КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа№ 910/17060/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Печерний С.Л. - представник, дов. № 6-49 від 10.01.2017;

від відповідача: Малярчук Ю.Б. - представник, дов. № 2-104д від 08.12.2016;

Собко О.В. - представник, дов. № 2-103-д від 08.12.2016;

Замараєв В.В. - представник, дов. № 2-514д від 10.03.2017;

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Сидорченко В.В. - представник, дов. № 14-73 від 14.04.2017;

Куницький В.В. - представник, дов. № 14-78 від 14.04.2017;

2. Бєрікул Ю.В. - представник, дов. № 1661/1276 від 31.10.2016;

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. не з'явився;

2. не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017

у справі № 910/17060/16 (Комарова О.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства „Укргазвидобування"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

2. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз";

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз";

2. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз"

про стягнення 506 133,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство „Укртрансгаз" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Укргазвидобування" про стягнення з відповідача на користь позивача 443 307,22 грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування від 30.08.2016 № , пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 26 069,33 грн., штрафу за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 31 031,51 грн. та трьох процентів річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 2 725,25 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національну акціонерну компанію „Нафтогаз України".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Гадячгаз".

Рішенням від 17.01.2017 Господарський суд міста Києва в задоволенні позову відмовив повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ „Укртрансгаз" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 у справі №910/17060/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги позивача до відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 апеляційну Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" прийнято до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 14.03.2017.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні 14.03.2017 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/17060/16 до 28.03.2017.

В зв'язку з перебуванням судді-учасника колегії Гончарова С.А. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2017 було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 прийнято матеріали справи № 910/17060/16 з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 у справі № 910/17060/16 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні 28.03.2017 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/17060/16 до 11.05.2017.

На підставі ст.ст. 27, 69, 77, 99 102 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 продовжено строк розгляду апеляційної скарги у справі № 910/17060/16; залучено до участі у справі № 910/17060/16 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача; відкладено розгляд справи № 910/17060/16 на 25.05.2017.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 відкладено розгляд справи № 910/17060/16 на 08.06.2017.

В судовому засіданні 08.06.2017 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати з прийняттям нового про задоволення позову з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.06.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що відсутні підстави визнання недійсною спірної угоди, тому, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у судовому засіданні 08.06.2017 просив відмовити у задоволення апеляційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 у справі № 910/17060/16 залишити без змін.

Від ПАТ "Гадячгаз" та ПАТ "Сумигаз" через відділ канцелярії суду надійшли письмові пояснення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.08.2016 позивач, як оператор, та відповідач, як замовник, уклали договір транспортування природного газу № (а.с. 39-49 т. 1) в п. 1.1 якого сторони погодили, що за цим Договором позивач надає відповідачу послуги транспортування природного газу на умовах визначених у Договорі, а відповідач сплачує позивачу встановлену у Договорі вартість таких послуг.

Договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2016.

В п. 2.2 Договору сторони погодили, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених Договором.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що за Договором відповідачу можуть бути надані наступні послуги:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Відповідач як замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.6 Договору).

Згідно з п. 2.7 Договору позивач як оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до п. 3.1 Договору позивач зобов'язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс ГТС; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

У розділі ІХ Договору сторони погодили визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

Відповідно до п. 11.4 Договору, послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого позивачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу IX Договору.

20.06.2016 з листом № 8863/12 від 16.06.2016 позивач отримав від відповідача односторонній складений і підписаний відповідачем акт надання послуг балансування обсягів природного газу №05-16-151200980-БАЛАНС від 31.05.2016 (далі Акт), рахунок-фактуру №05-16-151200980-БАЛАНС від 31.05.2016 та документ з назвою «Розрахунок вартості послуг балансування» (а.с. 50-53), згідно з яким на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивач надав відповідачу у травні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в обсязі 66,110 тис.м.куб. загальною вартість 443 307,22 грн.

Водночас відповідач вказаний рахунок не оплатив, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що ним виявлено наявність у відповідача негативного розбалансу за травень 2016 року в обсязі 66,110 тис. куб.м.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог позивача, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами Договору сторони погодили, що за даним договором позивач може надавати послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи, послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій та послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Водночас згідно з п. 2.7 Договору позивач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У Договорі сторони визначили, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

В пункті 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС в редакції станом на дату укладення Договору передбачено, що:

- балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

- небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

- алокація - віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

- замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування);

Пунктом 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", замовник - фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу;зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG.

Відповідно глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС:

- оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць (п. 1);

- місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів (п. 2);

- у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (п. 4);

- місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов'язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування (п. 7).

