ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р.Справа № 916/716/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів В.І. Жекова, С.В. Таран

при секретарі судового засідання: А.В. Земляк

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Малиновський ринок

на рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2017 року

у справі № 916/716/17

за позовом Комунального підприємства Малиновський ринок

до відповідача ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 11568,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року Комунальне підприємство Малиновський ринок звернулось до місцевого господарського суду з позовом до ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 11568,84 грн., з яких: 11372,64 грн. основного боргу, 28,59 грн. 3% річних, 167,61 грн. інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з організації ринкової торгівлі від 16.02.2015 року № 2228/К-68В, укладеного між сторонами в частині оплати наданих послуг з урахуванням зміни тарифів, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, на яку останнім нараховано 3% річних та інфляційні.

У відзиві на позов, відповідач зазначив про його необґрунтованість та безпідставність.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.05.2017 року (суддя Демешин О.А.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 24.05.2017 року, у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів його недоведеності.

Не погодившись з рішенням суду, позивач 06.06.2017 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.06.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.

16.02.2015 року між КП „Малиновський ринок (Підприємство) та ФОП ОСОБА_2 (Підприємець) укладено договір про надання послуг по організації ринкової торгівлі №2228/К-68В, згідно п. 2.1. якого підприємство зобовязалось надавати підприємцю послуги, направлені на організацію ринкової торгівлі на території ринку, а підприємець зобовязався здійснювати оплату наданих послуг згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору підприємство зобовязалось надати підприємцю торгове місце № К-68В для розміщення тимчасової споруди - павільйона, загальною площею 19,20 кв.м. з метою здійснення підприємницької діяльності; надавати послуги по утриманню торгового місця для розміщення тимчасової споруди; забезпечити охорону території ринку; забезпечити охорону тимчасової споруди; здійснювати прибирання території ринку; виконувати роботи по благоустрою території ринку, місць загального користування; організовувати ринкову торгівлю; створювати сприятливі умови для здійснення Підприємцями підприємницької діяльності на території ринку.

За приписами п.п. 5.1, 5.2, 5.3. Договору надані підприємством послуги оплачуються за тарифами, що встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.09.2005 року №529. Загальна вартість послуг становить 609,80 грн. (з ПДВ). Оплата послуг здійснюється Підприємцем у вигляді авансового платежу у строк до 01 числа наступного місяця, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства.

За змістом п.п. 7.1., 7.2., 7.3. Договору строк дії Договору: з 01.02.2015 року по 30.09.2015 року. По закінченню строку дії цього Договору, за відсутністю заперечень сторін, його дія пролонгується на один рік на тих самих умовах. Договір може бути розірваний сторонами, якщо підприємець завчасно у письмовій формі повідомить підприємство про намір розірвати договір та сторони укладуть відповідну угоду про дострокове розірвання.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що у випадку зміни тарифів на послуги, умови цього Договору, що стосуються таких змін, змінюються з моменту їх прийняття органом місцевого самоврядування. Всі інші зміни та доповнення до цього Договору оформлюються сторонами у письмовому вигляді та набирають чинності з моменту їх підписання сторонами, або у строк, встановлений такими угодами.

За умовами п. 9.2. Договору підприємець сплачує послуги, починаючи з 01.02.2015 року до закінчення строку дії цього Договору.

Договір підписаний в.о. директора КП „Малиновський ринок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 6, 56).

Як вбачається з наказу КП „Малиновський ринок від 24.02.2015 року №18-к/п, в.о. директора підприємства з 24.02.2015 року був ОСОБА_5 (а.с. 51).

24.04.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до Договору від 16.02.2015 року №2228/Ш-68Б, якою розірвано договір від 16.02.2015 року №2228/Ш-68Б з 01.05.2015 року та підтверджено, що на день укладання цієї додаткової угоди заборгованість відсутня та сторони не мають одна до одної жодних вимог, в тому числі і фінансових.

Вказана додаткова угода підписана в.о. директора КП „Малиновський ринок ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 28).

