ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.2017 Справа № 904/4665/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа", м. Дніпро

до Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

про стягнення 101965,74 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 1.1-20-104 від 13.12.2016;

від відповідача: заступник начальника управління - начальник відділу правової та кадрової роботи ОСОБА_2, довіреність № 77/01-08-01//02-17 від 06.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради (відповідач) про стягнення 24980,00 грн компенсації за пільговий проїзд повітряним транспортом громадян-мешканців Соборного району міста Дніпра у вересні-жовтні 2016 року.

15.05.2017 позивач у порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою, з урахуванням заявленого збільшення, просить стягнути з відповідача 101965,74 грн компенсації за пільговий проїзд повітряним транспортом громадян-мешканців Соборного району міста Дніпра за 2016 рік. Вказану заяву обґрунтовано необхідністю стягнення також 76985,74 грн компенсації за пільговий проїзд мешканців Соборного району міста Дніпра у січні-серпні та листопаді-грудні 2016 року.

Відповідач 16.05.2017 надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, оскільки позивачем не дотримано вимог постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" і тому у нього не виникло права на отримання саме від відповідача компенсації витрат на пільгове перевезення осіб повітряним транспортом у заявленому періоді. У зв'язку з наведеним відповідач у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 16.05.2017 було оголошено перерву до 25.05.2017.

23.05.2017 позивачем надано заперечення на відзив від 16.05.2017, в якому позивач наголошує на тому, що реалізація встановлених законодавством пільг громадянам, які мають на них право, та компенсація перевізнику понесених у зв'язку з цим витрат не може ставитися у залежність від бюджетного фінансування та забезпечуватись за рахунок юридичних осіб і зобов'язання у цій справі існують незалежно від передбачених у Державному бюджеті України коштів. Таким чином, не подання позивачем відповідачеві розрахунків вартості наданих послуг щомісяця, як підстава відмови здійснення компенсаційних виплат не є обґрунтованою та законною з огляду на передбачену у законодавстві можливість зареєструвати додаткові зобов'язання та отримати додаткові дотації з Державного бюджету України.

25.05.2017 відповідачем надано відзив на позовну заяву (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на раніше наведені доводи. Також відповідачем подано клопотання продовжити строк розгляду справи на 15 днів.

Вказане клопотання судом розглянуто та задоволено, строк розгляду справи ухвалою від 25.05.2017 продовжено на 15 днів та відкладено на 04.07.2017.

У судовому засіданні 04.07.2017 сторони підтримали свої вимоги та заперечення щодо предмету позову.

Відповідач також надав лист, у якому повідомив про номер свого рахунка в управлінні Державної казначейської служби у Соборному районі м. Дніпра, але для вирішення спору це не має суттєвого значення, належний рахунок, з якого повинні бути виплачені грошові кошти для компенсації за пільговий проїзд повітряним транспортом має визначити державний виконавець на підставі інформації боржника.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати, зокрема, права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Відшкодування збитків транспортним підприємствам від безплатних перевезень пільгових категорій громадян регулюється нормативними актами Кабінету Міністрів України (ч. 2 ст. 7 Закону України "Про транспорт").

Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено правовий статус ветеранів війни та належні їм пільги, переваги і соціальні гарантії.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.

Пунктом 21 ч. 1 ст. 13 цього Закону передбачено, що інвалідам війни та прирівняним до них особам (ст. 7) надаються такі пільги: інвалідам I і II груп надається право безплатного проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, а особам, які супроводжують інвалідів I групи (не більше одного супроводжуючого), - 50-процентна знижка вартості проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту. Інвалідам III групи надається право безплатного проїзду один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту з 50-процентною знижкою вартості проїзду.

Документами, на підставі яких цій категорії громадян надається право на пільговий проїзд, є листи талонів. Вказані листи талонів на право одержання ветеранами війни і особами, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості видають учасникам бойових дій - Мінюст, органи Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДПС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв'язку, а також Держспецтрансслужба за місцем реєстрації ветерана; інвалідам війни, учасникам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", - органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина (пункти 2, 7-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як підприємство транспорту, протягом вересня-грудня 2016 року здійснював перевезення повітряним транспортом за маршрутами Дніпро-Київ, Київ-Дніпро, Дніпро-Львів, Львів-Дніпро пільгової категорії громадян-мешканців Соборного району м. Дніпра.

Розмір витрат позивача на перевезення цих громадян становить 101965,74 грн.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, наявними у справі копіями електронних авіаквитків, документами, що підтверджують право на пільги цієї категорії громадян, листами талонів, а також використаними талонами для перевезення за вказаний період.

Отже, позивач набув право на відшкодування понесених ним витрат за перевезення пільгових категорій громадян.

Згідно підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на державні програми соціального захисту, у тому числі пільги окремим категоріям громадян, що надаються: ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

У відповідності до частини першої статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України №256 від 04.03.2002 року затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 даної постанови головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту.

Згідно частини другої статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.

Положеннями статті 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Рішеннями Соборної у місті Дніпрі ради від 08.07.2016 №69 та від 11.10.2016 №85 затверджено нові редакції "Положення про Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради".

