ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 липня 2017 р. Справа № 903/431/17
Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПОЛІССЯ-ТРЕЙД

до Приватного підприємства ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ

про стягнення 26 683,98грн

Суддя: Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 115 від 22.02.2017 р.

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

В судовому засіданні 04.07.2017р. згідно зі ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПОЛІССЯ-ТРЕЙД звернулось з позовом до Приватного підприємства ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ про стягнення 26 683,98грн., з яких: 15 285,60 грн. заборгованості за поставлений товар, 6 812,88 грн. процентів за користування чужими коштами та 4 585,50 грн. штрафу згідно п. 7.4 договору № Л16-186 від 12.05.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

12.05.2016 р. між ТзОВ ПОЛІССЯ-ТРЕЙД та ПП ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ укладено договір поставки товару № Л16-186.

На виконання договору відповідачу передано товар на загальну суму 32 965,82 грн., що підтверджується видатковими накладними № 2433 від 21.09.2016 року на суму 1 854,70грн., №924 від 10.10.2016 року на суму 105,50 грн., № 2883 від 26.10.2016 року на суму 395,10 грн., №3167 від 27.10.2016 року на суму 1 730,60грн., № 3515 від 31.10.2016 року на суму 741,79 грн., № 317 від 02.11.2016 року на суму 865,30 грн., № 1194 від 03.11.2016 року на суму 372,36 грн., № 1317 від 10.11.2016 року на суму 965,82грн., № 2450 від 21.11.2016 року на суму 644,20грн., № 2611 від 22.11.2016 року на суму 731,41 грн., № 112 від 01.12.2016 року на суму 371,18 грн., № 180 від 02.12.2016 року на суму 692,24 грн., № 924 від 08.12.2016 року на суму 1 038,36грн.. № 1357 від 13.12.2016 року на суму 1 261,30 грн., № 1563 від 14.12.2016 року на суму 668,57грн., № 1951 від 19.12.2016 року на суму 1 038,36 грн.. № 2714 від 26.12.2016 року на суму 653,40 грн. № 253 від 03.01.2017 року на суму 1 038,36грн., № 1670 від 18.01.2017 року на суму 346,13грн., № 2208 від 24.01.20.17 року на суму 2 934,64грн., № 2218 від 24.01.2017 року на суму 476,16грн., № 2517 від 27.01.2017 року на суму 600,00грн., № 117 від 01.02.2017 року на суму 1 064,02 грн., №391 від 06.02.2017 року на суму 1 157,16 грн., № 1071 від 13.02.2017 року на суму 757,92грн., № 1075 від 13.02.2017 року на суму 505,28 грн., № 1106 від 13.02.2017 року на суму 1038,36 грн., № 1139 від 13.02.2017 року на суму 294,04грн., № 1692 від 20.02.2017 року на суму 1 667,40грн., № 1683 від 21.02.2017 року на суму 1 181,64грн., №2323 від 24 02.2017 року на суму 842,64грн., №502 від 06.03.2017 року на суму 2 499,96 грн., №710 від 08.03.2017 року на суму 588,08грн., №1101 від 13.03.2017 року на суму 1 843,84грн.

Строк оплати вартості товару - 14 календарних днів з моменту передачі товару у відповідності до п.5.1. договору.

Відповідач оплату за отриманий товар провів частково на загальну суму 17 680,22 грн. згідно прихідних ордерів. Залишок боргу становить 15 285,60 грн. Прострочив виконання зобов'язання за договором в частині неоплаченого товару: по накладних № 2208 від 24.01.2017 року на суму неоплаченого товару 2 165,54грн. - з 08.02.2017р., № 2218, від 24.01.2017 року на суму 476,16 грн. - з 08.02.2017р., № 2517 від 27.01.2017 року на суму 600 грн. - з 11.02.2017р., № 117 від 01.02.2017 року на суму 1064,02 грн. - з 15.02.2017р., № 301 від 06.02.2017 року на суму 1 157,16 грн. - з 21.02.2017р., № 1071 від 13.02.2017 року на суму 757,92 грн. - з 28.02.2017р., № 1075 від 13.02.2017 року на суму 505,28 грн. - з 28.02.2017р., № 1 106 від 13.02.2017 року на суму 1038,36 грн. - з 28.02.2017р., № 1 139 від 13.02.2017 року на суму 294,04 грн. - з 28.02.2017р., № 1692 від 20.02.2017 року на суму 1667,40 грн. -з 10.03.2017р., № 1683 від 21.02.2017 року на суму 1 181,64 грн. - з 11.03.201 7р., № 2323. від 24.02.2017 року на суму 842,64 грн. - з 14.03.2017р., № 502 від 06.03.2017 року на суму 2499,96 грн. - з 21.03.2017р., № 710 від 08.03.2017 року на суму 588,08 грн. - з 23.03.2017р., № 1101 від 13.03.2017 року на суму 1843,84 грн. - з 28.03.2017р.

