ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Справа № 914/227/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, б/н б/д (вх.. 01-05/1684/17 від 06.04.2017)

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.03.2017

у справі № 914/227/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства ІРОКС, м. Львів,

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2016 №48 р/к у справі №1-13-34/2016 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції

ціна позову: 45 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник

від відповідача ОСОБА_3 представник;

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду № 206 від 27.04.2017 у звязку із самовідводом судді Данко Л.С. зобовязано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у справі № 914/227/17.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.04.2017 у звязку із самовідводом судді Данко Л.С., у склад колегії суддів для розгляду справи № 914/227/17 введено замість судді Данко Л.С. - суддю Костів Т.С.

Представникам сторін розяснено права і обовязки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст.811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.10.2016 у справі №914/227/17 (суддя Фартушок Т.Б.) позов задоволено повністю; визнано недійсним та скасовано рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2016 №48 р/к у справі №1-13-34/2016.

Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України подано апеляційну скаргу б/н б/д (вх.01-05/1684/17 від 06.04.2017), в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є безпідставним та необґрунтованим, при прийнятті рішення судом порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем отримано вимогу про надання інформації та не надано запитувану інформацію у встановлені у вимозі строки, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та стало підставою для прийняття рішення від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016.

ПрАТ ІРОКС у відзиві та доповненнях до відзиву на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та такими, що суперечать нормам права і обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 02.12.2016 року прийнято рішення №48 р/к у справі №1-13-34/2016, яким постановлено, що товариство, не подавши інформацію на вимогу Голови ОСОБА_4 від 05.04.2016 року №13/03-309 у строки, встановлені у вимозі, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації Територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою ОСОБА_4 строки.

За наведене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на товариство накладено штраф у розмірі 45 000,00 грн.

Вказаним рішенням визначено, що в рамках розгляду заяви фізичних осіб від 12.01.2016 про бездіяльність субєкта (позивача у справі) (забудовник житлового будинку за адресою: вул.Шевченка, 418, м.Львів) у частині водопостачання (водовідведення) і забезпечення електричною енергією, субєкту надіслано вимогу голови відділення від 05.04.2016 №13/03-309 про надання відділенню інформацію (зазначену у вимозі) у 5-ти денний строк з дня отримання даної вимоги з метою з»ясування обставин викладених у вищевказаному зверненні. Субєкт отримав вимогу 07.04.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта №79 8 та листом Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта.

Отже, як зазначено в рішенні, субєкт, не подавши відділенню інформацію відповідно до вимоги у встановлений головою відділення строк, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення Антимонопольного комітету України строк (а.с.14-16).

Як вбачається із матеріалів справи, вимогою від 29.01.2016 №13/03-60 (а.с.19) відповідач звертався до позивача надати наступну інформацію та матеріали, а саме:

1.Чи укладені між ПрАТ Ірокс та мешканцями будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові договори про постачання електричної енергії? Якщо так, надати копії 5 договорів.

2.Чи є у ПрАТ Ірокс ліцензія на постачання електричної енергії? Якщо так, надати копію.

3.Надати копію акту або декларації про готовність будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові.

4.Чи були здані та введені в експлуатацію електричні мережі збудовані (реконструйовані) ПрАТ Ірокс по вищевказаному обєкту? Якщо так, надати копії підтверджуючих документів.

5.Описати механізм нарахування мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові плати за послуги з постачання електричної енергії (відшкодування).

6.Вказати тариф, за яким ПрАТ Ірокс проводить нарахування мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові за послугу з постачання електричної енергії з 01.07.2014 року.

7.Вказати причини відключення квартир будинку №418 по вул. Шевченка від мереж електропостачання 15.12.2015 року.

8.Копію попередження про відключення квартири заявників від мереж електропостачання.

9.Копію акта про відключення квартири заявників від мереж електропостачання.

10.Ким давалась вказівка на відключення квартири заявників від мереж електропостачання?

11.Чи існує у заявників заборгованість за житлово-комунальні послуги перед ПрАТ Ірокс? Якщо так, то надати повну інформацію по кожному абоненту та надати відповідні підтверджуючі документи.

12.Іншу інформацію, яка, на думку ПрАТ Ірокс, сприятиме розгляду заяви.

Листом від 10.02.2016 №66 (а.с.23) позивач надіслав на ім'я відповідача витребувану вимогою від 29.01.2016 №13/03-60 інформацію.

Вимогою від 05.04.2016 №13/03-309 (а.с.20) відповідач витребовував від позивача інформацію щодо:

1.Копії діючих протягом установчих документів ПрАТ Ірокс (статут, положення, довідка з ЄДРПОУ, довідка про взяття на облік платника податків, свідоцтво про державну реєстрацію);

2.Чи були здані та введені в експлуатацію електричні мережі збудовані (реконструйовані) ПрАТ Ірокс про вищевказаному обєкту? Якщо так, надати копії підтверджуючих документів.

3.Вказати причини відключення квартир будинку №418 по вул. Шевченка від мереж електропостачання 15.12.2015 року.

4.Копію попередження про відключення квартири заявників від мереж електропостачання.

5.Копію акта про відключення квартири заявників від мереж електропостачання.

6.Ким давалась вказівка на відключення квартири заявників від мереж електропостачання?

7.Надати пояснення чому станом на 25.02.2016 ПрАТ Ірокс не звертався до ПАТ Львівобленерго та ЛМКП Львівводоканал щодо опломбування лічильників, переведення мешканців на прямі розрахунки з постачальниками послуг з енергопостачання, водопостачання.

8.Іншу інформацію, яка, на думку ПрАТ Ірокс, сприятиме розгляду заяви.

Зазначена інформація у встановлений головою відділення у вимозі строк (07.04.2016-11.04.2016) не була надано суб»єктом.

В подальшому, відповідач звертався до позивача з вимогою від 01.06.2016 №13/03-441 (а.с.21) надати наступну інформацію:

1.Копії діючих протягом установчих документів ПрАТ Ірокс (статут, положення, довідка з ЄДРПОУ, довідка про взяття на облік платника податків, свідоцтво про державну реєстрацію);

2.Чи станом на 31.05.2016 року ПрАТ Ірокс звертався до ПАТ Львівобленерго та ЛМКП Львівводоканал щодо опломбування лічильників, переведення мешканців будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові на прямі розрахунки з постачальниками послуг з енергопостачання, водопостачання? Якщо ні, надати відповідні пояснення.

3.Чи станом на 31.05.2016 року переведено мешканців будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові на прямі розрахунки з постачальниками послуг енергопостачання, водопостачання.

4.Копію податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

Листом від 06.06.2016 №345 (а.с.24) позивач надіслав на ім'я відповідача витребувану вимогою від 01.06.2016 року №13/03-441 інформацію.

Відповідно до подання від 01.07.2016 №81/1пв з попередніми висновками у справі №1-0219/2016 року (а.с.17-18), справа розпочата за результатами розгляду заяви власників багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові (адреса: 79014, м. Львів, а/с 453) від 12.01.2016, скерованої до відділення Антимонопольного комітету України листом від 16.01.2016 №14-01/43-Ко щодо дій ПАТ Ірокс, як забудовника житлового будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові при здачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку та переведення мешканців даного будинку на прямі розрахунки з виробником/виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

У поданні від 01.07.2016 №81/1пв відповідач зазначив, що: Для зясування обставин, викладених у заяві, відділення надало наступні вимоги про надання інформації, зокрема, п.5) від 05.04.2016 №13/03-309 ПрАТ Ірокс(повторно). Відтак, позивач зазначає, що відповідач у поданні від 01.07.2016 №81/1пв визнає, що вимога про надання інформації від 05.04.2016 №13/03-309 була повторною.

Також, у поданні від 01.07.2016р. №81/1пв відповідачем зазначено: При визначенні розміру штрафу на ПрАТ Ірокс пропонуємо врахувати такі обставини: … надання всіх необхідних документів та пояснень;.

Окрім того, у вказаному поданні зазначено, що позивач не створював перешкод у розслідуванні обставин у справі.

Надалі, як вбачається із матеріалів справи, Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у поданні від 08.09.2016 №96/1пв (а.с.17-19) з попередніми висновками у справі №1-13- 34/2016 року зазначало, що неподання ПрАТ Ірокс запитуваної інформації у встановлений Головою відділення строк перешкоджає об'єктивному розгляду заяви власників багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові (поштова адреса: 79014, м. Львів, а/с 453) від 12.01.2016 року.

У відповіді від 29.09.2016 вих.№1003 (а.с.22) позивач зазначає відповідачу, що твердження, зазначені у поданні від 08.09.2016 №96/1пв про ненадання позивачем інформації, зазначеної у вимозі від 05.04.2016, на думку позивача, не відповідають дійсності, оскільки: позивач листами від 10.02.2016 №66 та від 06.06.2016 №345 надав відповідачу витребувану інформацію; у поданні відповідача від 01.07.2016 №81/1пв з попередніми висновками у справі №1-02-19/2016 року зазначається, що позивач надав всі необхідні документи для розгляду справи та визначення штрафу.

Також позивач звертає увагу суду на те, що вимога від 05.04.2016 №13/03-309 у пункті 1 дублює вимогу від 01.06.2016 №13/03-441 (пункт 1); у пункті 2 вимогу від 29.01.2016 №13/03-60 (пункт 4); у пункті 3 вимогу від 29.01.2016 №13/03-60 (пункт 7); у пункті 4 вимогу від 29.01.2016 №13/03-60 (пункт 8); у пункті 5 вимогу від 29.01.2016 №13/03-60 (пункт 9); у пункті 6 вимогу від 29.01.2016 №13/03-60 (пункт 10); у пункті 7 вимогу від 01.06.2016 №13/03-441 (пункт 2); у пункті 8 вимогу від 29.01.2016 №13/03-60 (пункт 12).

Суд першої інстанції в ході розгляду справи визнав зазначені обставини такими, що відповідають матеріалам справи.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що ним належно виконувались вимоги відповідача, надавалась запитувана відповідачем інформація, не чинились перешкоди у розслідуванні обставин справи, а відтак, рішення від 02.12.2016 №48 р/к у справі №1-13-34/2016 прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки передбачена пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції санкція наступає за неподання інформації на вимогу Антимонопольного комітету України, а не за невиконання вимоги Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України Про Антимонопольний комітет України для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції; повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно із ст.27 Закону України Про захист від недобросовісної конкуренції процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 30 вищевказаного Закону визначено, що органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення, зокрема, про визнання факту недобросовісної конкуренції; накладання штрафів, тощо.

Відповідно до ч.1. ст.60 Закону України Про захист економічної конкуренції заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.17 Закону України Про антимонопольний комітет України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно із ст.22 Закону України Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом; невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

За приписами ст.221 Закону суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 14.08.2012 року у справі №08/03/26/64/2011).

Відповідно до п.13 ст.50 Закону України Про захист економічної конкуренції неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно із ст.51 Закону України Про захист економічної конкуренції порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до абзацу 3 ч.2 ст.52 Закону України Про захист економічної конкуренції за порушення, передбачене п.13 ст.50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Крім того, згідно із ч.1 ст.59 Закону України Про захист економічної конкуренції підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, в ході розгляду заяви фізичних осіб від 12.01.2016 позивачу надіслано вимогу голови Львівського обласного територіального відділення АМК України від 05.04.2016 №13/03-309, яка, зокрема, містила перелік інформації, яка підлягала до подання останнім. Також у зазначеній вимозі вказано строк подання суб»єктом (позивачем) інформації: 5 днів з дня отримання вимоги.

