153 від 07.03.2017р., №485604/154 від 07.03.2017р., №485604/155 від 07.03.2017р., №485604/156 від 07.03.2017р., №485604/157 від 07.03.2017р., №485604/158 від 07.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р. порушено провадження у справі № 910/8076/17, розгляд справи призначений на 22.06.2017р.

19.06.2017р. через загальний відділ господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивачем не надано належним чином засвідчені документи на підтвердження дійсної вартості втраченого вантажу, а саме довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

19.06.2017р. через загальний відділ господарського суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній зазначив додаткові пояснення по справі та просив залучити докази на підтвердження зазначених обставин, та клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2017р. проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представники позивача в судове засідання не з'явився, про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення повідомлений належним чином.

Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника позивача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016р. між позивачем (за договором - покупець) та публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (за договором - постачальник) було укладено договір № 245/108/16Сб.

Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", як вантажовідправником, зі станції "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію "Маріуполь-Сортувальний" Донецької залізниці за накладною № 4881379 від 05.03.2017р. було відправлено вагони серед інших № 56868524, № 56113160, № 60726627, № 53125407, № 60769239, № 56968936, № 60728672 та № 61013629 з вантажем "Кокс доменний". Вантажоодержувачем за вказаною накладеною є публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", тобто позивач.

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Вагони № 56868524, № 56113160, № 60726627, № 53125407, № 60769239, № 56968936, № 60728672 та № 61013629 були видані позивачу зі складанням комерційних актів №485604/150 від 07.03.2017 р., №485604/151 від 07.03.2017 р., №485604/153 від 07.03.2017р., №485604/154 від 07.03.2017р., №485604/155 від 07.03.2017р., №485604/156 від 07.03.2017р., №485604/157 від 07.03.2017р., №485604/158 від 07.03.2017р. відповідно, як встановлено ст. 52 Статуту, в яких зафіксовано ознаки незбережного перевезення, такі як порушення маркування та недостача. В технічному відношенні вагони справні, течі вантажу немає.

Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вагонах № 56868524, № 56113160, № 60726627, № 53125407, № 60769239, № 56968936, № 60728672 та № 61013629 проведений відповідно до Правил перевезення вантажів та становить загалом 178 195,35 грн. (6 088,91 грн. - вагон № 56868524, 15 821,29 грн. - вагон № 56113160, 18 946,49 грн. - вагон № 60726627, 7 345,35 грн. - вагон № 53125407, 31 314,37 грн. - вагон № 60769239,

50 257,64 грн. - вагон № 56968936, 35 180,35 грн. - вагон № 60728672, 13 240,95 грн. - вагон № 61013629).

Спір у даній справі виник внаслідок порушення відповідачем правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення зі складанням комерційних актів №485604/150 від 07.03.2017 р., №485604/151 від 07.03.2017 р., №485604/153 від 07.03.2017р., №485604/154 від 07.03.2017р., №485604/155 від 07.03.2017р., №485604/156 від 07.03.2017р., №485604/157 від 07.03.2017р., №485604/158 від 07.03.2017р. та виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 178 195,35 грн.

Згідно з п. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України, за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Стаття 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 6 Статуту, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема комерційними актами.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Таким чином, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 178 195,35 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

При цьому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на відсутність документів щодо розміру дійсної вартості втраченого вантажу та доказів оплати рахунку, оскільки останні спростовуються матеріалами справи та наявними доказами.

Так, відповідно до п. 2.7. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України істаттями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно рахунку-фактури № 91440123 від 13.07.2016р. вартість переданого публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" вантажу за накладною № 4881379 від 05.03.2017р. на виконання умов договору № 245/108/16Сб від 01.02.2016р. становить 18 189 925,55 грн. з ПДВ., який позивачем оплачено, що підтверджується платіжним дорученням № від 14.04.2017р.

З огляду на вищевикладене, надана позивачем до матеріалів справи копія договору № 245/108/16Сб від 01.02.2016р. та виданий вантажовідправником рахунок № 91440123 від 13.07.2016р. визнаються судом належними та достатніми доказами на підтвердження вартості втраченого вантажу у вагонах № 56868524, № 56113160, № 60726627, № 53125407, № 60769239, № 56968936, № 60728672 та № 61013629.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не довів належними засобами доказування факт відсутності своєї вини у виникненні збитків при перевезенні вантажу.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ) збитки в сумі 178 195,35 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 672,93 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 27.06.2017р.

СуддяА.І. Привалов