ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 Справа №917/907/17

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5 в особі Кременчуцької філії ПАТ "Полтаваобленерго", 39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8

до Спілки воїнів-інтернаціоналістів Автозаводського району м. Кременчука "Інтер", 39600, Полтавська область, пр-т Лесі Українки (пр-т 50 років Жовтня), 3, кв.121

про стягнення 28 754,02 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.02.2017 року № 10-74/1941;

Від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача коштів в сумі 28 754,02 грн. за бездоговірне користування тепловою енергією, з яких 12300,01 грн. за період з лютого 2013 року по квітень 2014 року, та 16 454,01 грн. за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року.

Відповідач не проводив розрахунків з постачальником, що стало причиною звернення до суду про стягнення заборгованості.

Відповідач в засідання не з'явився, витребуваних доказів не надав, ухвала від 14.06.2017 року, направлена відповідачу на юридичну адресу була повернутою органом звязку суду як неотримана адресатом з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (підпункт 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 29.06.2017 року.

Повне рішення складено 04.07.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

АТ «Полтаваобленерго» постачається теплова енергія в приміщення з централізованим опаленням за адресою м Кременчук, вул. Молодіжна, 21. Згідно договорів позички нежитлового приміщення, будівлі, даху, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука № 43 від 01.02.2013 року, № 62 від 21.02.2014 року, № 382 від 05.09.2014 року та № 313 від 04.09.2015 року Спілка воїнів-інтернаціоналістів Автозаводського району м.Кременчука «Інтер» є користувачем нежитлового приміщення за вищевказаною адресою площею 62,0 м.кв.

05 травня 2014 року представниками позивача в присутності представника відповідача при обстеженні приміщення відповідача за адресою м. Кременчук, вул. Молодіжна, 21 було виявлено бездоговірне користування тепловою енергією. 04 листопада 2016 року представниками позивача в присутності представника відповідача за вищевказаною адресою було виявлено аналогічне порушення. Своїми діями відповідач порушив ст.26 Закону України «Про електроенергетику», п.4 та п.14 Правил користування тепловою енергією, які передбачають зобов'язання споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання та споживання теплової енергії тільки на підставі договору. Крім того, Закон України «Про теплопостачання» також встановлює обов'язок споживача своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та визначає відповідальність споживача за бездоговірне теплоспоживання.

Про виявлені порушення представниками позивача в присутності представника відповідача було складено Акти про порушення «Правил користування тепловою енергією» за № 00000697 від 05.05.2014 року та за № 00000743 від 04.11.2016 року, які підписані представником споживача та теплопостачальної організації. За даними актами були проведені відповідні нарахування вартості спожитої без договору теплової енергії на суму 12 300 грн. 01 коп. (за період з лютого 2013 року по квітень 2014 року) 16 454 грн. 01 коп. (за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року відповідно), всього 28 754 грн. 02 коп.

10.11.2016 року на адресу відповідача було направлено для сплати рахунок № 2125 від 05.05.2014 року на суму 12 300 грн. 01 коп. та рахунок № 2321 від 08.11.2016 року на суму 16 454 грн. 01 коп.

Доказом направлення відповідачу зазначених вище рахунків є супровідний лист № 13-13-07-1/757 від 08.11.2016 року, поштова квитанція від 10.11.2016 року та реєстр листів відділу збуту теплової енергії Кременчуцької філії ПТ «Полтаваобленерго» від 09.11.2016 року.

Позивач посилається, що відповідач без укладення договору з позивачем протягом спірного періоду споживав теплову енергію, витрачену на опалення зазначеного вище нежитлового приміщення. Фактично отриману теплову енергію всупереч вимогам діючого законодавства на підставі виставлених рахунків не оплачував.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідачу послуги з централізованого теплопостачання позивачем не надавались, або що відповідач ці послуги не отримував.

При розгляді спору по суті суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з частиною 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правова позиція з приводу бездоговірного споживання теплової енергії висловлена Верховним Судом України. У постанові від 18.11.2015 року по справі №6-582цс-15 Верховний Суд України зазначив, зокрема, що: «… суди дійшли суперечливого висновку про відсутність між сторонами договірних правовідносин, посилаючись лише на відсутність укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язковість укладення якого лежить на і на споживачеві, і на теплопостачальній компанії, та в зв'язку з цим помилково вважали, що викладене виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості отриманих послуг з надання теплопостачання».

