КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа№ 910/16275/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Романовій Ю.М.

за участю представників

від позивача: Сидоренко Ю.А., дов. № 61 від 21.03.2017р.

від відповідача: Волосня Я.О., дов. б/н від 23.06.2017р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укргаз - Енерго" та

Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015

у справі №910/16275/15 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

до Приватного акціонерного товариства "Укргаз - Енерго"

про стягнення процентів за користування чужими грошовими

коштами в розмірі 154 968 582,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (надалі - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» (надалі - «Відповідач») про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 154 968 582 грн. 26 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі №910/16275/15 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» на користь ПАТ «Родовід Банк» проценти за користування чужими грошовими у розмірі 16 531 684,24 грн. та судовий збір у розмірі 7 796,01 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі №910/16275/15 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення суду про задоволення позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги позивача вмотивовані тим, що суд першої інстанції порушив ч. 1 ст. 236 ЦК України, в наслідок чого було невірно визначено період, за який підлягають стягненню з Відповідача проценти за безпідставне користування грошовими коштами.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду відповідач також звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі №910/16275/15 та прийняти нове рішення суду, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги відповідача вмотивовані тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував статтю 1048 ЦК України до відносин по стягненню відсотків за користування безпідставно набутим майном, оскільки правовідносини, які існують між сторонами, виникли не з порушення грошового зобов'язання, а з примусового виконання рішення суду по справі №910/17885/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 р. апеляційні скарги ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» та ПАТ «Родовід Банк» прийняті до провадження та об'єднані для спільного розгляду.

Справа неодноразово відкладалась.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016 р. було зупинено апеляційне провадження у справі №910/16275/15 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №910/17885/14.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 р. поновлено апеляційне провадження у справі №910/16275/15 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 р. по справі № 910/16275/15 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Михальської Ю.Б.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.04.2017 р. для розгляду справи № 910/16275/15 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Алданова С.О. прийнято апеляційні скарги до провадження у названому складі суду та призначено до 30.05.2017р..

В судовому засіданні оголошено перерву до 13.06.2017р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Розглянувши доводи апеляційних скарг позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

29.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» (Банк) та Закритим акціонерним товариством «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» (Вкладник) був укладений Договір №79.1/18-Д-08 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи резидента, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника на строковий депозитний рахунок № 0009 грошові кошти в сумі 552000000 грн. 00 коп. та зобов'язався повернути вкладникові суму вкладу 29.08.2008 року і сплатити нараховані проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором.

Згідно умов п. 2.7 Договору Банк за повний строк зберігання вкладу, що вказаний в п. 1.1 цього Договору, нараховує вкладнику 9% річних.

29 лютого 2008 року між Сторонами було укладено Додаткову угоду № 1, якою було змінено п. 2.9 Договору та передбачено окрему виплату процентів, нарахованих у відповідності до договору, при поверненні вкладу зі спливом строку або при достроковому поверненні.

21.07.2008 року Сторони уклали Додаткову угоду № 2, якою було продовжено строк дії основного договору до 10.03.2009 року, а також змінено номер депозитного рахунку на 0050.

10.03.2009 року Сторони уклали Додаткову угоду № 3, відповідно до умов якої було змінено п. 1.1, 2.7 основного договору та погоджено обов'язок банку повернути вкладнику суму вкладу 08.02.2010 року і сплатити нараховані проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Також, банк зобов'язався за повний строк зберігання вкладу, що вказаний в п. 1.1 цього договору нарахувати вкладнику 24% річних. Крім того, додатковою угодою № 3 було передбачено, що у разі знаходження грошових коштів в сумі не менше ніж 550 000 000 грн. 00 коп. в період з 01.01.2009 року по 08.02.2010 року, процентна ставка за таким вкладом становить 48% річних.

Рішенням господарського міста Києва від 17.01.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2014 року у справі №26/327 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до Закритого акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» про визнання додаткової угоди недійсною, позовні вимоги були задоволені. Визнано недійсною додаткову угоду № 3 до договору №79.1/18-Д-08 від 29.02.2008, укладену між ПАТ «Родовід Банк» та ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», стягнуто з ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» на користь ПАТ «Родовід Банк» 85,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вирішуючи спір про визнання недійсною додаткової угоди № 3 до договору строкового банківського вкладу суди встановили, що спірна додаткова угода згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України є недійсною, оскільки суперечить вимогам ст. ст. 92, 161, 241, 509, 627 ЦК України, а саме: не відповідає принципам розумності та справедливості в частині визначення завищеної процентної ставки в розмірі 48% річних, укладена особою, яка не мала не те відповідних повноважень, та у наступному не була схвалена банком.

Рішенням господарського міста Києва від 29.01.2015 року по справі №910/17885/14 у задоволенні позовних вимог Першого заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України та Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення з Приватного акціонерного товариства«УКРГАЗ-ЕНЕРГО» 283 289 424,65 грн. безпідставно отриманих грошових коштів відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2015 року, рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2015 року у справі №910/17885/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» безпідставно отримані кошти в сумі 283 289 424 грн. 65 коп.

На виконання Постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року по справі №910/17885/14 24.04.2015 року видано накази про примусове виконання рішення суду.