Відповідно до глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС:

- розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу (п. 1);

- базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (п. 2);

- підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування (п. 3);

- оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (п. 4);

В п. 9.1 Договору сторони погодили, що у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГПС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс позивача визначається відповідно до Кодексу ГТС.

Позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів (п. 9.4 Договору).

В Розділі XII Кодексу ГТС встановлено, що:

- алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування в окремих точках входу, за винятком віртуальних точок входу з газорозподільної системи (точки надходження газу від газодобувних підприємств чи виробників біогазу, підключених до газорозподільної системи) та точок входу (як віртуальних так і фізичних) від газовидобувних підприємств, здійснюється оператором газотранспортної системи (п. 1 глави 1);

- алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування в точках входу (як віртуальних, так і фізичних) від газовидобувних підприємств виконується відповідним газовидобувним підприємством. Газовидобувне підприємство надсилає алокації обсягів природного газу до оператора газотранспортної системи відповідно до положень пункту 6 глави 2 цього розділу (п. 4 глави 1);

- у точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу (п. 1 глави 2).

Отже, за своєю суттю небаланс природного газу фактично становить неспівпадіння між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, при чому негативний небаланс (як у спірному випадку) фактично означає, що відповідачем як замовником послуги транспортування передано у точках входу для транспортування газу менше, ніж відібрано у точках виходу.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з системного аналізу положень Кодексу ГТС слідує, що:

- послуги балансування надаються лише в рамках надання послуг транспортування природного газу замовнику послуг транспортування та відповідно небаланс (позитивний або негативний) може виникнути виключно щодо обсягу природного газу, щодо якого замовнику послуг транспортування надається послуга транспортування, а в межах цієї послуги - послуга балансування;

- для встановлення факту наявності чи відсутності небалансу (позитивного чи негативного) необхідно встановити: 1) який обсяг природного газу, поданий замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та який обсяг природного газу відібраний замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу шляхом проведення порівняння алокацій (в рамках даного спору - шляхом проведення порівняння даних алокацій Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" та ПАТ "Гадячгаз"; 2) чи наявна різниця між обсягом природного газу, поданим замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та обсягом природного газу, відібраним замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу шляхом проведення порівняння алокацій (в рамках даного спору - шляхом проведення порівняння даних алокацій Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" та ПАТ "Гадячгаз").

Отже, для встановлення факту наявності чи відсутності негативного небалансу необхідно встановити чи наявний факт перевищення обсягів відібраного замовником послуг транспортування природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого цим замовником природного газу для транспортування.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач стверджує, що відповідач у травні 2016 року відібрав із газотранспортної системи обсяги більші, ніж ним було подано до газотранспортної системи через віртуальну точку входу з газорозподільної системи Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз", а різниця між обсягами природного газу, поданими Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" на точці входу з газорозподільної системи Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз" до газотранспортної системи, та відібраними відповідачем з газотранспортної системи склала 66,110 тис. куб.м. газу, який є розміром місячного небалансу.

На підтвердження вказаних обставин позивач послався на звіт Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз" (далі - ПАТ "Гадячгаз") про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках (алокацією ПАТ "Гадячгаз") за травень 2016 року, згідно з яким надходження від філії Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" ГПУ "Полтавагазвидобування" склали 264,508 тис куб.м. природного газу (а.с. 56 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до алокації відповідача (п. 1.2.7) за травень 2016 року, відповідач, як замовник послуг транспортування, подав на точці входу до газотранспортної системи в газорозподільчу систему ПАТ "Гадячгаз" природний газ в обсязі 1 322 тис. куб.м.

В той же час, згідно з алокацією ПАТ "Гадячгаз" за травень 2016 року (п. 1 алокації) відповідачем (в особі його філії - ГПУ "Полтавагазвидобування") відібраний з газотранспортної системи на точці виходу з газорозподільчої системи ПАТ "Гадячгаз" природний газ в обсязі 1 322 тис. куб.м.

Зазначена обставина також підтверджується актом №216-2010-1Т приймання-передачі природного газу за травень 2016 року, згідно з яким ПАТ "Гадячгаз" надав відповідачу, а Відповідач прийняв послугу розподілу природного газу в обсязі 1 322 тис. куб.м.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зазначене Публічним акціонерним товариством по газопостачанню "Полтавагаз" у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що для встановлення факту наявності чи відсутності негативного небалансу необхідно встановити чи наявний факт перевищення обсягів відібраного замовником послуг транспортування природного газу цим замовником послуг транспортування.

При чому, суд першої інстанції цілком вірно не прийняв до уваги посилання ПАТ "Гадячгаз" на те, що акт приймання-передачі газу від 31.05.2016 року між ПАТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Гадячгаз" є недійсним, оскільки підписаний не уповноваженою на це особою з боку газорозподільного підприємства, зазначивши про те, що останнє не надало суду будь-яких доказів того, що відповідач знав чи міг знати про наявність обмежень повноважень у представника ПАТ "Гадячгаз" на підписання акту приймання-передачі газу від 31.05.2016.

Отже, в силу ч. 3 ст. 92 ЦК України, згідно з якою орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження, такий акт є дійсним.

Слід зазначити і про те, що факт передачі відповідачем третій особі 2 природного газу в обсязі 343,559 тис. куб.м. підтверджується наявними у справі місячними звітами, підписаними представниками відповідача та третьої особи 2, які складаються на підставі даних вузлів комерційного обліку та дійсність яких не ставиться під сумнів третьою особою 2, а відтак, твердження ПАТ "Гадячгаз" про наявність розбіжностей між ним та відповідачем щодо визначених об'ємів (обсягів) природного газу за травень 2016 року спростовуються наявними доказами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції направлення третьою особою 2 відповідачу іншого акту приймання-передачі також не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, оскільки, по-перше, між відповідачем та третьою особою 2 вже наявний підписаний акт приймання-передачі за вказаний період, а по-друге, ПАТ "Гадячгаз" направило на адресу відповідача вказаний акт лише 09.06.2016, в той час, як відповідно до п. 10 розділу 2 Кодексу ГТС, об'єми (м куб.) та обсяги (кВт·год, Гкал, МДж) приймання-передачі природного газу в точках його надходження в/з ГРМ мають бути документально підтверджені не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за звітним, шляхом складання актів приймання-передачі природного газу, що підписуються між суміжними суб'єктами ринку природного газу.

Щодо обсягу природного газу, який був переданий відповідачем ПАТ "Гадячгаз", колегією суддів встановлено, що ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії ГПУ "Полтавагазвидобування" було передано ПАТ "Гадячгаз" 343,559 тис. куб.м., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за травень 2016 року від 31.05.2016 та копіями місячних звітів за період з 01.05.2016 по 31.05.2016 (дані лічильників щоденні) на АГРС Кр. Лука, В. Будища, Книшівка та Мартинівка, тобто з внутрішніх мереж ПАТ "Укргазвидобування" до ПАТ "Гадячгаз" надійшло 343,559 тис. куб.м., проте із зазначених 343,559 тис. куб.м. природного газу відповідач є замовником послуг транспортування лише щодо обсягу природного газу - 1322 тис. куб.м., щодо решти обсягу природного газу - 342,237 тис. куб.м, то відповідач не є замовником послуг транспортування.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними в матеріалах справи документальним доказами підтверджується те, що відповідач подав для транспортування на точці входу та відібрав з газотранспортної системи на точці виходу з газорозподільчої системи ПАТ "Гадячгаз" один і той самий обсяг природного газу - 1 322 тис. куб.м., отже відсутня різниця між обcягами природного газу, які відповідач подав для транспортування на точці входу та відібрав з газотранспортної системи на точці виходу з газорозподільчої системи ПАТ "Гадячгаз", а отже небаланс (як позитивний так і негативний) за спірний період відсутній.

З огляду на вказані обставини відсутні правові підстави для стягнення плати за надані послуги балансування обсягів природного газу по Договору за травень 2016, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 443 307,22 грн. заборгованості. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 443 307,22 грн. заборгованості, задоволенню не підлягають й позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 26 069,33 грн., штрафу за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 31 031,51 грн. та трьох процентів річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 2 725,25 грн., оскільки вказані позовні вимоги є наслідком задоволення позовних вимог про стягнення 443 307,22 грн. заборгованості, а відтак, за відсутності підстав для такого, також не можуть бути задоволенні, з огляду на що суд першої інстанції правомірно відмовив і у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 26 069,33 грн., штрафу за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 31 031,51 грн. та трьох процентів річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг у розмірі 2 725,25 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Водночас як вірно зауважив суд першої інстанції ані позивач, ані відповідач не відносяться до суб'єктів державного сектору економіки (вказані обставини встановлені судовими рішеннями у справах №910/18227/13 та № 910/10255/13, які набрали законної сили та в силу приписів ст. 35 ГПК України обставини, які встановлені у вказаних рішеннях не потребують доведення), договір, укладений між позивачем та відповідачем, не є державним контрактом та виконання цього договору не фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, що виключає застосування до спірних правовідносин сторін ч. 2 ст.231 ГК України з посиланням на положення якої позивач заявляє до стягнення штраф в сумі 31 031,51 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено обставин, на які він послався в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позову.

Мотиви та доводи, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України. .

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 у справі № 910/17060/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 у справі № 910/17060/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 у справі № 910/17060/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/17060/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 03.07.2017.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун