ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
21 червня 2017 року Справа № 904/9152/16
(в порядку ст. 47 ГПК України)
судді Вищого господарського суду України Полякова Б.М.
на постанову Вищого господарського суду України від 21.06.2017 у справі господарського суду Дніпропетровської області № 904/9152/16
21.06.2017 Вищим господарським судом України у складі колегії суддів: Поляков Б.М. - головуючий, Коваленко В.М., Короткевич О.Є., винесено постанову у справі № 904/9152/16, якою касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-клуб" (далі - ТОВ "Ренессанс-клуб", відповідач) залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 залишено без змін.
Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2016 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради (далі - прокуратура, позивач) звернувся з позовом до ТОВ "Ренессанс-клуб" про витребування на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлового приміщення № 1А, розташованого за адресою: ж/м Коммунар, 5В у м. Дніпро (далі - спірне майно).
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2017 (суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/9152/16 позовні вимоги прокуратури задоволено у повному обсязі; від відповідача витребувано на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради спірне майно та стягнено з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 576,50 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 (судді: Євстигнеєв О.С. - головуючий, Кощеєв І.М., Чус О.В.) рішення суду першої інстанції від 23.01.2017 залишено без змін.

Постановою від 21.06.2017, Вищий господарський суд України вказані судові рішення залишив без змін, погоджуючись з позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для витребування спірного майна на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Мною, Поляковим Б.М., при винесені постанови від 21.06.2017 висловлено окрему думку, суть якої полягає у наступному.

Як вбачається, рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 вирішено передати з балансу комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради (далі - КВЖРЕП Ленінського району, боржник) на баланс комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради об'єкти нерухомого майна.

У зв'язку з невиконанням цього рішення, Дніпропетровська міська рада звернулася з позовом до КВЖРЕП Ленінського району про зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2011 у справі № 7/5005/15290/2011 зобов'язано боржника передати зі свого балансу на баланс іншої юридичної особи, у тому числі і об'єкт спірного майна. Однак, вказане рішення виконано не було, відповідно спірне майно лишилося на балансі КВЖРЕП Ленінського району.

Ці обставини й стали правовою підставою для винесення в подальшому, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська вироку від 22.04.2016 у справі № 201/17998/15-к, щодо визнання голови ліквідаційної комісії боржника Пересунько Б.Б. винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України (умисне невиконання судового рішення службовою особою).

У зв'язку зі збитковістю і неможливістю продовження подальшої діяльності комунальних підприємств міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 40/14 від 29.07.2011, вирішено припинити юридичні особи, у тому числі КВЖРЕП Ленінського району, шляхом ліквідації.

На виконання рішення про ліквідацію КВЖРЕП Ленінського району, було складено проміжний ліквідаційний баланс, відповідно до якого в актив боржника увійшло все нерухоме майно, що знаходилося на той час на балансі КВЖРЕП Ленінського району, у тому числі й об'єкт спірного майна.

Не зважаючи на ці обставини, та на невиконання боржником з березня 2011 року обов'язку по передачі майна, рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 41/22 від 28.03.2012 затверджено проміжний ліквідаційний баланс КВЖРЕП Ленінського району.

Слід зауважити, що цим рішенням власник спірного майна - Дніпропетровська міська рада, беззаперечно констатував свою обізнаність стосовно того, що спірне майно, яке увійшло до проміжного ліквідаційного балансу, буде відчужене в ліквідаційній процедурі, а кошти від його продажу підуть на погашення вимог кредиторів. У зв'язку з чим, саме з моменту затвердження проміжного ліквідаційного балансу, спірне майно правомірно знаходилося на балансі боржника та реалізоване для задоволення вимог кредиторів, що підтверджується волею власника майна.

Отож, обов'язок боржника щодо передачі об'єктів нерухомості зі свого балансу на баланс комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, існував з 02.03.2011 (рішення про передачу майна) по 28.03.2012 (рішення про затвердження проміжного ліквідаційного балансу).

Між тим, головою ліквідаційної комісії було встановлено, що згідно затвердженого проміжного ліквідаційного балансу, вартості майна КВЖРЕП Ленінського району, щодо якого 29.07.2011 прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів. У зв'язку з чим, останній звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 порушено провадження у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Постановою від 20.07.2012 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та інше.

Разом з тим Дніпропетровська міська рада рішенням сесії № 29/37 від 24.07.2013 (тобто в період здійснення провадження у справі про банкрутство), ухвалила закріпити об'єкти права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська за комунальними підприємствами на праві повного господарського відання, у тому числі, об'єкт спірного майна, що знаходиться за адресою: ж/м Коммунар, буд. 5в, приміщення № 1а (Додаток 1 рішення міської ради № 29/37 від 24.07.2013).

Відповідно до ст. 137 Господарського кодексу України (далі - ГК України), правом оперативного управління визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності.

У зв'язку з чим, майно комунальної власності могло бути передано боржнику виключно на праві господарського відання, що відповідно до ч. 1 ст. 136 ГК України, є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження й виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута.

Тому, саме з моменту ухвалення постанови від 20.07.2012 про визнання боржника банкрутом, ліквідатор від імені боржника, в силу покладених на нього ст. 25 Закону про банкрутство повноважень, набув право володіння, користування та розпорядження спірним майном.

У зв'язку з чим, з 20.07.2012 право звернення до третіх осіб з віндикаційним позовом в порядку ст. 388 ЦК України, зокрема на підставі визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, перейшло від Дніпропетровської міської ради до КВЖРЕП Ленінського району в особі ліквідатора.

Відтак, задоволення в межах цієї справи позову прокуратури в інтересах Дніпропетровської міської ради про витребування нежитлового приміщення є грубим порушенням насамперед приписів ст. 388 ЦК України, оскільки правом витребування майна від добросовісного набувача на час розгляду справи, був наділений виключно ліквідатор КВЖРЕП Ленінського району.

Більше того, ч. 2 ст. 388 ЦК України встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Спірне майно яке є предметом спору у цій справі реалізовано в процедурі банкрутства безпосередньо на виконання постанови господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у справі № 38/5005/5752/2012, оскільки продаж майна боржника в ліквідаційній процедурі здійснюється виключно на виконання судового акту (постанови), що має на меті задоволення грошових вимог кредиторів.

Що стосується висновків Дніпропетровського окружного адміністративного суду, викладених у постанові від 27.04.2015 у справі № 804/53/15 щодо незаконного включення ліквідатором боржника до складу ліквідаційної маси спірного майна та його реалізації в процедурі банкрутства, слід зазначити таке.

Як вбачається, постанова від 27.04.2015 у справі № 804/53/15 прийнята за наслідками розгляду спору між Дніпропетровською міською радою та Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області без залучення ТОВ "Ренессанс-клуб" до участі у розгляді вказаного позову, хоча обставини, встановлені під час розгляду цієї справи, прямо зачіпають права та законні інтереси останнього.

Це ж саме стосується й розгляду справи № 38/5005/5752/2012 за позовом прокуратури про визнання недійсними результатів аукціону.

Як вбачається, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016 у справі № 38/5005/5752/2012, ТОВ "Ренессанс-клуб" залучено до участі у розгляді скарги прокурора, однак, як сторону (покупця) укладених за наслідками торгів договорів-купівлі продажу.

Втім до участі у справі безпосередньо щодо визнання недійсним результатів аукціону щодо продажу спірного майна та договору купівлі-продажу № 5748 від 30.07.2013, ТОВ "Ренессанс-клуб" залучене не було, хоча й виступало власником спірного майна на час розгляду справи по суті (договір купівлі-продажу від 16.10.2013, що був укладений між ТОВ "Маркетгруп" - переможцем аукціону та ТОВ "Ренессанс-клуб").

