ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.06.2017 Справа № 905/2568/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Ніколаєвої Л.В. та Курило Г.Є., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш" м.Донецьк

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Корум Україна», м. Донецьк

про визнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р., та визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та договором застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 11.01.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 09-32/527 від 24.11.2016р.

від третьої особи: представник не з'явився, про дату судового засідання повідомлений належним чином.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 27.06.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш" м.Донецьк до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Корум Україна», м.Донецьк про визнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р., та визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та договором застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач як заставодержатель звернувся до суду в іншій справі про звернення стягнення на предмет застави за вищезазначеними договорами застави і вказаними діями порушуються права позивача, оскільки банк не визнає наявності підстав для припинення права застави.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.10.2016р. по справі №905/2568/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Донецькгірмаш», м. Донецьк до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк м. Київ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивач ОСОБА_1 акціонерного товариства "Корум Україна" м. Донецьк про визнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р., та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. та визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та договором застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. задоволено частково.

Визнано припиненим право застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р., та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 06.10.2016 року у справі № 905/2568/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2017 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ задоволено частково, рішення господарського суду Донецької області від 06.10.2016р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016р. у справі № 905/2568/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2017 р. справу передано на розгляд судді Мельниченко Ю.С.

Ухвалою від 16.02.2017р. господарським судом Донецької області прийнято справу №905/2568/16 до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.04.2017р.

Ухвалою суду від 27.02.2017р. виправлено описку в ухвалі суду від 16.02.2017р. та призначено до розгляду справу № 905/2568/16 в судовому засіданні на 23.03.2017р.

Ухвалою суду від 23.03.2017р. розгляд справи відкладено на 30.03.2017р.

Ухвалою суду від 30.03.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 28.04.2017р. та відкладено розгляд справи на 27.04.2017р.

26.04.2017р. від представника відповідача через канцелярію суду надійшли копії договору страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013р. та договору страхування майна № 1396ип/13д/цп від 27.12.2013р., укладені на виконання договорів застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 27.04.2017р. з метою розгляду цієї справи утворено колегіальний склад суду: головуючий суддя Мельниченко Ю.С., судді Попов О.В. та Курило Г.Є.

Ухвалою суду від 27.04.2017р. призначено до розгляду справу в судовому засіданні на 25.05.2017р.

25.05.2017 р. від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останній просив витребувати від Волинської митниці ДФС України та Харківської митниці ДФС України документи стосовно імпортних операцій купівлі-продажу обладнання, які відбулися 06.03.2015р. та 08.10.2015р., покупцем за якими виступало ТОВ "Корум Донецькгірмаш".

Ухвалою суду від 25.05.2017р. розгляд справи відкладено на 07.06.2017р. та витребувано від Волинської митниці ДФС України та Харківської митниці ДФС України належним чином засвідчені копії документів стосовно імпортних операцій купівлі-продажу обладнання, що відбулися 08.10.2015р. та 06.03.2015р., в яких покупцем виступало ТОВ "Корум Донецькгірмаш".

07.06.2017р. від позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що на звернення керівництва ТОВ Корум Донецькгірмаш про надання інформації щодо розслідування факту захоплення підприємства та знищення майна, Слідчим управлінням Головного управління національної поліції в Донецькій області було повідомлено, що у звязку з захопленням частини Донецької області і безпосередньо м. Донецьк непередбаченим законами України збройним формуванням та проведенням антитерористичної операції, проведення необхідних дій спрямованих на швидке повне та неупереджене дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення на теперішній час неможливо.

Ухвалою суду від 07.06.2017р. розгляд справи відкладено на 20.06.2017р.

13.06.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від Харківської митниці ДФС надійшов лист, в якому зазначено, що митне оформлення товару за кодом УКТ ЗЕД 850440900 середньовольтний перетворювач частоти ATV1200_A3130_6060-S3S (SHNEIDERELECTRIC) з комплектом ЗІП-2К-ТИ, де одержувач/імпортер ТОВ "Корум Донецькгірмаш", здійснювалося 06.03.2015р. в Запорізькій митниці ДФС.

19.06.2017р. від позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що право заставодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання застави такою, що припинена, а не шляхом припинення договору застави чи шляхом припинення зобовязання за договором.