Сторонами проведено звіряння взаєморозрахунків та складено відповідний акт звіряння, згідно якого підтверджено заборгованість в сумі 15 285,60 грн. на користь ТзОВ ПОЛІССЯ-ТРЕЙД станом на 31.03.2017 р.

У відповідності до п.7.1. договору у разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочки. У випадку прострочки оплати вартості товару покупцем більше як на 30 календарних днів, у відповідності до п.7.4. договору покупець зобов'язаний сплатити продавцю штраф у розмірі 30% вартості неоплаченого в строк товару. За користування чужими коштами у вигляді товарного кредиту покупець зобов'язаний згідно п.7.5. сплатити 200% річних від вартості отриманого та неоплаченого товару за кожен день користування.

За прострочення оплати вартості отриманого та неоплаченого товару більше як на 30 календарних днів з боржника підлягає стягненню штраф 30% вартості неоплаченого товару по накладним на загальну суму 4 585,50 грн.

За прострочення оплати вартості отриманого та неоплаченого товару з боржника підлягає стягненню 200 % річних від вартості отриманого та неоплаченого товару за кожен день користування коштами продавця, що становить 6 812,88 грн.

Ухвалою суду від 12.06.2017р. розгляд справи згідно ст. 77 ГПК України відкладався у зв'язку з невиконанням вимог суду та непредставленням витребуваних судом доказів. Зобовязано відповідача подати суду пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, у випадку заперечень щодо розрахунків подати контррозрахунок.

У судовому засіданні 04.07.2017р. представник позивача в межах повноважень, визначених довіреністю від 22.02.2017р. №115, подав заяву про відмову від позову в частині вимоги про стягнення 6 812,88грн. процентів за користування чужими коштами.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Заяву про відмову від позовних вимог в частині вимоги про стягнення 6 812,88грн. процентів за користування чужими коштами підписано представником позивача ОСОБА_1 в межах повноважень, визначених довіреністю від 22.02.2017р. №115.

Відповідач у судове засідання не з'явився, ухвали суду від 24.05.2017р., 12.06.2017р. повернуті органами поштового зв'язку із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

У пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження ПП «ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ»: м. Луцьк, вул. Задворецька, 2, куди і направлялися ухвали суду.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, визнав зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

12.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ПОЛІССЯ-ТРЕЙД (постачальник) та Приватним підприємством «ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ» (покупець) був укладений договір поставки №Л 16-86, відповідно до умов якого постачальник зобовязався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах договору (а.с. 11).

У п.п. 1.2, 1.3 договору сторони обумовили, що найменування, асортимент, кількість та ціна товару, що є предметом договору, визначається у накладних, які оформлюються та підписуються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару. Усі накладні є складовими частинами договору.

Згідно з п.4.4 договору датою передачі партії товару вважається дата прийому-передачі товару, зазначена у відповідній накладній.

Товариство з обмеженою відповідальністю ПОЛІССЯ-ТРЕЙД відпустило приватному підприємству «ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ» товар по видатковими накладними № 2433 від 21.09.2016 року на суму 1 854,70грн., №924 від 10.10.2016 року на суму 105,50 грн., № 2883 від 26.10.2016 року на суму 395,10 грн., №3167 від 27.10.2016 року на суму 1 730,60грн., № 3515 від 31.10.2016 року на суму 741,79 грн., № 317 від 02.11.2016 року на суму 865,30 грн., № 1194 від 03.11.2016 року на суму 372,36 грн., № 1317 від 10.11.2016 року на суму 965,82грн., № 2450 від 21.11.2016 року на суму 644,20грн., № 2611 від 22.11.2016 року на суму 731,41 грн., № 112 від 01.12.2016 року на суму 371,18 грн., № 180 від 02.12.2016 року на суму 692,24 грн., № 924 від 08.12.2016 року на суму 1 038,36грн., № 1357 від 13.12.2016 року на суму 1 261,30 грн., № 1563 від 14.12.2016 року на суму 668,57грн., № 1951 від 19.12.2016 року на суму 1 038,36 грн., № 2714 від 26.12.2016 року на суму 653,40 грн. №253 від 03.01.2017 року на суму 1 038,36грн., № 1670 від 18.01.2017 року на суму 346,13грн., № 2208 від 24.01.20.17 року на суму 2 934,64грн., № 2218 від 24.01.2017 року на суму 476,16грн. №2517 від 27.01.2017 року на суму 600,00грн., № 117. від 01.02.2017 року на суму 1 064,02 грн., №391 від 06.02.2017 року на суму 1 157,16 грн., № 1071 від 13.02.2017 року на суму 757,92грн., № 1075 від 13.02.2017 року на суму 505,28 грн., № 1106 від 13.02.2017 року на суму 1038,36 грн., № 1139 від 13.02.2017 року на суму 294,04грн., № 1692 від 20.02.2017 року на суму 1 667,40грн., № 1683 від 21.02.2017 року на суму 1 181,64грн., №2323 від 24 02.2017 року на суму 842,64грн., №502 від 06.03.2017 року на суму 2 499,96 грн., №710 від 08.03.2017 року на суму 588,08грн., №1101 від 13.03.2017 року на суму 1 843,84грн. на загальну суму 32 965,82 грн. (а.с. 12-38).

