РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017Справа №910/4024/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех"

про стягнення заборгованості 356 169,94 грн.

Суддя О.М. Ярмак

За участю представників:

від позивачаШевченко О.М. (представник за довіреністю)
від відповідачаБулавіна Н.В. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" про стягнення заборгованості в розмірі 356 169,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/4024/17, призначено розгляд справи на 11.04.2017.

В судових засіданнях 11.04.2017 та 16.05.2017 судом оголошувалися перерви.

22.05.2017 відповідачем подано клопотання про застосування строку позовної давності, клопотання про залучення до участі у справі третьої особи та оголошення перерви в судовому засіданні.

За наслідками судового засідання 23.05.2017 судом відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи, продовжено строк розгляду спору та оголошено перерву в судовому засіданні до 25.05.2017.

25.05.2017 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 30.05.2017.

29.05.2017 відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи акту звіряння взаємних розрахунків.

Розглянувши клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, суд відмовляє у його задоволенні як безпідставного та необґрунтованого в частині наявності у вказаної особи юридичного інтересу у справі.

Представник позивача підтвердив сплату відповідачем в ході розгляду справи 268 967,40 грн боргу за договором № 14211/4-1-09 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 19.08.2015 та просив припинити провадження у справі в цій частині, в решті позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 між Публічним акціонерним товариством «Київводоканал», яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" (абонент) було укладено договір № 14211/4-1-09 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 19.08.2015 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об'єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об'єктів водоспоживання та водовідведення (яка є невід'ємною частиною цього договору) та на підставі пред'явлених абонентом умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (Умови), а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (надалі - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 19.02.2002 № 37, зареєстрованими в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (надалі - Правила приймання), Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації м. Києва, затверджених Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879, зареєстрованими в Головному правлінні юстиції у м. Києві 17.10.2011 за № 44/903 (надалі - Місцеві правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Обсяг води, що підлягає постачанню та прийняттю в систему каналізації, надається абонентом у вигляді нормативного розрахунку (погодинного, добового, щомісячного, річного обсягу постачання послуг), який узгоджується з постачальником і є невід'ємною частиною договору. Обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладення договору. Загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих абоненту протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється: 2.1.1. За показами засобу обліку, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показів всіх засобів обліку, зареєстрованих за абонентом. Обсяг наданої для поливу визначається за показами засобів обліку. В разі технічної неможливості встановлення засобу обліку, кількість поставленої води для поливу може визначатися за узгодженим з постачальником розрахунком на підставі наданих абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу. 2.1.2. Зняття показів з засобу (-ів) обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. Для абонента із стабільним об'ємом водоспоживання (до 30 м.куб. із незначним коливанням) зняття показів із засобів обліку може здійснюватися постачальником поквартально, при цьому останній направляє абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання засобу (-ів) обліку за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальником від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показів, дані, зняті постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

2.1.4. Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показами засобів обліку та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до Правил користування; абонент веде первинний облік водоспоживання та водовідведення у журналі обліку споживачів, який заповнюється абонентом та представником постачальника;

2.1.6. Облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця, та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеними з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків у відповідних періодах вважаються безумовно погодженими абонентом.

Згідно п. 2.2 Договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за надані послуги з постачання води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

У розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п'ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватись іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходять від абонента незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

У разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний строк з дня направлення Постачальником платіжного документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же строк направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Пунктом 3.3.4 Договору абонента зобов'язано сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору.

Як стверджує позивач, надані відповідачу згідно з умовами Договору послуги з водопостачання та приймання стічних вод за період з 01.09.2015 по 31.12.2016 на загальну суму 356 727,37 грн оплачені частково у розмірі 87 759,97 грн, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 268 967,40 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов'язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

В ході розгляду справи судом встановлено та позивачем підтверджено, що 22.05.2017 відповідач оплатив всю суму боргу за Договором у розмірі 268 967,40 грн., таким чином визнавши факт виконання своїх договірних зобов'язань за Договором.

Відповідно до п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв'язку із викладеним, суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення із відповідача 268 694,40 грн. основної заборгованості.

Окрім суми основного боргу позивачем була також заявлено до стягнення 23 521,62 інфляційних втрат, 5 112,06 грн 3% річних, 31 672,12 грн пені та 26 896,74 грн штрафу, нарахованих за період прострочення боржника.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив здійснення платежів у передбачений Договором строк, відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, суд вважає правомірним здійснення позивачем вказаних нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Позивачем заявлена до стягнення сума 26 896,74 грн. штрафу відповідно до п.4.6 Договору, яким передбачено відповідальність у розмірі 10 % штрафу за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати.

Суд відмовляє в задоволенні вказаної позовної вимоги, оскільки позивачем не доведено суду та не надано належних доказів на підтвердження безпідставної відмови відповідача від направленого рахунку або вимоги.

Відповідно до п. 4.2 Договору, у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, здійснений у період прострочення відповідача, суд вважає його арифметично правильним та таким, що співвідноситься з нормами чинного законодавства та умовами Договору, тому вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 31 672,12 грн є обґрунтованою.

Проте, зважаючи на заявлення відповідачем про застосування позовної давності щодо вимог по пені, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 2 вказаної норми ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку, прострочення відповідача та нарахування пені розпочалось з 02.03.2016 за прострочення в лютому 2016, а значить - і перебіг строку позовної давності для стягнення пені, проте, з даним позовом позивач звернувся до суду лише 14.03.2017 (відмітка на позовній заяві), тому суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений законом для стягнення неустойки в 1 рік, для стягнення пені частково.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, для заявлених позивачем вимог про стягнення пені в період з 02.03.2017 по 13.03.2017 включно сплив, а судом не встановлено обставин, передбачених ст. 268 Цивільного кодексу України або іншими законами, то за таких обставин підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 211,25 грн відсутні.

Відмовляючи у задоволенні вказаних позовних вимог, суд також вказує, що позивачем не доведено належними доказами наявності поважних причин пропущення строку позовної давності, тому у суду немає підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності та захисту порушеного права позивача.

Що стосується решти суми пені, нарахованої в період з 14.03.2016, щодо якої строк позовної давності не сплив, то вона підлягає стягненню з відповідача в розмірі 29 460,87 грн.

Відповідач своїх контррозрахунків здійснених позивачем нарахувань не надав.

На підставі викладеного вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Політех" (04116, м. Київ, вул. Шолуденко, 1-Б, оф. 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ) 23 521 (двадцять три тисячі п'ятсот двадцять одну) грн. 62 коп. інфляційних втрат, 5 112 (п'ять тисяч сто дванадцять) грн 06 коп. 3% річних, 29 460 (двадцять дев'ять чотириста шістдесят) грн. 87 коп. пені та 4 905 (чотири тисячі дев'ятсот п'ять) грн 93 коп. судового збору.

2. Провадження в частині стягнення 268 967,40 грн основної заборгованості припинити.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.06.2017

Суддя О.М. Ярмак