22.06.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від Волинської митніці ДФС надійшов лист, в якому зазначено, що через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС 05.10.2015р. здійснено пропуск на митну територію України товару «частини вентилятора вістового…», що переміщувався згідно з попередньою митною декларацією № 700020000/2015/006504 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Донецькгірмаш» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1). Відповідно до Єдиної автоматизованої системи митного оформлення Державної фіскальної служби України митне оформлення вищевказаного товару у митному режимі імпорту (випуск у вільний обіг) здійснено в зоні діяльності Донецької митниці ДФС по митній декларації типу ІМ40ДЕ № 700020000/5/6661 від 08.10.2015р.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 27.06.2017р. у зв'язку з відпусткою судді Попова О.В. змінено колегіальний склад суду: замінено суддю Попова О.В. на суддю Ніколаєву Л.В.

26.06.2017р. від представника позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що все обладнання, яке було отримано за контрактом № 14010 від 28.01.2014р. з ЗАТ «СИНТЭП» (Росія) та договором № 14062 від 17.02.2014р. з CZECH PRECISION FORGE A.S. (Чеська Республіка) було реалізовано в рамках інших господарських договорів і на теперішній час у власності позивача не перебуває. Також зазначено, що вказані господарські операції віддбувалися в 2015 році на виконання договірних зобов'язань 2013р. Станом на 2015р. позивач вважав, що майно передане в заставу відповідачу за договорами № 15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. буде повернуто законному власнику і не існує ніякої потреби в заміні предмету застави. Копії зазначених угод додані до письмових пояснень.

Також 27.06.2017р. від представника позивача через канцелярію суду надійшла довідка ТОВ «Корум Донецькгірмаш» від 26.06.2017р., відповідно до якої грошові кошти, отримані ТОВ «Корум Донецькгірмаш» від реалізації лопаток вістового одноступенчатого вентилятора ВО-42 5Р3 за договором № 149/13 ДрМЗ від 26.09.2013 року, а також Система автоматизації та управління САУК ВГП та частотного перетворювача ATV 1200 А3130 6060S3S (2 шт.) за договором № 13040 від 03.06.2013р., витрачені на погашення (зменшення) кредитораської заборгованості підприємства.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у наданому ним відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи про судові засідання 23.03.2017р., 30.03.2017р., 27.04.2017р., 25.05.2017р., 07.06.2017р., 20.06.2017р. та 27.06.2017р. був повідомлений належним чином, про що свідчать розміщені 01.03.2017р., 03.05.2017р. 13.06.2017р. та 27.06.2017р. на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі Повідомлення для учасників судового процесу, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції) офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) повідомлення про розгляд справи, однак у засідання суду представника не направив, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - банк) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Торгова компанія «Гірничі машини», в подальшому Приватне акціонерне товариство «Корум Україна» (далі позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13.

За своєю правовою природою зазначений договір є кредитним договором, правовідносини за яким регулюються розділом 2 глави 71 Цивільного кодексу України «Позика. Кредит. Банківський вклад», параграфом 1 глави 35 Господарського кодексу України, Законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншими нормативно-правовими актами.

Істотними умовами у кредитному договорі є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч.2 ст.345 ГК України).

Відповідно до п.2.1 кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 50000000,00грн. (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим договором, далі кредитна лінія, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

28.08.2014р. цей пункт договору змінений сторонами та викладений у наступній редакції: банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 158436000 російських рублів (ліміт кредитної лінії) на умовах, встановлених цим договором, далі кредитна лінія, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту -29.05.2014р. У разі несвоєчасного погашення суми, що перевищує ліміт кредитної лінії, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є пятий робочий день з дня, у якому сталось таке перевищення (п. 2.2. договору).

28.08.2014р. цей пункт договору змінений сторонами та викладений у наступній редакції: дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 04.08.2015р. згідно узгодженого сторонами графіку зменшення ліміту щомісяця. У разі несвоєчасного погашення суми, що перевищує ліміт кредитної лінії, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є пятий робочий день з дня, у якому сталось таке перевищення

Згідно п. 3.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі:

- 21% річних в гривні;

- 12% річних в доларах США;

- 16,8% річних в російських рублях,

починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, по заборгованості в іноземній валюті використовується метод «факт/360», виходячи із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.

Нарахування процентів за користування кредитом за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями.

Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дня поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця.

Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій позичальнику було надано кредит, щомісячно 1-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів та в день остаточного повернення кредиту.

Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевому терміну повернення кредиту, що вказаний в п. 2.2. сплачуються позичальником щоденно.

28.08.2014р. цей пункт договору змінений сторонами та викладений у наступній редакції: проценти за користування кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 18% річних починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, по заборгованості в іноземній валюті використовується метод «факт/360», виходячи із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Пунктом 3.3 договору сторонами передбачена можливість застосування підвищеного розміру відсотків у випадку порушення позичальником остаточного погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.4. договору позичальник сплачує банку комісію за управління кредитом у формі кредитної лінії (надалі «Комісія за управління кредитом») у розмірі 0,5% річних від розміру ліміту кредитної лінії, який встановлено на дату нарахування цієї комісії.