Відпуск та отримання товару стверджуються відмітками представника відповідача про отримання на накладних. Підпис скріплено печаткою ПП «ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ» (а.с.12-38).

Згідно 5.1 договору покупець здійснює розрахунки за товар на умовах відстрочки платежу 14 календарних днів з моменту передачі партії товару покупцю.

Відповідач отриманий товар оплатив частково в сумі 16 884,88грн., що стверджується банківською випискою за 03.10.2016р., банківським реєстром платіжних доручень (а.с. 39-41); претензію від 19.04.2017р. №131 залишив без відповіді та задоволення (а.с. 50).

Згідно накладної на повернення від покупця №74 від 01.03.2017р. відповідачем повернуто позивачу товар на суму 795,34грн. (а.с. 42).

31.03.2017р. між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за перший квартал 2017р. по договору №Л 16-186 від 12.05.2016р. із зазначенням заборгованості на користь ТзОВ «ПОЛІССЯ-ТРЕЙД» 15 285,60грн. (а.с. 51).

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій субєктів, з якими закон повязує настання правових наслідків. Внаслідок укладення договору та дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України, згідно яких одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Договір поставки №Л 16-186 від 12.05.2016р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був. Протилежного суду не доведено.

Згідно з положеннями статті 193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно 5.1 договору покупець здійснює розрахунки за товар на умовах відстрочки платежу 14 календарних днів з моменту передачі партії товару покупцю.

Заборгованість за отриманий товар становить 15 285,60грн., стверджується договором поставки №Л16-186 від 12.05.2016р. (а.с. 11), видатковими накладними за період з 21.09.2016р. по 13.03.2017р. (а.с. 12-38), банківською випискою за 03.10.2016р., банківським реєстром платіжних доручень (а.с. 39-41), накладною на повернення від покупця №74 від 01.03.2017р. (а.с. 42), актом звірки взаємних розрахунків між сторонами за перший квартал 2017р. (а.с. 51), відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення в силу ст.ст. 193, 265 ГК України, ст. ст. 692, 712 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбачених цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами договору (п.7.4) у випадку прострочки покупцем оплати вартості товару більше, ніж на 30 календарних днів, вважається, що покупець необґрунтовано відмовився від опалти товару та зобовязаний сплатити на користь постачальника штраф за ухилення від оплати у розмірі 30% від вартості отриманого та не оплаченого в строк товару.

Позивачем нараховано штраф в розмірі 4 585,50грн., нарахування якого відповідає вимогам ст.231 ГК України, п.7.4 договору, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні 04.07.2017р. представником позивача ОСОБА_1 в межах повноважень, визначених довіреністю від 22.02.2017р. №115, подано заяву про відмову від позовних вимог в частині вимоги про стягнення 6 812,88грн. процентів за користування чужими коштами.

Господарський суд прийняв відмову від позову, оскільки ці дії не суперечать законодавству, зокрема, ст. 12 ЦК України щодо права особи відмовитися від свого майнового права та судом не встановлено порушення у звязку з цим прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Провадження в частині стягнення 6 812,88грн. процентів за користування чужими коштами підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Зважаючи на те, що спір до суду доведений з вини відповідача, суд, керуючись ст.49 ГПК України, п. 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00грн. покласти на нього.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 174, 193, 230-232, 265 ГК України, ст.ст. 611, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 44, 49, п.4 ч. 1 ст.80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства «ГРУЗИНСЬКИЙ ДІМ», м. Луцьк, вул. Задворецька, 2,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІССЯ-ТРЕЙД», м. Луцьк, вул. Андрія Мирцинюка, 35,

15 285,60грн. основного боргу, 4 585,50грн. штрафу, 1 600,00грн. витрат по сплаті судового збору. Всього 21 471,10грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Провадження у справі в частині стягнення 6 812,88грн. процентів за користування чужими коштами припинити.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено

06.07.2017р.

Суддя С.Т.Філатова