Крім того, в матеріалах справи наявні ще 3 аналогічних за змістом договори про надання послуг по організації ринкової торгівлі від 16.02.2015 року та додаткові угоди до них від 24.04.2015 року, укладені між позивачем та відповідачем, а саме:

-договір від 16.02.2015 року №2231/Ш-5Б та додаткова угода щодо розірвання цього договору від 24.04.2015 року №2231/Ш-5Б (а.с. 31, 53);

-договір від 16.02.2015 року №2230/Ш-5 та додаткова угода щодо розірвання цього договору від 24.04.2015 року №2230/Ш-5 (а.с. 29, 54);

-договір від 16.02.2015 року №2229/Ш-107 та додаткова угода щодо розірвання цього договору від 24.04.2015 року №2229/Ш-107 (а.с. 30, 55).

Рішенням виконкому Одеської міської ради від 28.04.2016р. №128 „Про встановлення тарифів на послуги, що надаються комунальним підприємством „Малиновський ринок з 01.05.2016 року встановлено нові тарифи на послуги, що надаються КП „Малиновський ринок (а.с. 8).

За твердженням позивача, ФОП ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої зобовязання з оплати наданих йому КП „Малиновський ринок послуг, у звязку з чим станом на 30.06.2016 року у нього утворилась заборгованість в сумі 11372,64 грн. за період з 01.05.2015 року по 31.08.2016 року, на яку позивачем також нараховано 3% річних та інфляційні.

Несплата відповідачем основного боргу та наслідків неналежного виконання грошового зобовязання у добровільному порядку, стали підставою для звернення позивача з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 24.04.2015 року між ним та КП „Малиновський ринок укладено додаткову угоду до Договору №2228/К-68 від 16.02.2015 року про його розірвання з 01.05.2015 року. При цьому, відповідно до п. 2 зазначеної угоди сторони не мають одна до одної жодних вимог, в тому числі і фінансових. Угода набрала чинності з дати її підписання, в відтак починаючи з 01.05.2015 року у нього відсутні зобовязання за Договором №2228/К-68 від 16.02.2015 року про надання послуг по організації ринкової торгівлі.

Відмовляючи в задоволенні позову повністю, місцевий господарський суд виходив з того, що договір №2228/К-68 від 16.02.2015 року в період з 01.05.2015 року по 31.08.2016 року не діяв, оскільки його було розірвано 01.05.2015 року, а відтак зобовязання відповідача щодо оплати наданих відповідачем послуг припинились саме з 01.05.2015 року.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач зазначив, що наявна у ФОП ОСОБА_2 додаткова угода від 24.04.2015 року про розірвання Договору №2228/К-68 від 16.02.2015 року не відповідає формі договору, оскільки у даному випадку мова йде не тільки про письмову форму угоди, а й про печатку, якою завірено підпис представника КП „Малиновський ринок. На даній угоді підпис керівника КП ОСОБА_5 посвідчено печаткою „Для документів, яка використовується виключно як внутрішня печатка, та наявність якої не відображена у статуті підприємства, у звязку з чим вона не може ставитися на договорі. За твердженням позивача, ФОП ОСОБА_2 не подавалась до КП „Малиновський ринок заява про розірвання договору, про що свідчить журнал вхідної кореспонденції за 2014-2015рр.

Крім того, позивачем до апеляційної скарги додані акти обстеження торгових місць Ш-5Б, Ш-5, Ш-107, К-68В від 19.10.2016 року, в яких зазначено, що відповідач з 01.04.2015 року по 31.08.2016 року здійснював торгову діяльність, Статут первинної профспілкової організації підприємців Малиновського ринку, рахунки на оплату за надання послуг по організації 4х торгових місць, комплексну схему розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності з благоустроїм території КП „Малиновський ринок.

Вказані документи не приймаються судовою колегією в якості додаткових доказів, оскільки, по-перше, перелічені документи не засвідчені належним чином представником позивача, як того вимагає ст. 36 ГПК України, по-друге, позивачем не обґрунтовано неможливість їх неподання суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 101 ГПК України. Більш того, в актах обстеження торгових місць Ш-5Б, Ш-5, Ш-107, К-68В, які датовані 19.10.2016 року йдеться мова про здійснення відповідачем торгової діяльності з 01.04.2015 року по 31.08.2016 року, а рахунки на оплату за надання послуг по організації 4х торгових місць взагалі не мають відношення до предмету спору, оскільки вони датовані 2014 роком, квітнем 5015 року із зазначенням платника за цими рахунками іншої особи - ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у т.ч. із договорів.

Статтями 626, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України господарські зобовязання, що виникли на основі договору, існують впродовж його строку.

Зобовязання в свою чергу, згідно з вимогами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За умовами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Як вже зазначалось вище, у п.п. 7.1., 7.3. договору про надання послуг по організації ринкової торгівлі від 16.02.2015 року №2228/К-68В, сторони встановили строк його дії з 01.02.2015 року по 30.09.2015 року, зазначивши, що Договір може бути розірваний сторонами, якщо підприємець завчасно у письмовій формі повідомить підприємство про намір розірвати договір та сторони укладуть відповідну угоду про дострокове розірвання.

24.04.2015 року сторони уклали додаткову угоду до Договору від 16.02.2015 року №2228/Ш-68Б, якою дійшли згоди розірвати договір від 16.02.2015 року №2228/Ш-68Б з 01.05.2015 року із зазначенням, що сторони не мають одна до одної жодних вимог, в тому числі і фінансових.

Судом встановлено, що в номері Договору про розірвання якого сторони домовились додатковою угодою від 24.04.2015 року допущено описку, а саме: замість №2228/К-68В вказано № 2228Ш-68Б, оскільки, крім означеного Договору, 16.02.2015 року між сторонами укладено ще 3 аналогічні договори: №2231/Ш-5Б, №2230/Ш-5, №2229/Ш-107. Проте, договір за №2228/Ш-68Б від 16.02.2015 року між сторонами не укладався, що в свою чергу свідчить про технічну помилку.

Означена додаткова угода з боку КП „Малиновський ринок підписана в.о. директора ОСОБА_5

За приписами п. 3.3. Статуту КП „Малиновський ринок директор підприємства відповідно до компетенції, зокрема, без доручення (довіреності) діє від імені підприємства, представляє його інтереси у вітчизняних і іноземних підприємствах та організаціях, установах, органах влади і місцевого самоврядування; самостійно укладає контракти, договори, у тому числі трудові, за погодженням з органом, до сфери управління якого входить підприємство; вчиняє будь-які інші дії, необхідні для здійснення господарської діяльності підприємства, за винятком тих, які відповідно до Статуту повинні бути погоджені з засновником.

Таким чином, при укладанні 24.04.2015 року додаткової угоди до Договору від 16.02.2015 року №2228/Ш-68Б в.о. директора ОСОБА_5 діяв в межах наданих йому Статутом повноважень. Застосування ним для засвідчення свого підпису печатки КП „Малиновський ринок з написом „Для документів, яка також містить найменування підприємства „Комунальне підприємство „Малиновський ринок та код цього підприємства - №33659062 не є підставою вважати зазначену додаткову угоду недійсною, вказана додаткова угода не визнавалась недійсною і в судовому порядку, а відтак доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги колегією суддів.

Твердження скаржника щодо відсутності в журналі реєстрації вхідної кореспонденції КП „Малиновський ринок зареєстрованої заяви ФОП ОСОБА_2 про розірвання Договору від 16.02.2015 року №2228/К-68В не спростовує чинності додаткової угоди від 24.04.2015 року та також не є підставою вважати її недійсною.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що строк дії договору про надання послуг по організації ринкової торгівлі від 16.02.2015 року №2228/К-68В припинив свою дію 01.05.2015 року.

Більш того, матеріали справи не містять належних та допустимих у розумінні ст. 34 ГПК України доказів того, що ФОП ОСОБА_2 у період з 01.05.2015 року по 31.08.2016 року фактично отримував передбачені Договором від 16.02.2015 року №2228/К-68В послуги.

В якості доказів користування відповідачем торговим місцем №К-68В, позивачем надано копії ОСОБА_4 підтвердження відшкодування вартості електроенергії за квітень 2015 року - травень 2016 року та витяги з Журналу оплати за спожиту електроенергію (а.с. 86-114), з яких вбачається, що платником за електроенергію в період з квітня по вересень 2015 року був ОСОБА_5, а з жовтня 2015 року по травень 2016 року у вказаних документах значиться прізвище ОСОБА_2 При цьому, будь-яких доказів про сплату за електроенергію, підтверджених підписом відповідача в цей період позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення 11372,64 грн. основного боргу та похідних від неї позовних вимог про стягнення 28,59 грн. 3% річних та 167,61 грн. інфляційних.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують вищевикладеного, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за апеляційний перегляд не відшкодовується скаржнику.

Керуючись ст. ст. 99, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2017 року у справі № 916/716/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 30.06.2017 року

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя В.І. Жеков

Суддя С.В. Таран