КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа№ 910/20480/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016

у справі № 910/20480/16 (головуючий суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА"

до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди 49 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 49 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі №910/20480/16 позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" 49 500 грн. 00 коп. а також 1827 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20480/16.

Скарга мотивована тим, що відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов'язаний відшкодовувати збитки з урахуванням зносу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Мартюк А.І., Ткаченко Б.О.) апеляційна скарга прийнята до розгляду, призначено розгляд справи на 20.02.2017.

20.02.2017 відповідачем подано клопотання про призначення у справі судової експертизи, у якому просить призначити судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 задоволено клопотання приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія". Призначено у справі судову товарознавчу експертизу. Проведення експертизи у встановлений законом строк доручено атестованому судовому експерту ОСОБА_2. Зупинено апеляційне провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

06.03.2017 від судового експерта ОСОБА_2 надійшло клопотання про надання на огляд для експертного дослідження автомобіля марки "Skoda" (д.р.н. НОМЕР_1) або, у разі проведення експертизи за матеріалами справи, надати додаткові документи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 поновлено провадження у справі, призначено розгляд клопотання судового експерта на 20.03.2017 викликано у судове засідання представників сторін та судового експерта ОСОБА_2, зобов'язано сторони надати письмові пояснення щодо клопотання судового експерта та документи, які експерт просить надати, зобов'язано судового експерта надати у судове засідання матеріали справи №910/20480/16.

20.03.2017 представник відповідача подав клопотання про розгляд клопотання без його участі, задоволення клопотання судового експерта, витребування у позивача якісних фотографій. Також вказав, що у відповідача відсутні докази, які просить надати експерт.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 відкладено розгляд клопотання судового експерта на 10.04.2017 у зв'язку із невиконанням вимог ухвали суду.

03.04.2017 позивач подав відповідь на запит суду, до якої додавав копії Акту огляду транспортного засобу, Акту надання послуг та компакт-диск з електронними фотографіями пошкодженого транспортного засобу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017, за наслідками розгляду клопотання судового експерта, надано в розпорядження судового експерта ОСОБА_2 матеріали справи №910/20480/16 для проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі №910/20480/16. Судовому експерту ОСОБА_2 проводити судову експертизу по матеріалам справи. Зупинено апеляційне провадження у справі № 910/20480/16 до отримання висновку судової експертизи.

12.06.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/20480/16 з висновком експерта за результатами автотоварознавчого дослідження від 07.06.2017 №19/05-17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи на 03.07.2017.

21.06.2017 представником позивача подано заяву про ознайомлення із матеріалами справи та в цей же день він ознайомився зі справою, що підтверджується відміткою на заяві.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.07.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/20480/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Чорногуза М.Г., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Сторони явку представників у судове засідання не забезпечили, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду про поновлення провадження у справі.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

24.01.2016 між позивачем - ПрАТ "Страхова компанія "ПРОВІДНА", як страхувальником, та ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6751336/0409/14 (далі - Договір страхування), згідно з яким позивач прийняв на себе обов'язок відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу - легкового автомобіля "Шкода" реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі - застрахований автомобіль).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням вказаним транспортним засобом на випадок настання подій, перелік яких наведено у Договорі, а саме до страхових випадків відноситься: дорожньо-транспортні пригоди; незаконне заволодіння; протиправні дії третіх осіб; інші випадкові події (пожежа, вибух або самозаймання транспортного засобу, стихійне лихо чи природні явища і т.п.).

23.08.2014 + 100 м. автошляху Харків-Сімферополь мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у якій громадянин ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом-автомобілем "Мітцубісі" реєстраційний номер НОМЕР_2 порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив зіткнення з застрахованим позивачем автомобілем "Шкода" реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень останнього.

Із довідки ВДАІ України №9427907 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_3, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення майнової шкоди автомобілю "Шкода" реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням громадянина ОСОБА_3

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2014 (справа № 183/5752/15-к) ОСОБА_3 за вчинення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпА, та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Після вказаної ДТП ОСОБА_4 (страхувальник) звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодуванні та надав всі необхідні документи.

Згідно акту огляду транспортного засобу, страхових актів №1-3 від 07.11.2014 та від 13.01.2015, ремонтної калькуляції і у відповідності розрахунку суми страхового відшкодування позивачем на виконання умов Договору страхування виплачено на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 59 138,30 грн. що підтверджується платіжними дорученнями № 0050447 від 10.11.2014, № 0001187 від 14.10.2015 та № 0001188 від 14.01.2015.

Таким чином, до позивача, за його доводами, перейшло в межах вказаної суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації нею автомобіля НОМЕР_3 та завдання майнової шкоди автомобілю "Шкода" реєстраційний номер НОМЕР_1, нею і відшкодовується, так як відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_3, застрахована у відповідача - приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" полісом АІ/3453766, що підтверджується довідкою МТСБУ та копією даного поліса. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

27.01.2015 позивач направив відповідачу претензію за вих.№03-17/921, у якій просив здійснити відшкодування шкоди (в порядку регресу/суброгації) в розмірі 59138,30 грн. протягом 7 банківських днів з дати отримання даної вимоги. Претензія отримана відповідачем 29.01.2015, однак залишена без реагування.

У зв'язку із викладеним, позивач просив стягнути з відповідача 49500 грн. (50000 грн. ліміт відповідальності за полісом - 500 грн. франшизи).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов'язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, у справі, що розглядається, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув прав потерпілої особи у межах здійсненої виплати.

Матеріалами справи підтверджується, що на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, була застрахована відповідачем на підставі полісу № АІ/3453766.

Згідно з частиною 2 статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною 3 статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Однак спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями пункту 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК України, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми пункту 22.1 статті 22 та ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Ураховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, з врахуванням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, за мінусом франшизи.

Проте, при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваного рішення ним не було враховано зазначених положень чинного законодавства щодо обов'язку відповідача відшкодування збитків, з урахуванням зносу.

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням зносу, апеляційним господарським судом у даній справі призначалась судова товарознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання "яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля марки "Skoda" (д.р.н. НОМЕР_1) за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 серпня 2014 року? Вартість ремонту визначити станом на 23.08.2014 року (дата ДТП)."

Згідно Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 07.06.2017 №19/05-17 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля марки "Skoda" (д.р.н. НОМЕР_1) за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 серпня 2014 року, складає 41090,83 грн.

Експертиза була проведена атестованим судовим експертом ОСОБА_2, який має дві повні вищі освіти - економічну та технічну (інженер з безпеки дорожнього руху), має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 "визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу" (свідоцтво №1655, видане Міністерством юстиції України, дійсне до 28.10.2019, атестований за експертними спеціальностями 10.1, 10.2, 12.2).

У суду не має сумнівів в достовірності та правильності висновків судової автотоварознавчої експертизи у даній справі, оскільки вона проведена з виконанням встановленого процесуального порядку особою, яка має спеціальні пізнання для вирішення поставлених перед нею питань, атестованим судовим експертом, попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта та за відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Для проведення судової автотоварознавчої експертизи та досліджень використаний необхідний матеріал.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 40590,83 грн. з наступного розрахунку: 41090,83 грн. вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу - 500 грн. франшиза.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 №6-49цс14, від 02.12.2015 №6-691цс15, від 14.05.2017 у справі № 914/1319/16).

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення господарського суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та по оплаті судової експертизи підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.12.2016 року у справі №910/204820/16 змінити.

3. Резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20480/16 викласти у наступній редакції:

"1. Позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ідентифікаційний код 23510137) - 40 590 (сорок тисяч п'ятсот дев'яносто) грн. 83 коп. а також 1088 (одна тисяча вісімдесят вісім) грн. 98 коп. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог про стягнення 8909 грн. 17 коп. - відмовити."

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ідентифікаційний код 23510137) на користь приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ) - 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 2971 (дві тисячі дев'ятсот сімдесят одна) грн. 20 коп. витрат на оплату судової експертизи.

5. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/20480/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді М.Г. Чорногуз

Б.О. Ткаченко