У зв'язку з чим, ТОВ "Ренессанс-клуб" було позбавлене, права користуватися всіма процесуальними правами у справах № 804/53/15 та № 38/5005/5752/2012, як їх учасник. Відтак, встановлені обставини та факти у цих справах можуть стосуватися виключно учасників які в них приймали участь. Вказане, саме по собі, виключає можливість застосування судами таких фактів та обставин відносно ТОВ "Ренессанс-клуб" під час вирішення спору про його права та обов'язки на підставі ст. 35 ГПК України.

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову у цій справі в повному обсязі, суди попередніх інстанцій керувалися, насамперед тим, що в межах справи № 38/5005/5752/2012 визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 з продажу спірного майна та договір купівлі-продажу № 5748 від 30.07.2013, укладеного між боржником та ТОВ "Маркетгруп".

Також, слід зауважити, що аукціон з реалізації майнових активів боржника в ліквідаційній процедурі, який проводиться у межах справи про банкрутство за свою правовою природою не є юридичним актом з продажу майна банкрута. Основна мета його проведення полягає, насамперед, у здійсненні конкурсу для визначення покупця, який запропонує найвигідніші умови для банкрута.

Як вбачається, спірне майно було об'єктом біржових торів, проведених 27.12.2012 товарною біржею Регіональна універсальна біржа та оформлених протоколом від 27.12.2012.

З метою правомірного відчуження спірного майна, 24.07.2013 боржником в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право господарського відання на це майно, яке згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 24.07.2013 закріплене за ТОВ "Ренессанс-клуб" на праві повного господарського відання.

В подальшому з переможцем аукціону, який згідно протоколу від 27.12.2012 набув переважне право на укладення правочину, підписано договір купівлі-продажу № 5748 від 30.07.2013.

Тобто, відчуження спірного майна відбулося правомірно, оскільки мало місце після реєстрації права господарського відання за боржником, а не раніше. Натомість сам по собі аукціон не має наслідком продаж майна боржника, у зв'язку з чим, визнавати з цієї причини договір купівлі-продажу недійсним: безпідставно.

Крім того, листом № б/н від 09.08.2013 боржник в особі ліквідатора повідомив Дніпропетровську міську раду, що у зв'язку з укладенням договорів купівлі-продажу нерухомого майна та державною реєстрацією права власності на нерухоме майно покупцями, відбулося припинення права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська та припинення права господарського відання боржника на об'єкти нерухомості, які обліковувались на балансі боржника та були включені до складу ліквідаційної маси.

Як вбачається прокуратура, звертаючись з позовом в інтересах Дніпропетровської міської ради до ТОВ "Ренессанс-клуб" про витребування нежилого приміщення не вказала, що у цій справі мали місце такі обставини, як затвердження у 2012 році проміжного ліквідаційного балансу боржника (рішення міської ради від 28.03.2012) та передача спірного майна боржнику на праві повного господарського відання у 2013 році (рішення міської ради від 24.07.2013).

Разом з тим, вказані обставини вкрай важливі для вирішення спору про витребування майна від добросовісного набувача, оскільки встановлення суб'єкта, який має право звернення з віндикаційним позовом до ТОВ "Ренессанс-клуб" має принципове значення у цій справі.

Втім місцевим господарським судом вказані обставини встановлені не були, а судом апеляційної інстанції до уваги не взяті, хоча й викладені в апеляційній скарзі ТОВ "Ренессанс-клуб". У зв'язку з чим, останні у порушення вимог ст. 47, 43 ГПК України, помилково застосували до спірних правовідносин приписи ст. 388 ЦК України й залишили поза увагою строки позовної давності у цій справі.

На підставі наведеного вище вважаю, що касаційна скарга ТОВ "Ренессанс-клуб" підлягала задоволенню частково, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2017 та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 скасуванню, а справа № 904/9152/16 направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

суддя Вищого

господарського суду України Б.М. Поляков