Вимога від 05.04.2016 №13/03-309 про надання інформації була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням та отримана позивачем 07.04.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта №79 8 та листом Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта.

Зазначена інформація на виконання вимоги у встановлений у вимозі строк 07.04.2016-11.06.2016 не була подана позивачем до Львівського обласного територіального відділення АМК України.

Отже, з огляду на викладене судова колегія прийшла до висновку, що позивачем не надано витребуваної відділенням інформації в установлені вимогою строки, клопотань про продовження строку надання запитуваної у вимозі від 05.04.2016 року інформації до відповідача не надходило.

Надалі, адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 02.12.2016 року прийнято рішення №48 р/к у справі №1-13-34/2016, яким постановлено, що відповідач, не подавши позивачу інформацію на вимогу Голови ОСОБА_4 від 05.04.2016 року №13/03-309 у строки, встановлені у вимозі, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації Територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою ОСОБА_4 строки.

За наведене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на товариство накладено штраф у розмірі 45 000,00 грн.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства, у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках державний уповноважений Антимонопольного комітету України має право вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

В абз. 5 п.13.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" розяснено, що наявність підстав вимагати надання певної інформації входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Враховуючи матеріали справи, судова колегія вважає, що в даному випадку збір інформації органом Антимонопольного комітету України відбувався в межах розгляду заяви, отже, відповідач в даному випадку діяв в межах своїх повноважень.

В свою чергу відповідач у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, а позивач в свою чергу був зобов'язаний надати таку інформацію у встановлений строк.

Проте, позивач витребувану інформацію в повному обсязі в передбачений вимогою строк не надав, чим порушив вимогу голови Львівського територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до абзацу четвертого частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 цього Закону може бути накладений штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Законодавство про захист економічної конкуренції не зобов'язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність протиправності порушення та додержання розумного балансу інтересів (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2011р. у справі №5002-7/5960-2010).

Окрім того, судова колегія зазначає, що відповідно до п.6 оглядового листа Вищого господарського суду України від 11.07.2005 №01-8/1222 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції» факти неодноразового неподання інформації на запити органів Антимонопольного комітету України не є триваючим порушенням у розумінні статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (2210-14), а утворюють самостійні (окремі) порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

З огляду на наведені законодавчі приписи та з урахуванням фактичних обставин справи, судова колегія прийшла до висновку, що неподання товариством інформації на запит АМК України від 05.04.2016 №13/03-309 утворює склад самостійного порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Тобто, неподання товариством інформації на запит Львівського обласного територіального відділення АМК України від 05.04.2016 є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність, незалежно від того, чи притягався раніше даний суб'єкт господарювання до відповідальності за подібне порушення.

Враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що оскаржуване рішення відповідача, яким визнано, що товариством вчинено порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення Антимонопольного комітету України строки прийняте у відповідності до матеріалів справи, в межах своїх повноважень та правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 45 000,00грн.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З врахуванням вищенаведеного, помилковим є висновок суду першої інстанції, що рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016 прийнято з порушенням норм пункту 13 cт. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, оскільки Позивача притягнуто до відповідальності та накладено штраф не за неподання інформації на вимогу Відповідача, а за ненадання відповіді на запит про надання інформації, яка вже витребовувалась.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про скасування рішення суду.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суди ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, б/н б/д (вх.. 01-05/1684/17 від 06.04.2017) задоволити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2016 у справі №914/227/17 скасувати. В позові відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ІРОКС, м.Львів (79034, Львівська область, м.Львів, вул. проф.Буйка, буд.17-А; ідентифікаційний код 23958651)) в доход державного бюджету (код класифікації доходів бюджету 22030001, рахунок отримувача УДКСУ у Личаківському районі м.Львова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007620; Банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області; Код банку отримувача (МФО) 825014; рахунок отримувача 2006) 1760,00грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати наказ.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Орищин Г.В.