Комісія за управління кредитом нараховується банком в національній валюті, розрахунок здійснюється щоденно, виходячи із розміру встановленого ліміту кредитної лінії за кредитом, за період з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по останній календарний день місяця та в подальшому за повний календарний місяць,а при остаточному поверненні кредиту по дату фактичного повернення, із розрахунку фактичної кількості днів у місяці і в році за методом «факт/факт».

Комісія за управління кредитом, нарахована за поточний місяць, сплачується позичальником в національній валюті, щомісячно 1-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування такої комісії.

Згідно п. 6.8 договору він діє до повного повернення позичальником отриманих сум кредитних коштів, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов»язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору.

Відповідачем до відзиву надані докази виконання кредитного договору щодо перерахування позичальнику кредитних коштів (платіжні доручення).

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору 27.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк» (далі - заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини - Донецькгірмаш», в подальшому Приватне акціонерне товариство «Корум Україна» (далі - заставодавець) було укладено договір застави товарів в обороті №15-94/19-130/13

Згідно п. 1.1 договору він забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13 від 30.05.2013р., (а також всіх договорів про внесення змін, що укладені та можуть бути укладені до нього), укладеного між заставодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний повернути заставодержателю кредит наданий шляхом відкриття невідновлюваної мультивалютної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 50000000 (п'ятдесят мільйонів) гривень (ліміт кредитної лінії), далі кредит або кредитна лінія, з погашенням кредиту частинами згідно графіку передбаченого пунктом 2.1. кредитного договору, з кінцевим терміном повернення кредиту 29.05.2014р., сплатити проценти за користування кредитом, виходячи із встановленої заставодержателем процентної ставки в розмірі 21% річних в гривні, 12% річних в доларах США; 16,8% річних в російських рублях, проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 24% річних у гривні, 15% річних у доларах США, 19,8% річних в російських рублях, проценти при настанні умов та у розмірі, передбаченому п. 3.10 та п. 4.2.4. кредитного договору, порядок нарахування та сплати яких встановлено п.3.2. кредитного договору, сплатити комісію за управління кредитом, у розмірі та порядку передбаченому п.3.4 кредитного договору, сплатити, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі та у порядку, передбаченому п. 3.5 кредитного договору, а також відшкодувати заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором (п. 1.1 договору застави).

В подальшому зазначений договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13 від 30.05.2013р., (а також всіх договорів про внесення змін, що укладені та можуть бути укладені до нього), укладеного між заставодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний повернути заставодержателю кредит наданий шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 158436000,00 російських рублів (ліміт кредитної лінії), з погашенням кредиту частинами згідно графіку передбаченого кредитним договором, з кінцевим терміном погашення кредиту « 04» серпня 2015 року, сплатити проценти за користування кредитом, виходячи із встановленої заставодержателем процентної ставки в розмірі 18 % річних в рос. руб., проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 21 % річних в рос. руб., якщо виникне таке порушення умов кредитного договору, проценти при настанні умов та у розмірі, передбаченому кредитним договором, сплатити комісію за управління кредитом, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором (п.1.1 в редакції договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014р. до договору).

З пункту 1.2 договору вбачається, що предметом застави є товари в обороті (виробничі запаси сировини, матеріалів, листовий і сортовий металопрокат, злитки, допоміжні матеріали, заготовки і ін.) в асортименті на загальну суму 6022100 (шість мільйонів двадцять дві тисячі сто) гривень, перелік яких викладений у додатку №1 до цього договору, які є його невід'ємною частиною. Майно може бути замінено на інші товари в обороті, такого ж виду та загальної вартості, що зазначені в додатку №1 до цього договору або його перевищувати.

Майно належить заставодавцю на праві власності та обліковується на його балансі, що підтверджується довідкою заставодавця станом на 27.12.2013р. Сторони, враховуючи залишкову балансову вартість, оцінюють майно, яке передається в заставу в сумі 6022100 (шість мільйонів двадцять дві тисячи сто) гривень (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору на строк дії договору майно залишається у користуванні заставодавця та знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Івана Ткаченко, буд.189.

Згідно п. 3.1.4 договору за умови загибелі, втрати чи пошкодження майна і невиконанні при цьому заставодавцем умов, викладених у п. 3.2.1 цього договору вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору.

Відповідно до п. 3.2.1 договору у випадку загибелі, втрати або пошкодження майна з будь-якої причини протягом 48 годин з моменту настання цього випадку письмово повідомити про це заставодержателя і протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надіслання повідомлення замінити майно іншим, належним заставодавцю на праві власності майном за згодою заставодержателя.

Згідно п. 3.2.4. договору заставодержатель зобов'язаний в день укладання цього договору застрахувати майно на суму не менш ніж їх заставна вартість тільки в страховій компанії, акредитованій заставодержателем і надати заставодержателю екземпляри оригіналів договорів страхування майна і копії документів, що підтверджують оплату страхових платежів, а також заставодавець зобов'язується додержуватися вимог заставодержателя до страхового захисту майна протягом всього терміну дії кредитного договору та цього договору.

Ризик випадкової загибелі майна або його випадкового зіпсування несе заставодавець (п. 6.1 договору).

Згідно п. 6.2 договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором.

Також в забезпечення належного виконання умов кредитного договору 30.05.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк» (далі - заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідалністю «Гірничі машини - Донецькгірмаш», в подальшому Приватне акціонерне товариство «Корум Україна» (далі - заставодавець) укладено договір застави №15-94/19-77/13.

Згідно п. 1.1 договору він забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13 від 30.05.2013р., (а також всіх договорів про внесення змін, що укладені та можуть бути укладені до нього), укладеного між заставодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний повернути заставодержателю кредит наданий шляхом відкриття невідновлюваної мультивалютної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 50000000 (п'ятдесят мільйонів) гривень (ліміт кредитної лінії), далі кредит або кредитна лінія, з погашенням кредиту частинами згідно графіку передбаченого пунктом 2.1. кредитного договору, з кінцевим терміном повернення кредиту 29.05.2014р., сплатити проценти за користування кредитом, виходячи із встановленої заставодержателем процентної ставки в розмірі 21% річних в гривні, 12% річних в доларах США; 16,8% річних в російських рублях, проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 24% річних у гривні, 15% річних у доларах США, 19,8% річних в російських рублях, проценти при настанні умов та у розмірі, передбаченому п. 3.10 та п. 4.2.4. кредитного договору, порядок нарахування та сплати яких встановлено п.3.2. кредитного договору, сплатити комісію за управління кредитом, у розмірі та порядку передбаченому п.3.4 кредитного договору, сплатити, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі та у порядку, передбаченому п. 3.5 кредитного договору, а також відшкодувати заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором (п. 1.1 договору застави).

В подальшому зазначений договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13 від 30.05.2013р., (а також всіх договорів про внесення змін, що укладені та можуть бути укладені до нього), укладеного між заставодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний повернути заставодержателю кредит наданий шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 158436000,00 російських рублів (ліміт кредитної лінії), з погашенням кредиту частинами згідно графіку передбаченого кредитним договором, з кінцевим терміном погашення кредиту « 04» серпня 2015 року, сплатити проценти за користування кредитом, виходячи із встановленої Заставодержателем процентної ставки в розмірі 18 % річних в рос. руб., проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 21 % річних в рос. руб., якщо виникне таке порушення умов кредитного договору, проценти при настанні умов та у розмірі, передбаченому кредитним договором, сплатити комісію за управління кредитом, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати Заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання Позичальником умов Кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором (п.1.1 в редакції договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014р. до договору).

Відповідно до п.1.2 договору (в редакції договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014р.) предметом застави є основні засоби, а саме обладнання: перелік якого викладено в додатку №1 до договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014р. до договору застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р., який є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 1.3 договору (в редакції договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014р.) майно належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою заставодавця станом на 28.08.2013р. та обліковується на балансі заставодавця.

Відповідно до п.1.4 договору (в редакції договору про внесення змін від 27.12.2013р.) сторони цього договору оцінюють майно у 35957900,00грн.

Згідно п. 3.1.4 договору за умови загибелі, втрати чи пошкодження майна і невиконанні при цьому заставодавцем умов, викладених у п.4.1.1 цього Договору вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору.

Відповідно до п. 4.1.1 договору у випадку загибелі, втрати або пошкодження майна з будь-якої причини протягом 48 годин з моменту настання цього випадку письмово повідомити про це заставодержателя і протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надіслання повідомлення замінити майно іншим, належним заставодавцю на праві власності майном за згодою заставодержателя.

