КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа№ 910/30481/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Леонов Ю.М. (за довіреністю б/н від 01.03.2016 р.);

від відповідача: Драненко Я.В. (за довіреністю №23 від 21.03.2017)

від третьої особи 1: не з'явились;від третьої особи 2: Чирський Ю.В. - представник за довіреністю б/н від 30.05.2016 р.; від третьої особи 3: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2016 р.

у справі № 910/30481/15 (суддя - Лиськов М.О.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка"

до публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванов Павло Петрович

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотуре-агро"

3. Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство "Романівська райагропромтехніка" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та скасування постанови відділу примусового виконання рішень ДВС України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі № 910/30481/15 (суддя Нечай О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10 серпня 2016 року (судді: Кропивна Л.В., Чорна Л.В., Зубець Л.П.), відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Романівська райагропромтехніка" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (т.3, а.с.30-38, а.с.220-229 ).

Постановою Вищого господарського суду від 26 жовтня 2016 року у справі №910/30481/15 (Головуючий суддя: Барицька Т.Л., судді: Губенко Н.М., Картере В.І.) постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 серпня 2016 року та рішення господарського суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі № 910/30481/15 скасовано, справу № 910/30481/15 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва (т. 4, а.с.56-61).

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2016 р. позов публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка" задоволено частково, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №238, вчинений 20.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що якщо на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису існує судовий спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, то вимоги кредитора не можуть вважатись безспірними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, публічне акціонерне товариство "Апекс-Банк" звернулося до з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2016 р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що наявність в суду спору про стягнення заборгованості за кредитним договором не може бути перешкодою для вчинення виконавчого напису нотаріусу. Зазначив також, що звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором та зверненням стягнення на іпотечне/заставне майно та до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису позивач скористався альтернативним способом захисту порушеного права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2016 р. у справі № 910/30481/15 прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Руденко М.А., судді: Дідиченко М.А. та призначено розгляд апеляційної скарги.

19.06.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні, 20.06.2017 року представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Представники позивача та третьої особи 2 заперечили проти вимог апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представники третіх осіб 1 та 3 у судове зсідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.(т.5 а.с. 204-210)

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третіх осіб 1 та 3, за наявними у справі доказами

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.03.2012 р. між публічним акціонерним товариством "Апекс-Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" був укладений кредитний договір №ЮКЛ/220312/1. (т.1 а.с. 50)

Предметом кредитного договору є надання банком позичальнику кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, при виконанні умов, визначених в пункті 3.1.2. договору в межах встановленого ліміту кредитування, а позичальник зобов'язався повернути у повному обсязі кредит і сплатити проценти та комісії за користування кредитними коштами. В подальшому до вказаного договору сторонами неодноразово вносилися зміни.(п.1.1 договору)

Також, 22.03.2012 року в забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" зобов'язань за вказаним кредитним договором, між банком та публічним акціонерним товариством "Романівська райагропромтехніка" укладено договір застави від 22.03.2012 р. (т.1 а.с.12), відповідно до якого публічне акціонерне товариство "Романівська райагропромтехніка" передало в заставу наступне майно:

У зв'язку з порушенням виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 20.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. на зазначеному договорі застави вчинено виконавчий напис № 238, яким звернуто стягнення на належне публічному акціонерному товариству "Романівська райагропромтехніка" вказане рухоме майно.

Позивач звернувся з позовними вимогами про визнання таким, що не підлягає виконанню вказаний виконавчий напис, з підстав неперевірки нотаріусом безспірності вимог, в забезпечення яких було вчинено вказаний виконавчий напис, а також неперевірки нотаріусом надсилання банком боржнику відповідної вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що на час вчинення спірного виконавчого напису в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «Апекс-Банк» до ОСОБА_7, ТОВ «Лотуре- Агро», ПАТ «Романівська райагропромтехніка» про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на іпотечне та заставне майно, таким чином вимоги банку на час вчинення виконавчого напису нотаріусу не можна вважати безспірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

При розгляді даної справи колегія суддів приймає до уваги вказівки постанови Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2016 року по даній справі, які є обов'язковими під час нового розгляду справи, відповідно до вимог ст. 111 -12 ГПК України та правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі №6-141цс14, від 04.03.2015 року у справі №6-27цс15, що є обов'язковою згідно з ч.1 ст. 111-28 ГПК України.

Згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктами 1 та 2 глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна.

Як передбачено підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1.1 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису на звернення стягнення на заставлене майно подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Підпунктами 2.1 - 2.3 глави 16 Порядку визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Як унормовано підпунктами 3.1, 3.2, 3.4 пункту 3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення, зазначені у Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Як свідчать матеріали справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, на момент вчинення спірного виконавчого напису (20.05.2014 року) в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ "Апекс-Банк" до ОСОБА_7, ТОВ "Лотуре-Агро", ПАТ "Романівська райагропромтехніка" про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на іпотечне та заставне майно (звернувся з позовом 12.03.2014 року) (а.с. 79-83 том 4), що не заперечується відповідачем, а отже ще до звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. При цьому, за наявності в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва цивільної справи за позовом ПАТ «Апекс-Банк» до ОСОБА_7, ТОВ «Лотуре-Агро», ПАТ «Романівська райагропромтехніка» про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на іпотечне та заставне майно, тому числі і на те, на яке було звернуто стягнення за виконавчим написом нотаріуса, відповідач звернувся за отриманням виконавчого напису.

Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису існував спір про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на іпотечне/заставне майно, а тому вимоги відповідача - кредитора ПАТ «Апекс-Банк» на час вчинення виконавчого напису нотаріуса не можуть вважатись безспірними.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 04.03.2016 у справі №6-27цс15 та постанові від 11 липня 2016 року

Окрім того, зазначена правова позиція відображена, також, у п.10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»

Відтак, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом доказування у спорах зазначеної категорії є наявність обставин, які свідчать про порушення нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису встановлених чинним законодавством правил вчинення нотаріальної дії.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису без додержання умов безспірності заборгованості суперечить нормам чинного законодавства (ст. 89 Закону України "Про нотаріат"), тому судом першої інстанції правомірно було задоволено вимоги позивача про визнання виконавчого напису, вчиненого 20.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №238, таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно доведеності фактів відсутності безспірних вимог ПАТ «Апекс Банк» за кредитним договором №ЮКЛ/220312/12, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виконання кредитного договору №ЮКЛ/220312/12 було забезпечено, як заставою і іпотекою майна від ПАТ "Романівська райагропромтехніка", так і іпотекою майна фізичної особи від ОСОБА_7.

Як вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.10.2015 №6-17887св15 (а.с. 95-97 том 4), судами (рішення Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2014 року) було встановлено, що ще до звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, 12 березня 2014 року відповідач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Лотуре-Агро», ОСОБА_3, ПАТ «Романівська райагропромтехніка» про стягнення боргу та звернення стягнення на іпотечне/заставне майно, у якому було відкрито провадження 28 березня 2014 року. Отже, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір відносно вищезазначеного кредитного договору щодо суми кредитної заборгованості, спростовує твердження про безспірність заборгованості боржника.

Таким чином, судовими рішеннями, які набрали законної сили, щодо ПАТ «Апекс - Банк» та ТОВ «Лотуре-Агро» встановлено, що на момент вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, вимоги за кредитним договором №ЮКЛ/220312/12 не були безспірними. Вказані обставини не потребують повторного доказування в силу положення ч. 3 ст. 35 ГПК України.

Стосовно позовних вимог в частині скасування постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП № 43458886 від 28.05.2014 колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали, наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2016 року у справі № 910/30481/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2016 року у справі № 910/30481/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2016 року у справі № 910/30481/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/30481/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко