ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 918/348/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКороткевича О.Є. (доповідач у справі),
суддівПогребняка В.Я., Полякова Б.М.
розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову та рішенняРівненського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 року Господарського суду Рівненської області від 13.05.2014
у справі№ 918/348/14
за позовом до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів" Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Регіональне відділення фонду державного майна України по Рівненській області
провизнання права власності на майно,
в судовому засіданні взяли участь представники в режимі відеоконференції:

ФОП ОСОБА_4- ОСОБА_5,

ліквідатора ВАТ "Здолбунівський завод продовольчих товарів" Тихончук Л.Х.- Коробка В.Д.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 13 травня 2014 року (суддя Торчинюк В.Г.) у справі № 918/348/14 позов відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності на майно задоволено та вирішено визнати за ВАТ "Здолбунівський завод продовольчих товарів" право власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: будівля лабораторії, будівля котельні, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева, будівля цеху плодопереробки.

Постановою від 28 березня 2017 року Рівненський апеляційний господарський суд у справі № 918/348/14 (судді: Гудак А.В. - головуючий, Бучинська Г.Б., Олексюк Г.Є.) рішення Господарського суду Рівненської області 13 травня 2014 року залишив без змін.

Не погоджуючись із винесеними судовими рішеннями, відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів" в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. відмовити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 186, 331 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 284 Господарського кодексу України.

Обговоривши доводи касаційної скарги, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами постановою Господарського суду Рівненської області від 27 листопада 2012 року у справі № 5019/1475/11 відкрите акціонерне товариство "Здолбунівський завод продовольчих товарів" визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х.

Перебуваючи у процедурі банкрутства на стадії ліквідації, ліквідатор звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання права власності на майно у зв'язку із створенням перешкод відповідачем в користуванні спірним майном позивачу, що робить неможливим погашення вимог кредиторів та призводить до затягування ліквідаційної процедури.

За приписами частини 2 статті 41 ГПК України справи про банкрутство розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України визначено, що господарським судам підвідомчі спори з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Згідно з ч. 9 ст. 16 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

У даному випадку предметом судового розгляду є спір ліквідатора відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів" про визнання права власності на майно, яке включено до ліквідаційної маси, та стосується питань можливості здійснення правомочностей щодо спірного майна, усунення перешкод у користуванні останнім та погашення кредиторської заборгованості у справі про банкрутство, а тому безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство.

Відповідна правова позиція щодо підвідомчості спорів за участю боржника викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 911/4212/14, відповідно до якої положення ст.ст. 12, 16 ГПК України, в силу приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, застосовуються і до справ про банкрутство, провадження у яких здійснюється за Законом про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013.

За таких обставин та з огляду на правову позицію Верховного Суду України колегія суддів зазначає, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатися в межах справи про банкрутство на вимогу ч. 9 ст. 16 ГПК України.

Вирішуючи даний спір по суті, місцевий господарський суд не врахував приписів названих вище норм чинного законодавства, помилково вирішивши спір по суті за вимогами ліквідатора в окремому позовному провадженні. Апеляційний господарський суд на допущені порушення уваги не звернув та їх не усунув.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір, який безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів", підлягає розгляду в межах справи № 5019/1475/11 про банкрутство останнього, а не в окремому позовному провадженні.

У зв'язку з чим прийняті у справі судові рішення підлягають скасуванню як такі, що винесені з порушенням норм процесуального права, а справа - передачі до Господарського суду Рівненської області для розгляду по суті в межах справи про банкрутство № 5019/1475/11.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 13 травня 2014 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28 березня 2017 року у справі № 918/348/14 скасувати.

3. Справу № 918/348/14 передати до Господарського суду Рівненської області для нового розгляду по суті в межах справи № 5019/1475/11 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів".

Головуючий О.Є. Короткевич

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков