ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа № 926/1591/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецький молодіжний житловий комплекс»

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання актів приймання-передачі консультаційних послуг до договору про надання консультаційних послуг від 03.11.2014 р. недійсними

Суддя Миронюк С.О.

Представники:

Від позивача - Максимчук А.В. - керівник.

Від відповідача - ОСОБА_3 - представник. Довіреність від 12.07.2016 р.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецький молодіжний житловий комплекс» м. Чернівці звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що проживає за адресою АДРЕСА_1 про визнання актів приймання-передачі консультаційних послуг до договору про надання консультаційних послуг від 03.11.2014 р. недійсними.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03.11.2014 року між сторонами був укладений договір про надання консультаційних послуг, згідно з яким відповідач (за текстом договору Виконавець) зобов'язався за дорученням позивача (за текстом договору Замовник) надавати консультаційні послуги щодо забезпечення правильності ведення замовником бухгалтерського та податкового обліку, дотримання податкового законодавства, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Акти приймання-передачі наданих консультаційних послуг є фіктивними, скріплені недійсною печаткою товариства, складені в період, коли бувший директор ОСОБА_5 був звільнений з посади, відсутні будь-які інші документи, які б підтверджували надання позивачем консультаційних послуг, натомість, у спірний період часу товариство не вело господарської діяльності, більше того, податкова інспекція пред'явила до товариства позов про стягнення податкового боргу і штрафів, чого б не було, якби позивач дійсно надавав відповідні консультаційні послуги.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 13.05.2017 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 25.05.2017 р.

23.02.2016 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву який судом долучено до матеріалів справи. У відзиві на позов позивач вимоги позивача не визнає посилаючись на те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає встановленим законом способам захисту цивільних прав та інтересів, а акти приймання-передачі консультаційних послуг не можуть бути окремим предметом судового оскарження.

25.05.2017 р. оголошено перерву до 20.06.2017 р.

В судовому засіданні 20.06.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви суд встановив:

03 листопада 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (Виконавець) було укладено договір про надання консультаційних послуг (далі - договір), згідно з яким Виконавець зобов'язався за дорученням відповідача Замовник надавати консультаційні послуги щодо забезпечення правильності ведення замовником бухгалтерського та податкового обліку, дотримання податкового законодавства, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Судом встановлено, що акти приймання-передачі консультаційних послуг №№ 11 від 01.12.2014 року, 12 від 05.01.2015 року, 01 від 02.02.2015 року, 02 від 02.03.2015 року, 03 від 01.04.2015 року, 04 від 06.05.2015 року, 05 від 01.06.2015 року, 06 від 01.07.2015 року, 07 від 01.08.2015 року, 08 від 01.09.2015 року, 09 від 01.10.2015 року за договором від 03.11.2014 року, підписані директором ТОВ "ЧМЖК" ОСОБА_5 та скріплені печаткою юридичної особи, а також містять посилання на те, що сторони претензій одна до одної не мають. Даними актами посвідчено фактичне виконання консультаційних послуг згідно договору від 03.11.2014 року.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання актів приймання-передачі недійсними.

Статтею 8 Конституції України кожному гарантовано право на звернення до суду для захисту його конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів в силу частини другої статті 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач має право обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу, а суд перевіряє відповідність обраного способу захисту порушеному праву.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог є вимога про визнання недійсним актів приймання-передачі консультаційних послуг №№ 11 від 01.12.2014 року, 12 від 05.01.2015 року, 01 від 02.02.2015 року, 02 від 02.03.2015 року, 03 від 01.04.2015 року, 04 від 06.05.2015 року, 05 від 01.06.2015 року, 06 від 01.07.2015 року, 07 від 01.08.2015 року, 08 від 01.09.2015 року, 09 від 01.10.2015 року.

Так, акт приймання-передачі наданих послуг засвідчує факт передачі наданих послуг, і може бути використаний у якості доказу у випадку звернення заінтересованої особи з позовом до суду та підлягатиме оцінці судом у відповідності з приписами статті 43 ГПК України. Акт приймання-передачі сам по собі цивільні права не порушує, а може бути лише, за відповідних умов, доказом такого порушення.

Хоча юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (частина друга статті 124 Конституції України), предметом спору у суді не може бути вимога, яка спрямована на визнання недійсним акта, що має значення лише доказу і документа бухгалтерського обліку, оскільки в суді захищаються права, що порушені або оспорюються, а не фіксуються докази, і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи спростовується.

Отже, враховуючи те, що акт приймання-передачі не є правочином у розумінні приписів статті 202 ЦК України, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає встановленим законом способам захисту цивільних прав та інтересів, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Крім того, суд відзначає, що спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

У відповідності до ст. 49 ГПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 23.06.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або апеляційного подання до Львівського апеляційного суду через Господарський суд Чернівецької області, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя С.О. Миронюк