номер провадження справи 22/17/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 Справа № 908/955/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

За участю представників сторін: від позивача не зявився; від відповідача ОСОБА_1, довіреність б/н від 24.05.2017;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/955/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси» (69015, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські Зорі, буд. 1-А)

про стягнення 7581,12 грн

СУТНІСТЬ СПОРУ:

10.05.2017 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси» про стягнення 7581,12 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.05.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/955/17, якій присвоєно номер провадження 22/17/17, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 08.06.2017.

В судовому засіданні 08.06.2017 було оголошено перерву до 22.06.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу позивачем було надано послуги за договором від 30.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/20227, за які відповідач не розрахувався, у звязку з чим за ним виникла заборгованість в сумі 7581,12 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця посилається на ст. ст. 62, 119 Статуту залізниць України, п. 1.3 розділу 11 Правил перевезення вантажів та ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві № 24 від 30.05.2017 на позовну заяву відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що відповідні документи (відомість № 10050049 та накопичувальна картка № 10050049) були направлені на списання заборгованості з особового рахунку відповідача до Єдиного розрахункового центру. Проте, останнім кошти в розмірі 3967,92 грн списано не було й враховуючи сплив шестимісячного строку, встановленого ст. 134 Статуту залізниць України для заявлення претензій, вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми є безпідставними. Щодо нарахування 3613,20 грн за зберігання вантажів, то воно є безпідставним, оскільки вивантаження вантажу проводилося в період терміну безоплатного зберігання вагонів, згідно з розділом 3 ч. 2 Збірника тарифів.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судове засідання 22.06.2017 не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2017 проти позову заперечив у повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 22.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача та представника позивача в минулому судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2015 Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (виконавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси» (вантажовласник, відповідач у справі) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/20227, предметом якого відповідно до п. 1.1 є надання виконавцем вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.2 договору виконавець зобовязується приймати до перечення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, повязані із перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору виконавець зобовязується здійснювати розрахунки безготівкові та готівкові з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Костянтинівка. Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум виконавець відкриває для вантажовласника особовий рахунок 2002330, з привласненням залізничного коду 2977.

Пунктом 2.4 договору сторони погодили, що вантажовласник зобовязується здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на підїзній колії на рахунок зі спеціальним режимом використання філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Українська залізниця» № 67 в АТ «Ощадбанк» МФО 300465, . Одержані кошти виконавець зараховує на особистий рахунок вантажовласника.

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунки за цим договором від імені виконавця здійснюються філією «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з п. 3.2 договору плата за перевезення списується виконавцем на підставі перевізних документів та визначається у відповідності до розділу ІІ-ІV Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (далі ТЗ) з урахуванням коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею.

Відповідно до п. 7.4 договір укладено строком до 31 грудня 2016 року. По угоді сторін договір може бути пролонгований.

Як стверджує позивач, ним було надано відповідачеві додаткові послуги по договору від 30.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/20227, на підтвердження чого було складено накопичувальну картку № 16030002 від 16.03.2017 та акт загальної форми № 644 від 16.03.2017, на підписання яких відповідач за викликом телефонограмою позивача не зявився.

Надіслана позивачем на адресу відповідача претензія № 2007/1122 від 28.03.2017 про сплату спірної суми була залишена відповідачем без відповіді.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси» про стягнення 7581,12 грн за надані додаткові послуги є предметом розгляду по даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

На підтвердження надання відповідачеві позивачем додаткових послуг на суму 7581,12 грн по договору від 30.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків перевезення та наданні залізничним транспортом послуги № ДФ/20227 було надано накопичувальну картку № 16030002 від 16.03.2017 та акт загальної форми № 644 від 16.03.2017, які відповідачем не підписано.

Жодних документів на підставі яких було складно зазначену накопичувальну картку (акт № 17/02/17, акт № 150б, акт № 150, акт № б/н, акт № 195, акт № 195а, акт № 223, акт № 223а, акт № 223б, акт № 239, акт № 249 та акт № 249а) позивачем надано не було.

Крім того, строк дії договору від 30.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків перевезення та наданні залізничним транспортом послуги № ДФ/20227, відповідно до п. 7.4, закінчився 31 грудня 2016 року. Угоди сторін про пролонгацію договору не надано. Таким чином, накопичувальну картку № 16030002 від 16.03.2017 та акт загальної форми № 644 від 16.03.2017 позивачем складено після закінчення строку дії.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачу додаткових послуг за накопичувальною карткою № 16030002 від 16.03.2017 на суму 7581,12 грн за договором від 30.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/20227.

Судом враховано також позицію відповідача по справі, викладену у відзиві на позовну заяву, проте останній зазначає у відзиві свою правову позицію щодо накопичувальних карток № 10050049, № 07080048, тоді як підставою позову є накопичувальна карта № 16030002. Жодних доказів, з яких можна зробити висновки щодо співвідношення накопичувальних карток № 10050049, № 07080048 з накопичувальною карткою № 16030002 сторонами по справі не надано.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси» про стягнення 7581,12 грн відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено 26.06.2017.

Суддя О.В. Ярешко