ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.06.2017 Справа №905/961/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Єрмолаєвій Т.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, ,

про стягнення 9603,47грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №09-2/33 від 20.04.2017р. до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 9603,47грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/961/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 25.04.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/961/17.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 16.04.2016р. Публічне акціонерне товариство ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м.Добропілля Донецької області (вантажовідправник), на адресу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області (нині Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь) (вантажоодержувач) за накладною №53517579 відправило, зокрема, у напіввагонах №62556261, №60280484, №67157560 вантаж концентрат вугільний, марка Г, вологість 7%, вагою у вагоні №67157560 69000 кг., у вагоні №60280484 - 69000 кг., у вагоні №62556261 70000 кг., однак на станції призначення залізницею виявлено недостачу вантажу, про що були складені комерційні акти БА №751214/409 від 20.04.2016р., БА №751215/410 від 20.04.2016р., БА №751216/411 від 20.04.2016р.

Обставини викладені в означених актах свідчать про доступ до вантажу, не збереженого перевезення на шляху слідування, що прямо вказує на вину залізниці, та наслідком чого є зазнання збитків позивачем у заявленій до стягнення сумі.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав комерційні акти БА №751214/409 від 20.04.2016р., БА №751215/410 від 20.04.2016р., БА №751216/411 від 20.04.2016р., а також у копіях: залізничну накладну №53517579 від 16.04.2016р., акт прийому-передачі вугільної продукції №б/н від 16.04.2016р. згідно договору №УПр14/32 від 28.02.2014р., рахунок №1604-22 від 16.04.2016р., правоустановчі документи позивача, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно відповідача, довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.11, 254, 256, 257, 260, 261, 908, 909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, ст.ст.174,307, 315 Господарського кодексу України, ст.ст.6,31, 32, 110, 113, 114, 115, 129, 134, 136 Статуту залізниць України, ст.ст.12, 23, 26 Закону України Про залізничний транспорт, п.5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, п.27 Правил видачі вантажу, ст.ст.1, 2, 22, 54 Господарського процесуального кодексу України, п.3.8 Розяснення Президії Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, п.4.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів.

29.05.2017р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано супровідний лист №09 2/33 від 26.05.2017р., до якого додано довідку Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь б/н від 26.05.2017р. щодо відсутності на розгляді іншого суду даних позовних вимог, залізничну накладну №53517579 від 16.04.2016р., а також у копіях: банківська виписка, договір №УПр14/32 від 28.02.2014р. разом з додатковими угодами №1 від 01.04.2014р., №2 від 17.11.2014р., №3 від 02.12.2014р., №5 від 01.12.2015р., №6 від 13.05.2016р., №7 від 01.06.2016р. та специфікацією №17 від 30.03.2016р. до нього, лист Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» №253 від 16.05.2017р. на адресу генерального директора ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

29.05.2017р. представником відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області подано заперечення б/н 26.05.2017р. на позовну заяву, до яких додано копію довіреності на представника відповідача.

За змістом представлених суду заперечень відповідач категорично заперечує проти позовних вимог, у звязку з тим, що позивачем не надані платіжні документи, які підтверджують оплату рахунку №1604-22 від 16.04.2016р. та не надано належним чином засвідчених доказів розміру дійсної вартості втраченого вантажу, а саме: рахунок вантажовідправника, а не посередника.

Представник позивача у судове засідання 20.06.2017р. не зявився.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.06.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 4 2, 4 3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

16.04.2016р. за накладною №53517579 Публічне акціонерне товариство ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м.Добропілля Донецької області (вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, (вантажоотримувач), зокрема, у вагонах №62556261, №60280484, №67157560 вантаж концентрат вугільний, марка Г (вологість 7%).

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу: у вагоні №67157560 69000 кг., у вагоні №60280484 - 69000 кг., у вагоні №62556261 70000кг.

На станції призначення Сартана Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірних вагонів з розчепленням на справних 150 т. держповірених 08.09.2015р. вагонних вагах вантажоодержувача, за результатами якого складені комерційні акти БА №751214/409 від 20.04.2016р., БА №751215/410 від 20.04.2016р., БА №751216/411 від 20.04.2016р., відповідно до яких, на підставі актів загальної форми №21459 від 18.04.2016р., №21460 від 18.04.2016р., №21461 від 18.04.2016р. ст.Красноармійськ Донецької залізниці, виявилось: у вагоні №62556261 брутто 90000кг., тара з документа 24000кг., нетто 66000кг., що менше ваги, вказаної у документі на 4000кг.; у вагоні №60280484 брутто 88300кг., тара з документа 23200кг., нетто 65100кг., що менше ваги, вказаної у документі на 3900кг.; у вагоні №67157560 - брутто 88100кг., тара з документа 21950кг., нетто 66150кг., що менше ваги, вказаної у документі на 2850кг.

У комерційному акті БА №751214/409 від 20.04.2016р. у розділі «Д» також відображено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20 30см. Укочена, маркована однією поздовжньою бороздою по середині катка ущільнювача. Над 6 - 7 люками є виїмка 160х280х40 - 50см., маркування порушено, вантаж потоптаний. Вагон бездверний, люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до ком. переважування вагон перебував під охороною служби безпеки комбіната Азовсталь і ком. агентів ст.Сартана. Ком. переважування здійснювали вагар і старший прийомоздавальник комбіната Садовнича, Маслова, ДСМ ст.Сартана ОСОБА_2 і комерційний агент ст.Сартана ОСОБА_3 Завідувач вантажним двором за штатним розписом не значиться.

У комерційному акті БА №751215/410 від 20.04.2016р. у розділі «Д» також відображено, що вантаж зважувався двічі, результат не змінився. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20 30см. Укочена, маркована однією поздовжньою бороздою по середині катка ущільнювача. Над 1 2 та 6 7 люками є виїмка 300х280х40 - 50см., маркування порушено, вантаж потоптаний. Вагон бездверний, люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до ком. переважування вагон перебував під охороною служби безпеки комбіната Азовсталь і ком. агентів ст.Сартана. Ком. переважування здійснювали вагар і старший прийомоздавальник комбіната Садовнича, Маслова, ДСМ ст.Сартана ОСОБА_2 і комерційний агент ст.Сартана ОСОБА_3 Завідувач вантажним двором за штатним розписом не значиться.

У комерційному акті БА №751216/411 від 20.04.2016р. у розділі «Д» також відображено, що вантаж зважувався двічі, результат не змінився. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20 30см. Укочена, маркована однією поздовжньою бороздою по середині катка ущільнювача. Над 1 2 люками є виїмка 300х280х30 - 40см., над 3, 4 люками праворуч є виїмка 300х120х30см., маркування порушено, вантаж потоптаний. Вагон бездверний, люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до ком. переважування вагон перебував під охороною служби безпеки комбіната Азовсталь і ком. агентів ст.Сартана. Ком. переважування здійснювали вагар і старший прийомоздавальник комбіната Садовнича, Маслова, ДСМ ст.Сартана ОСОБА_2 і комерційний агент ст.Сартана ОСОБА_3 Завідувач вантажним двором за штатним розписом не значиться.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження, втрату, нестачу, псування, пошкодження прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги встановлену актами справність спірних вагонів, сліди доступу до вантажу та порушення у них маркування.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, суду не надано доказів не збереження вантажу не з вини залізниці, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена одержувачем (позивачем) у накладній, засвідчено належними доказами комерційними актами БА №751214/409 від 20.04.2016р., БА №751215/410 від 20.04.2016р., БА №751216/411 від 20.04.2016р.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі вугільної продукції від 16.04.2016р. згідно договору №УПр14/32 від 28.02.2014р., що засвідчує передання Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Трейдінг Приватному акціонерному товариству Металургійний комбінат Азовсталь 556 тон, у тому числі вантаж за залізничною накладною №53517579 від 16.04.2016р. у вагонах №62556261, №60280484, №67157560 та рахунок №1604 22 від 16.04.2016р. Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Трейдінг на загальну суму до сплати 810247,68грн. із визначенням постачальника - Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Трейдінг, вантажовідправника - Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, вантажоотримувача Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь.

З даних документів вбачається делегування Публічному акціонерному товариству ДТЕК Добропільська ЦЗФ обовязку відправлення вантажу за договором №УПр14/32 від 28.02.2014р., на виконання якого відбулось спірне перевезення. З огляду на таке, суд приймає рахунок №1604 22 від 16.04.2016р. як документ відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Згідно матеріалів справи, у спірній накладній у графі найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж був відправлений у вологому стані.

Недостача згідно вищезазначених комерційних актів складає: у вагоні №62556261 4000 кг, у вагоні №60280484 3900 кг., у вагоні №67157560 2850 кг.

Згідно розрахунку, що міститься в позовній заяві, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у загальному розмірі 9603,47грн.

Здійснивши перерахунок, з урахуванням норм природної втрати 2%, судом встановлено, що нестача вантажу у вагоні №62556261 становить 2,6 т. (4,0т.-1,4т.); у вагоні №60280484 становить 2,52 т. (3,9т.-1,38т.); у вагоні №67157560 становить 1,47 т. (2,85т.-1,38т.).

Специфікацією №17 від 30.03.2016р. до договору №УПр14/32 від 28.02.2014р. визначено вартість кам'яного вугілля за 1т. з ПДВ, у розмірі 1440,00 грн.

Пунктом 2 означеної специфікації визначено, що у випадку невідповідності якісних показників вугілля розрахунковим нормам, вказаним у відповідній специфікації, кінцева ціна за вугілля розраховується з урахуванням знижок та доплат до базової договірної ціни, вказаної у цій специфікації.

Відповідно до рахунку №1604 22 від 16.04.2016р. вартість кам'яного вугілля за 1т. з ПДВ становить 1457,28 грн. (810247,68 грн./556,0 т.).

Відтак, вартість втраченого вантажу складає 9603,48 грн. (1457,28 грн. х 6,59т.).

За приписами ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, зокрема, розуміються втрата або пошкодження майна у разі неналежного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Дані норми кореспондуються з положеннями Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобовязань за договором перевезення підприємство залізничного транспорту загального користування не виконало належним чином, оскільки не забезпечило збереження довіреного йому вантажу.

Факт втрати вантажу у приведеній вище кількості підтверджений матеріалами справи.

Відтак, враховуючи оплату рахунку №1604 22 від 16.04.2016р. позивачем (банківська виписка за 23.11.2016р.), беручи до уваги відсутність доведення протилежного, позивач внаслідок незбереження підприємством залізничного транспорту загального користування вантажу, як його власник, зазнав збитків у загальному розмірі 9603,47грн.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими.

Разом з цим, дотримуючись меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення останніх у розмірі визначеному позивачем.

Заперечення відповідача відхилено, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, до відповідача, Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 9603,47грн., задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, Печерський район, вул.Тверська, 5, , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22, , банківські реквізити не зазначено) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, , банківські реквізити не зазначено) 9603,47грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 20.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2017р.

Суддя О.В. Кротінова