ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 Справа №922/1619/17

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірми "Нафтогазмаш", юридична адреса: 03164, м.Київ, вул.Малинська, 2-А; поштова адреса: 03164, м.Київ, а/с 44

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чермет Харків", юридична адреса: 36034, м. Полтава, вул. Половки, 70; поштові адреси: 1). 61115, м. Харків, вул. Соколова, 11; 2). 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 57

про стягнення 112349,67 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 23.05.2017 року;

Від відповідача: не зявився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача коштів в сумі 135 641,01 грн. за договором поставки №04/16/П від 24.02.2016 року.

Позивач заявою від 27.06.2017 року зменшив позовні вимоги в частині стягнення пені та основного боргу в звязку з частковою сплатою 22.06.2017 року відповідачем основного боргу в розмірі 5000,00 грн., вказавши нову ціну позову 112349,67 грн.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси, заява від 27.06.2017 року приймається господарським судом.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Таким чином, ціна позову, яку згідно з частиною третьою статті 55 ГПК вказує позивач складає 112349,67 грн., з яких: 105000,00 грн. основний борг; 5372,40 грн. інфляційні витрати; 1977,27 грн. - річні.

Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про отримання ним ухвали суду від 20.06.2017 року за юридичною адресою, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, знаходиться в справі, а.с. 85), витребуваних документів не надав, причин неявки суд не повідомив.

Письмового відзиву відповідачем не надано, проте в клопотанні від 16.06.2017 року зазначив, що позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ст.22 ГПК України участь в господарських засіданнях є правом сторони, яке вона реалізовує на власний розсуд та яким відповідач не скористався. Враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, з метою уникнення затягування вирішення спору, зважаючи на те, що необхідних для вирішення спору доказів достатньо, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

24.02.2016 року сторонами був укладений договір поставки №04/16П (далі Договір), за яким позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Нафтогазмаш» (постачальник) зобовязалось поставити відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Чермет Харків» (покупець) товар на умовах, вказаних у специфікаціях. Специфікація повинна містити найменування товару, виробника, одиницю виміру, загальну кількість, ціну за одиницю та загальну вартість товару. Відповідач зобов'язався прийняти і оплатити поставлений товар.

За умовами Договору (п. 3.1. Договору) та Специфікації № 4 від 23.11.2016 р. товар поставляється на умовах EXW м. Буча, Київська область, що за Правилами Інкотермс 2010 означає, що позивач виконав свої зобов'язання по поставці товару в момент його передачі відповідачу на своєму складі.

Відповідно до п. 4.3. Договору та Специфікації №4 від 23.11.2016 р. відповідач оплачує товар шляхом 100% передоплати.

В матеріалах справи знаходиться рахунок-фактура № 329 від 23.11.2016 р. на загальну суму 226 006,20 грн. з урахуванням ПДВ, який позивач виставив відповідачу.

Як свідчать видаткова накладна № 273 від 02.12.2016 р. з підписами сторін, засвідченими печатками, та видана відповідачем довіреність на отримання матеріальних цінностей від 29.11.2016 року № 462, позивачем передано відповідачу у власність дріт порошковий ПП-НГМ12Ф-40-2.2 у кількості 1,993 т на загальну суму 226 006,20 грн.

Зазначене також підтверджується наявною в матеріалах справи податковою накладною від 02.12.2016 року № 2.

Претензії щодо якості чи кількості товару зі сторони відповідача в матеріалах справи відсутні, тобто позивач договірні зобовязання в частині передачі товару виконав належним чином.

Порядок розрахунків визначений п. 3.2. Договору, а саме: «термін поставки товару складає 10 календарних днів з моменту здійснення передплати в розмірі 100% від вартості товару, якщо інше не передбачено у специфікації».

В Специфікації від 23.11.2016 року №4 також передбачена 100% передплата.

Згідно пояснень представника позивача, за результатом усної домовленості між сторонами, позивач здійснив поставку товару до повної його оплати, а відповідач отримавши товар оплату не здійснив, хоча рахунок на оплату позивачем виставлявся.

Після отримання товару відповідач частково сплатив його вартість, всього на суму 121 006,20 грн., у тому числі 116006,20 грн. до подання позову та 5 000,00 грн. після подання позову, що стало підставою для зменшення позивачем позовних вимог.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар станом на момент розгляду справи в суді становить 105 000,00 грн.

Термін здійснення розрахунків між сторонами в разі попередньої поставки товару в Договорі визначений не був.

При розгляді спору по суті судом приймається до уваги наступне.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2. ст. 712 ЦК).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України. (див. п. 1.7. постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок (ч. 1, 4 ст. 538 ЦК України).

Таким чином, обов'язок відповідача щодо оплати товару витікає з положень Цивільного Кодексу України, а строк оплати є таким, що настав.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 5372,40 грн. інфляційних витрат за період з грудня 2016 року по березень 2017 року.

При цьому судом береться до уваги, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць (абз.2 п. 3.2. постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобовязання з 03.12.2016 року. Отже, строк прострочки в грудні 2016 року, за який просить позивач стягнути інфляційні витрати складає менше місяця, таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

За розрахунком суду інфляційні витрати за період з січня 2017 року по березень 2017 року на 110 000,00 грн. боргу складають 4343,90 грн., які підлягають задоволенню, а в частині стягнення 1028,50 грн. інфляційних витрат у позові відмовляється.

За порушення відповідачем строків оплати позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 1977,27 грн. за період з 03.12.2016 року до 10.05.2017 року.

Оскільки судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобовязання, вимоги позивача про стягнення 3% річних суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки період їх нарахування та розмір є обґрунтованим.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обовязку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобовязань з оплати вартості отриманого товару.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Приймаючи до уваги визначений ЦК України порядок та строки розрахунків за отриманий товар, строк виконання відповідачем обов'язку з оплати є таким, що настав. Факт отримання товару відповідачем та порушення ним своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. З урахуванням здійсненого позивачем зменшення позовних вимог та зібраних по справі доказів позов задовольняється в частково: з відповідача підлягає до стягнення 111321,17 грн., з яких: 105000,00 грн. основний борг; 4343,90 грн. інфляційні витрати; 1977,27 грн. 3% річних.

Судові витрати покладаються відповідно до ст. 44, частини 6 ст. 49 ГПК України, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чермет Харків", юридична адреса: 36034, м. Полтава, вул. Половки, 70; поштові адреси: 1). 61115, м. Харків, вул. Соколова, 11; 2). 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 57, на користь: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірми "Нафтогазмаш", юридична адреса: 03164, м.Київ, вул.Малинська, 2-А; поштова адреса: 03164, м.Київ, а/с 44 105000 грн. 00 коп. основний борг; 4343 грн. 90 коп. інфляційних витрат; 1977 грн. 27 коп. 3% річних; 1669 грн. 82 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 1028,50 грн. інфляційних витрат у позові відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.