Положеннями про Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради передбачено, що:

- основним завданням Управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території Соборного району у сфері соціального захисту населення, що включає, серед іншого, призначення та виплати соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України... (п. 2.1);

- Управління організовує роботу з надання пільг пенсіонерам, інвалідам, ветеранам війни та праці ... (п. 3.1.1);

- Управління здійснює розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачами, які мають право на відповідні пільги (п. 3.1.6);

- Управління надає талони на пільговий проїзд ветеранам війни (п. 3.1.27);

- Управління є головним розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів з надання державних та місцевих програм соціального захисту населення, власної фінансово-господарської діяльності (п. 3.5.17);

- Управління забезпечує цільове використання бюджетних асигнувань, передбачених на соціальний захист населення, соціальне обслуговування та здійснення власної фінансово-господарської діяльності (п. 3.5.19).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 у справі №904/862/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" до Департаменту соціальної політики Дніпропетровської міської ради, за участю управлінь праці та соціального захисту населення районних у місті рад (у тому числі й Соборної районної у місті Дніпрі ради), в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, про стягнення 174639,44 грн компенсації за пільговий проїзд у вересні та жовтні 2016 року окремих громадян повітряним транспортом встановлено, що відповідач у цій справі не наділений повноваженнями щодо відшкодування (компенсації) за пільговий проїзд окремих категорій громадян повітряним транспортом. Натомість такі повноваження передбачені у Положеннях третіх осіб, які повинні бути відповідачами за вказаним позовом.

Виходячи з наведеного, відповідач у даній справі є зобов'язаним перед позивачем у відносинах із відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян - жителів Соборного району м. Дніпра протягом 2016 року.

Процедуру фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету міністрів України №256 від 04.03.2002.

Так, пунктом 4 затвердженого даною постановою Порядку передбачено, що перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя.

Згідно пункту 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), зокрема, щодо виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян - до 22 числа місяця, що настає за звітним.

Відповідно до пункту 6 цього Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Форма реєстрів встановлюється Мінфіном за поданням Казначейства.

Управління Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно із зазначеними реєстрами.

У разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби (пункт 7 Порядку).

Пунктом 8 Порядку встановлено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг.

Матеріали справи не містять доказів складання позивачем та надання відповідачу щомісячних звітів щодо наданих у період з вересня по грудень 2016 року послуг по перевезенню повітряним транспортом жителів Соборного району міста Дніпра, які мають право на пільговий проїзд.

Однак, листами №1.1.-21.38 від 14.03.2017 та №3.14-428 від 04.04.2017 позивач надав відповідачу документи, що підтверджують понесення ним витрат на перевезення, і вимоги про складання актів звіряння розрахунків за надані послуги та відшкодування цих витрат.

Відповідачем вказані вимоги задоволені не були, що і стало причиною виникнення даного спору.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається наступне.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів і правочинів. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 2 ст. 509, частини 2, 3 ст. 11 ЦК України).

Згідно статей 598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 33 ГПК України на сторони покладено обов'язок доведення тих обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням праці та соціального забезпечення Бабушкінської районної у місті Дніпрі ради (правонаступником якого є позивач) відповідно до чинного законодавства були видані листи талонів громадянам, що мають право на пільгове перевезення, на 2013-2018 роки.

Факт надання позивачем послуг із перевезення у вересні-грудні 2016 року повітряним транспортом громадян пільгової категорії підтверджується матеріалами справи.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань на 2016 рік у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг.

Позивач у силу вимог чинного законодавства не є особою, до компетенції якої належить вирішення питання про наявність фінансових ресурсів бюджетів на покриття пільг, передбачених законодавством, які зумовлювали реалізацію прав громадян на пільговий проїзд.

Визначення меж застосування норм і положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з наявних фінансових ресурсів, належить до повноважень позивача, як органу соціального захисту населення, який повинен їх здійснювати, у тому числі шляхом видачі листів талонів, в межах наявного фінансування пільгових перевезень.

Позивач в силу цих вищенаведених вимог Закону не є особою, яка несе ризик за відсутність фінансових ресурсів державного або місцевого бюджетів під час надання громадянам передбачених законодавством пільг.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Також, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з пунктом 9 Порядку Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій на підставі реєстрів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, узагальнюють дані про нараховані та фактично здійснені видатки щодо пільг та житлових субсидій населенню, у тому числі щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Пунктом 10 цього Порядку передбачена можливість, у разі необхідності, перерозподілу обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на виконання державних програм соціального захисту між їх видами та між бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва і Севастополя виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій і допомоги населенню в межах загального обсягу таких субвенцій.

Погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово (п. 12 Порядку).

Відповідно до пункту 2.10 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерством фінансів України №309 від 02.03.2012, бюджетні зобов'язання, у тому числі щодо компенсацій громадянам з бюджету, на які згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Казначейства незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Крім того, Державним казначейством України в листі від 20.04.2007 за №3.4-07/1021-4884, адресованому Міністерству фінансів України, Міністерству праці та соціальної політики України і Головним управлінням Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополя, зазначено, якщо перевізник отримує кошти як відшкодування фактично понесених збитків за перевезення визначеної кількості громадян (за списком), що мають право на пільговий проїзд, то такі видатки мають класифікуватись як поточні трансферти населенню і проводитись на підставі підтвердних документів за кодом економічної класифікації видатків 1343 "Інші поточні трансферти населенню" шляхом перерахування коштів з реєстраційного рахунку розпорядника бюджетних коштів на рахунки перевізників, відкритих в банківських установах.

На момент розгляду справи доказів здійснення відповідачем відшкодування (компенсації) позивачу заявлених витрат суду не надано.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частин 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З урахуванням викладеного та виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, буд. 39/41; ідентифікаційний код 03192454) на користь Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" (49042, м. Дніпро, Аеропорт цивільної авіації; ідентифікаційний код 01130549) 101965,74 грн компенсації за пільговий проїзд повітряним транспортом громадян-мешканців Соборного району міста Дніпра у вересні-грудні 2016 року та 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В судовому засідання відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 06.07.2017.

Суддя В.Д. Воронько