Вимоги позивача мотивовані тим, що на підставі статей 8, 236, 536, 1212, 1214 та 1048 ЦК України він має право на одержання процентів за користування безпідставно набутим грошовими коштами в розмірі 154 968 582 грн. 26 коп. за період з 18.03.2010 р. по 23.06.2015 р.

Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що стягнення відсотків за користування безпідставно набутими коштами на підставі наведених норм права є безпідставним, оскільки правовідносини, які існують між сторонами, виникли не з порушення грошового зобов'язання, а з примусового виконання рішення суду по справі №910/17885/15.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу користування безпідставно набутими грошовими коштами, є подібними до правовідносин позики, тому за аналогією закону стягнув з відповідача на користь позивача грошові кошти за користування безпідставно набутим майном за ставкою, яка передбачена 1048 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про стягнення процентів за користування безпідставно набутим грошовими коштами за період з 18.03.2010 р. по 23.06.2015 р., суд першої інстанції виходив з того, що факт набуття відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 283 289 424 грн. 65 коп. за додатковою угодою №3, як безпідставно отриманих в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, встановлений рішенням суду у справі №910/17885/14, а саме постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року. Оскільки в силу ст. 105 ГПК України постанова набирає законної сили з дня її прийняття, то нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами повинно здійснюватися в період з 14.04.2015 р. по 23.06.2015 р. та за розрахунками суду становить 16 531 684 грн. 24 коп.

Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі №910/16275/15 в частині стягнення коштів не відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з огляду на викладене нижче.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення Глави 83 ЦК України застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. При цьому, частина 2 статті 1214 ЦК України закріплює, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Положення статті 536 ЦК України самі по собі не встановлюють розміру процентів за користування грошовими коштами, а вказують лише, що такий розмір визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 1048 Цивільного кодексу України унормовує визначення розміру процентів за договором позики, у зв'язку з чим дана норма права має застосовуватись лише у разі наявності договірних відносин сторін і, як наслідок, вона може бути застосована за аналогією лише до грошових зобов'язань.

Умовами Договору №79.1/18-Д-08 строкового банківського вкладу в національній валюті юридичної особи резидента розмір процентів за користування відповідачем чужими грошовими коштами не встановлено, чинним законодавством не передбачено можливість застосування до правовідносин щодо повернення виконаного за недійсним правочином положень про позику, при цьому правовідносини щодо повернення виконаного за недійсним правочином і позики є абсолютно різними за своєю правовою природою, а тому застосування до спірних правовідносин положення ст. 1048 ЦК України є безпідставним.

Зазначене узгоджується з практикою Вищого господарського суду України (постанова від 02.09.2015 р. у справі №910/16982/13).

Оскільки ні законом, ні іншим актом цивільною законодавства, як цього вимагає стаття 536 Цивільного кодексу України, не передбачений розмір відсотків, які могли б бути застосовані до даних правовідносин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за користування коштами позивача, виходячи з розміру облікової ставки НБУ, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на Постанову Пленуму Вищого господарського суд України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», оскільки дана постанова прийнята з метою однакового і правильного розгляду господарськими судами справ зі спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, в той час, як зобов'язання відповідача повернути грошові кошти позивачу виникло на підставі рішення суду - постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 р. по справі №910/17885/14, на виконання якого Господарським судом м. Києва був виданий наказ від 24.04.2015 р.

Таким чином, правовідносини, що існують між сторонами, виникли не з порушення грошового зобов'язання, а з примусового виконання рішення суду, а тому вони регулюються нормами законодавства про виконавче провадження.

Вказана правова позиція викладена в постанові Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.08.2011, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2011 по справі №5020-566/2011, та постанові Верховного Суду України від 11.02.2009 р. по справі №6-14929св08.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі №910/16275/15 прийнято без повного та всебічного дослідження обставин справи.

Так, судом першої інстанції задоволено позовні вимоги частково на підставі ст. 536 ЦК України, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у вигляді процентів за користування безпідставно набутим майно в період з 14.04.2015 р. по 23.06.2015 р.

Частиною 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Під час розгляду справи відповідачем була долучена роздруківка з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2014 р. по справі №757/30334/14-к, якою в рамках кримінального провадження №0016 було накладено арешт на грошові кошти в сумі 283 289 424,65 грн., які знаходяться на кореспондентському рахунку, який відкритий АБ «Кліринговий дім» у АТ «Родовід банк» МФО: 321712 та перебувають у розпорядженні ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», шляхом заборони їх використання і розпорядження та здійснення з ними будь-яких операцій.

Таким чином з 22.10.2014 р. відповідач об'єктивно був позбавлений права користування грошовими коштами, які одержані ним за недійсним правочином.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі №910/16275/15 прийнято без повного та всебічного дослідження обставин справи, в наслідок чого, з відповідача на користь позивача було помилково стягнуто проценти за користування безпідставно набутим в період з 14.04.2015 р. по 23.06.2015 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 у справі №910/16275/15 не відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню в частині задоволених вимог з прийняттям в цій частині нового рішення, про відмову в задоволенні позову повністю.

За тих же підстав в задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укргаз - Енерго" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі № 910/18928/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на користь Приватного акціонерного товариства "Укргаз - Енерго" 200 970,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/16275/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець