РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2017Справа №910/6297/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»
доПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
ОСОБА_1
простягнення 3560 грн. 42 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились.

від відповідача: не з'явились.

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.04.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення 3560 грн. 42 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Шкода, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9689959, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6297/17, розгляд справи призначено на 26.05.2017.

13.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит суду, в якій вказано на відсутність в централізованій базі даних МТСБУ станом на дату ДТП (16.04.2014) відомостей щодо Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного щодо автомобіля з державним номером НОМЕР_3

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 09.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2017, відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 та, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 23.06.2017.

12.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач зазначив, що ним не було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, з огляду на що підстави для задоволення позову відсутні.

Представник позивача у судове засідання 23.06.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.06.2017 та розпискою про відкладення розгляду справи від 09.06.2017.

Представник відповідача у судове засідання 23.06.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.06.2017 та розпискою про відкладення розгляду справи від 09.06.2017.

Представник третьої особи у судове засідання 23.06.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-порталу «Судова влада України» про відкладення розгляду справи № 910/6297/17 на 23.06.2017.

Так, як вбачається з постанови Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16.05.2014 у справі № 255/5588/14-п, адресою проживання ОСОБА_1 Є: АДРЕСА_1.

Відповідно до листа Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» № 50-06/606 від 08.06.2016, останнє не здійснює пересилання пошти у Донецькій області до/з міст обласного значення, в тому числі, м. Донецьк.

Відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.09.2014 N 01-06/1290/14, за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу, інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111 10 ГПК.

З огляду на вищенаведене, судом було розміщено інформацію про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 23.06.2017, на сторінці Господарського суду міста Києва (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (роздруковані сторінки наявні в матеріалах справи).

Таким чином, судом вчинено всі дії, спрямовані на повідомлення третьої особи, а отже остання вважається повідомленою про судове засідання, призначене на 23.06.2017, належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи.

У судовому засіданні 23.06.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 9375454 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої відділом оформлення ДТП ГУ УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, та постанови Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16.05.2014 у справі № 255/5588/14-п (копія долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 09.06.2017), встановлено, що 16.04.2014 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, порушив п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

04.06.2013 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» (страхувальник, вигодонабувач) було укладено Договір страхування № 250568345.13, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Шкода, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 5 Договору строк його дії встановлено з 11.06.2013 по 10.06.2014.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до рахунку-фактури № КЛ00001461 від 18.04.2014, виставленого СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кронас-Логістік», вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, становить 4272 грн. 50 коп.

Згідно з актом виконаних робіт № КЛ017855 від 19.05.2014, складеного виконавцем робіт (Товариством з обмеженою відповідальністю «Кронас-Логістік») та замовником робіт (Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія») фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, становить 4272 грн. 50 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені в акті виконаних робіт № КЛ017855 від 19.05.2014 на суму 4272 грн. 50 коп., знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у первинній довідці ДАІ, Довідці № 9375454 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій відділом оформлення ДТП ГУ УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, та акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

Згідно зі Страховим актом № 120847 від 28.10.2014, складеним Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», розмір страхового відшкодування за Договором страхування № 250568345.13 від 04.06.2013 становить 3560 грн. 42 коп. (за вирахуванням ПДВ від вартості відновлювального ремонту, вказаного в акті виконаних робіт), на підставі якого позивачем 30.10.2014 було виплачено страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування у сумі 3560 грн. 42 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія», що підтверджується платіжним дорученням № 10172 від 30.10.2014 на суму 3560 грн. 42 коп., копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 47325а5коа від 07.10.2015, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Судом встановлено, що 10.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування за Полісом АС/9689959 у розмірі 3560 грн. 42 коп., оскільки як зазначає позивач у позовній заяві, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП (16.04.2014) була застрахована відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» за Полісом АС/9689959.

Спір у справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем (Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія») свого обов'язку з виплати страхового відшкодування за Полісом АС/9689959, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Шкода, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до вказаного Полісу, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи предмет та підстави позову, доведенню підлягають обставини щодо наявності чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Полісу), укладеного відповідачем, станом на дату ДТП (16.04.2014), та яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності чинного станом на дату ДТП (16.04.2014) Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Полісу), укладеного відповідачем (Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія») з власником транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, та яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2.

Зокрема, позивачем не надано суду копії відповідного полісу, укладеного з відповідачем, про страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, станом на 16.04.2014, або інформації з бази даних МТСБУ.

При цьому, 12.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач зазначив, що ним не було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП (16.04.2014), з огляду на що підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, відповідачем долучено (08.06.2017 та 09.06.2017) до матеріалів справи копії Полісу АС/9689959, за яким як зазначає позивач у позовній заяві, було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП, з якого вбачається, що відповідачем у період з 18.01.2014 по 17.01.2015 (тобто, станом на дату ДТП) було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля ВАЗ, державний номер 38092ЕВ, тобто цивільно-правову відповідальність власника іншого транспортного засобу.

При цьому, 13.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит суду, в якій вказано на відсутність в централізованій базі даних МТСБУ станом на дату ДТП (16.04.2014) відомостей щодо Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного щодо автомобіля з державним номером НОМЕР_3

Суд зазначає, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за договором добровільного страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Однак, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що такою відповідальною особою є саме відповідач у даній справі (Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія»), оскільки позивачем не надано доказів, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, водія якого було визнано винним у ДТП, яка сталась 16.04.2014 та внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Шкода, державний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія».

Водночас, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що станом на дату ДТП за Полісом АС/9689959, укладеним з відповідачем, була застрахована цивільно-правова відповідальність власника іншого транспортного засобу, а саме власника автомобіля ВАЗ, державний номер 38092ЕВ.

При цьому, як вбачається з відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України, в ній вказано на відсутність в централізованій базі даних МТСБУ станом на дату ДТП (16.04.2014) відомостей щодо Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного щодо автомобіля з державним номером НОМЕР_3

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, а саме доказів, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, була застрахована на дату ДТП (16.04.2014) Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 3560 грн. 42 коп., а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 30.06.2017

Суддя І.М. Отрош