КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа№ 910/2153/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від прокуратури - Волошенюк О.Г. (посвідчення №042019 видане 12.03.2016 р.)

від Міністерства оборони України - Кривошея Д.А. (довіреність №220/381/д від 04.11.2016 р.)

від ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» - Григор'єва Н.В. (довіреність №1026 від 25.10.2016 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ АЕРО ДЖЕТ»

на рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2017 р.

у справі №910/2153/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ АЕРО ДЖЕТ»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» про стягнення 2671628,00 грн. пені та 5054432,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.04.2017 р. позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2671628,00 грн. пені, 5054432,00 грн. штрафу та 115890,90 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, з неправильним та неповним дослідженням доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.12.2016 р. між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» (постачальник) укладено договір № 286/1/16/36, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов'язується постачати у 2016 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (нафта, вугілля і нафтопродукти) (лот 6 - паливо дизельне Євро (арктичне) або еквівалент, а саме паливо дизельне ДТ-З-К5, клас 2) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією.

Відповідно до п. 3.1 договору, його ціна становить без ПДВ - 77383125,00 грн., крім того, ПДВ - 15476625,00 грн. Ціна договору, що підлягає оплаті, становить 92859750,00 грн., у тому числі податок на додану вартість, вартість вантажних робіт в місцях завантаження та транспортні витрати.

За умовами п. 4.1 договору, розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів, передбачених цим договором.

Згідно п. 5.1 договору, продукція постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів, установлених діючими технічними умовами.

Пунктом 6.2.5 договору сторони погодили, що у разі порушення постачальником порядку постачання продукції, її номенклатури, кількості, якості (визначається діючими стандартами, технічними умовами, іншою нормативно-технічною документацією тощо), строків, які визначені у специфікації та/або рознарядці, при достроковій відмові постачальника від подальшого виконання умов даного договору, замовник, в односторонньому порядку, має право: на відшкодування збитків, понесених Міністерством оборони України в результаті таких дій постачальника; відмовитися від прийняття подальшого виконання зобов'язань постачальником за цим договором; відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з постачальником; розірвати договір. Застосування зазначених оперативно-господарських санкцій не позбавляє замовника права вимагати від постачальника сплати штрафних санкцій та відшкодування збитків за неналежне виконання договору.

Відповідно до п. 6.3.1 договору, постачальник зобов'язаний забезпечити постачання продукції у строки, встановлені договором.

Згідно п. 7.2 договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при закупівлі продукції за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірах, передбачених п. 7.3 договору, зокрема, за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості (п. 7.3.2 договору).

За умовами п. 10.1 договору, він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 р., а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Додатком №1 до договору сторони погодили порядок приймання продукції.

Також матеріали справи містять рознарядку (додаток №2 до договору) на постачання ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» палива, підписану замовником та отримувачем рознарядки.

На виконання умов договору, відповідач поставив позивачу дизельне пальне у кількості 1000876 кг на загальну суму 20653576,70 грн., що підтверджується актами приймання-передачі палива. Позивач, в свою чергу, оплатив отримане пальне в розмірі 20653576,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №286/1/3774 від 07.12.2016 р.

В подальшому відповідач відмовився від виконання своїх зобов'язань за договором і не поставив пальне у кількості 3499124 кг на суму 72206173,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідачем не виконано умови договору та не поставлено пальне у передбачений договором строк, а також станом на час подання цього позову до суду.

Позивачем відповідно до умов п. 7.3.2 договору нараховано пеню у розмірі 2671628,00 грн. за період прострочення поставки обумовленого договором товару з 26.12.2016 р. по 31.01.2017 р. та штраф у розмірі 5054432,00 грн. за прострочення поставки товару більше 30 днів.

Спір між сторонами виник у зв'язку із простроченням виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної поставки товару за договором №286/1/16/36 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 15.12.2016 р.

Згідно ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як зазначено вище, відповідно до умов договору відповідач зобов'язався поставити для потреб Збройних Сил України дизельне паливо у кількості 3499124 кг на загальну суму 72206173,30 грн., однак станом на час вирішення спору відповідач поставку пального у повному обсязі не здійснив.

Докази поставки товару у належному обсязі та у визначені строки, в матеріалах справи відсутні.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що господарським судом міста Києва винесено ухвалу від 16.12.2016 р. у справі №910/22898/16 про забезпечення позову ТОВ «Торговий дім «Атлантик», якою Міністерству оборони України та ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» заборонено вчиняти будь-які дії спрямовані на виконання договору від 15.12.2016 р. № 286/1/16/36 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) за результатами переговорної процедури на закупівлю дизельного палива до момента набрання законної сили рішенням у вказаній справі.

Враховуючи те, що строк виконання зобов'язання відповідачем, передбачений договором, настав 25.12.2016 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача стосовно відсутності у нього вини у непоставці товару внаслідок винесення судом ухвали про забезпечення позову у справі № 910/22898/16, є необґрунтованими. Наявність ухвали від 16.12.2016 р. не було перешкодою відповідача у виконанні своїх договірних зобов'язань, оскільки вказана ухвала не була скерована стягувачем до виконання у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2016 р. скасовано вжиті ухвалою від 16.12.2016 р. заходи забезпечення позову у справі № 910/22898/16.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він виконаний вірно в межах заявленого позивачем періоду, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 2671628,00 грн. за період прострочення поставки обумовленого договором товару з 26.12.2016 р. по 31.01.2017 р. та штрафу у розмірі 5054432,00 грн. за прострочення поставки товару більше 30 днів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, з неправильним та неповним дослідженням доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2017 р. у справі №910/2153/17 залишити без змін.

Справу №910/2153/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

Б.О. Ткаченко