Отже, відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язковість укладання якого лежить як на споживачеві, так і на теплопостачальній організації, не звільняє відповідача (Споживача) від сплати вартості фактично отриманої від позивача (Теплопостачальної організації) теплової енергії.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем наявність боргу перед позивачем за отриману теплову енергію.

При обрахунку вартості спожитої без договору теплової енергії позивач керувався тарифами на теплову енергію для потреб інших споживачів в період з 2013 року по 2016 рік, встановленими для ПАТ «Полтаваобленерго» Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які залучені до матеріалів справи, а також розрахунком теплового навантаження, місячного об'єму тепло споживання по опаленню; розрахунком теплового навантаження місячних об'ємів споживання теплової енергії з гарячого водопостачання, згідно БніП 2.04.01-85; даними по опаленню згідно показників приладу обліку теплової енергії; актом зняття показників приладів обліку теплової енергії в житловому будинку будинках за адресою м. Кременчук, вул. Молодіжна,21; даними по опаленню згідно показників приладу обліку теплової енергії.

Позивач заявив до стягнення вартість спожитої без договору теплової енергії по акту про порушення «Правил користування тепловою енергією» від 05.05.2014 року на суму 12 300 грн. 01 коп. за період з лютого 2013 року по квітень 2014 року, з них 7946,15 грн. - це борг за бездоговірне користування тепловою енергією у вигляді опалення, 4353,86 грн. борг за гаряче водопостачання, а також нараховано 16 454 грн. 01 коп. це борг за бездоговірне користування тепловою енергією у вигляді опалення за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року по акту про порушення «Правил користування тепловою енергією» від 04.11.2016 року.

Заявлені позивачем вимоги по акту про порушення «Правил користування тепловою енергією» від 05.05.2014 року судом задовольняються частково, оскільки рішенням господарського суду Полтавської області по справі № 917/1938/13 від 27.11.2013 року було присуджено до стягнення з даного споживача за бездоговірне споживання теплової енергії за період з 21.01.2011 року по 15.03.2013 року 18757,00 грн., тобто заявлення вимог в даному позові про стягнення боргу за період з лютого 2013 року по 15.03.2013 року є безпідставним, оскільки вимоги за вказаний період вже розглянуті господарським судом по справі № 917/1938/13.

За розрахунком суду, заборгованість за період з 16.03.2013 року по квітень 2016 року по акту про порушення «Правил користування тепловою енергією» від 05.05.2014 року за гарячу воду складає 3868,37 грн. (детальний розрахунок міститься в самому акті), заборгованість за бездоговірне користування тепловою енергією в період з 16.03.2013 року по квітень 2016 року складає 6343,72 грн.

В частині стягнення 485,49 грн. боргу за гарячу воду та 1602,43 грн. за теплопостачання за період з лютого 2013 року по 15.03.2013 року по акту про порушення «Правил користування тепловою енергією» від 05.05.2014 року у позові відмовляється.

Вимоги про стягнення боргу за бездоговірне користування тепловою енергією у вигляді опалення за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 16 454 грн. 01 коп., нарахованого згідно акту про порушення «Правил користування тепловою енергією» від 04.11.2016 року, задовольняються судом.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У період з лютого 2013 року по квітень 2016 року відповідач користувався тепловою енергією, отже між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Враховуючи встановлений факт невиконання відповідачем зобовязання щодо оплати вартості отриманої теплової енергії, позивач обґрунтовано скористався наданим йому законом правом на стягнення суми заборгованості у судовому порядку, у зв'язку з чим позов з урахуванням зібраних по справі доказів підлягає задоволенню частково, на суму 26666,10 грн.

Судовий збір відповідно до частини пятої ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 80 (п. 1.1), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Спілки воїнів-інтернаціоналістів Автозаводського району м. Кременчука "Інтер", 39600, Полтавська область, пр-т Лесі Українки (пр-т 50 років Жовтня), 3, кв.121, на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5 в особі Кременчуцької філії ПАТ "Полтаваобленерго", 39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8, 26666 грн. 10 коп. основного боргу; 1483 грн. 81 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 2087 грн. 92 коп. основного боргу у позові відмовити.

4. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.07.2017 року.

Суддя Пушко І.І.