ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. Справа № 925/513/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача представник не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від третіх осіб:

від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України представник не зявився,

від ОСОБА_2 представник не зявився,

від ОСОБА_3 представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства Машинобудівний завод Оризон,

м. Сміла, Черкаської області

до Смілянської міської ради, м. Сміла, Черкаської області

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_2, м. Ватутіне, Черкаської області

2. ОСОБА_3, м. Черкаси

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося державне підприємство Машинобудівний завод Оризон до Смілянської міської ради про визнання права власності держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на нежитлову будівлю готель Оризон (А-3) з підвалом (п/д), адреса Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура, 22-а, яка перебуває на праві повного господарського відання у позивача.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 травня 2017 року порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та призначено розгляд справи на 23 травня 2017 року.

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначав, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року у справі №2-1596/11 визнано за громадянами ОСОБА_2 ? частини та ОСОБА_3 ? частини нежитлової будівлі готелю Оризон (А-3) з підвалом (п/д), що розташовані за адресою Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура, 22-а.

В звязку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки явка учасників судового процесу в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та третіх осіб.

В судовому засіданні, яке відбулося 22 червня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/513/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

Як вбачається із матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час розгляду даного спору, позивач в обгрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що згідно зі статутом державного підприємства Машинобудівний завод Оризон та наказу від 03 квітня 2003 року №139 Щодо створення державного підприємства Машинобудівний завод Оризон позивач є правонаступником державного підприємствафірми Оризон -Прилад.

Відповідно до вищевказаного наказу між державним підприємством фірмою Оризон-Прилад та позивачем було складено акт приймання-передачі основних засобів згідно розподільчого балансу станом на 01 квітня 2003 року.

До переданого за вказаним актом майна також увійшов і готель Оризон, розташований за адресою Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура, 22-а.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29 травня 2008 року зі справи №12/2106 визнано за державним підприємством - фірмою „Оризон-Побут право власності на нерухоме майно 3-х поверхову будівлю готелю Оризон(А-3) з підвалом (п/д), розташовану за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура, № 22-а.

На підставі вищевказаного рішення державним підприємством - фірмою „Оризон-Побут було відчужено будівлю готелю ОСОБА_2 за договором купівлі продажу від 16 серпня 2008 року.

В подальшому ОСОБА_2 вказане майно було продано товариству з обмеженою відповідальністю Торгбудпрофіль СМ на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2008 року.

Позивач вказував, що на сьогоднішній день нежитлова будівля готелю Оризон зареєстрована за товариством з обмеженою відповідальністю Торгбудпрофіль СМ.

Водночас постановою Вищого господарського суду України від 02 вересня 2008 року рішення господарського суду Черкаської області від 29 травня 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 листопада 2008 року позов про визнання права власності за державним підприємством - фірмою „Оризон-Побут залишено без розгляду.

Крім того позивач зазначав, що на даний час товариство з обмеженою відповідальністю Торгбудпрофіль СМ ліквідоване.

Учасниками (засновниками) товариства з обмеженою відповідальністю Торгбудпрофіль СМ були ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Оскільки рішення суду, на підставі якого було визнано право власності спірного майна за державним підприємством - фірмою „Оризон-Побут, скасовано, позивач просить суд визнати право власності держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на нежитлову будівлю готель Оризон (А-3) з підвалом (п/д).

Відповідно до ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про управління об'єктами державної власності суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Цим Законом встановлено та розмежовано компетенцію Кабінету Міністрів України, Фонду державного майна України, Міністерств та інших органів виконавчої влади (повноважених органів управління) щодо управління об'єктами державної власності.

Стаття 6 Закону України Про управління об'єктами державної власності до компетенції уповноважених органів управління відносить, зокрема, ведення обліку об'єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснення контролю за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів; погодження передачі об'єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук, а також передачу об'єктів комунальної власності в державну власність; у випадках, передбачених законодавством, приймають рішення про передачу об'єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначена норма кореспондується з нормами ст. 20 ГК України. Так, в ч. 2 20 ГК України визначено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Чинний Господарський процесуальний кодекс України не передбачає права звернення до суду підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб не на захист власних порушених прав, а на захист прав третіх осіб чи інтересів держави.

Також процесуальний кодекс не містить положень про заміну позивача.

Крім того слід зазначити, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року у справі №2-1596/11 визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частини та за ОСОБА_3 право власності на ? частину нежитлової будівлі готелю Оризон (А-3) з підвалом (п/д), що розташований за адресою Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура, 22-а.

Згідно з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вищевказане рішення суду набрало законної сили 30 грудня 2011 року.

Судове рішення є обов'язковим до виконання (ст. 1291 Конституції України).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Що стосується клопотання відповідача про заміну первісного відповідача на громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, слід зазначити наступне:

Згідно ч. 2 ст. 24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

В пункті 1.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказано, що якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Оскільки згідно з процесуальним законом фізичні особи не можуть бути учасниками даного судового процесу, то підстави для задоволення відповідного клопотання відповідача відсутні.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами на підставі ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 26 червня 2017 року.

Суддя А.В. Васянович