Згідно п. 4.1.4. договору заставодержатель зобов'язаний протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту укладення цього договору застрахувати предмет застави на повну заставну вартість на користь заставодержателя в акредитованій заставодержателем страховій компанії на користь заставодержателя та надати заставодержателю договір страхування, страховий поліс або інший документ, що підтверджує факт страхування предмету застави та документ, що підтверджує оплату страхового платежу/внеску.

Ризик випадкової загибелі майна або його випадкового пошкодження несе заставодавець (п.7.1 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього) або до припинення права застави у випадках, що прямо передбачені чинним законодавством (п.7.2 договору).

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статей 15,16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, наступна сукупність умов:

- наявність у Позивача певного субєктивного права (інтересу) обєкту судового захисту;

- порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку Відповідачів;

- належність обраного способу судового захисту (з точки зору передбаченого до застосування діючим законодавством та адекватного наявному порушенню).

Відсутність або недоведеність будь-якого з означених елементів предмету доказування зумовлює відмову у задоволені позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач заявляє дві окремі вимоги немайнового характеру, а саме: про визнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р., та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. з посиланням на ст. 593 Цивільного кодексу України та про визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та договором застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. з посиланням на ст. 607 Цивільного кодексу України.

Підставою застосування вищезазначених статей Цивільного кодексу є втрата позивачем майна, що є предметами договорів застави у зв'язку з його захопленням та знищенням невідомим особами в місті Донецьку.

Позивач зазначає, що порушенням його прав полягає у зверненні відповідачем (заставодержателем) до господарського суду Донецької області з позовом (справа №905/120/15, копія витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №50450487 від 04.10.2016р. щодо реєстрації звернення стягнення 20.05.2015р.) про звернення стягнення на предмет застави за вищезазначеними договорами застави, що укладені в забезпечення належного виконання кредитного договору, підписаного з позичальником (третьою особою по даній справі), що свідчить про невизнання заставодержателем наявності підстав для припинення права застави, а тому права позивача по цій справі підлягають захисту судом.

Господарський суд зазначає та враховує, що наявність у господарському суді позову про звернення стягнення на предмети застави свідчить про наявність у позивача порушеного права, яке підлягає захисту, тому не приймає до уваги заперечення відповідача про відсутність права у позивача.

Дослідивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог з огляду на наступне.

Главою 49 ЦК України «Забезпечення виконання зобов'язання», зокрема статею 546, встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі заставою.

Статтею 572 ЦК визначене поняття застави, згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У ст. 576 ЦК зазначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Статтями 579, 580 ЦК унормовано, що предмет застави може бути замінений лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави несе власник заставленого майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави заставодавець на вимогу заставодержателя зобов'язаний надати рівноцінний предмет або, якщо це можливо, відновити знищений або пошкоджений предмет застави.

Згідно ст. 587 ЦК особа, яка володіє предметом застави, зобов'язана, якщо інше не встановлено договором:

1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави;

2) утримувати предмет застави належним чином;

3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави.

Заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором.

Заставодержатель, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний відшкодувати заставодавцю завдані збитки.

Згідно із ст. 205 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом. У разі неможливості виконання зобов'язання повністю або частково зобов'язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов'язану сторону від відповідальності за невиконання зобов'язання відповідно до вимог закону. Господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі ліквідації суб'єкта господарювання, якщо не допускається правонаступництво за цим зобов'язанням. У разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб'єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами. Ліквідація суб'єкта господарювання - банкрута є підставою припинення зобов'язань за його участі.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу" та ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Застава є способом забезпечення зобов'язань, регулювання якого здійснюється положеннями § 6 гл. 49 ЦК України (ст.ст. 572-593) та Законом України "Про заставу" і до правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 16.10.2012 у справі № 3-43гс12).

Таким чином, сукупний аналіз вищезазначених статей дозволяє дійти висновку, що припинення права застави можливе виключно при доведенні позивачем факту фізичної (реальної) втрати предмета застави (певного майна) та відсутності іншого майна для заміни втраченого.

До письмових пояснень щодо втрати майна наданий оригінал нотаріально посвідченої 02.10.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №2425 заяви працівника підприємства позивача (наказ №256-К від 02.06.2014р про прийняття на роботу з 02.06.2014р. спеціалістом з безпеки ІТ та каналів зв»язку Департаменту безпеки) ОСОБА_5, з якої вбачається, що останній в 2014році працював спеціалістом з безпеки ІТ та каналів зв»язку Департаменту безпеки на підприємстві позивача за адресою м. Донецьк, вулиця І. Ткаченка, 189. У серпні 2014р. невідомі озброєні люди, з використанням вогнепальної зброї, захопили вищезазначене підприємство: будівлі та споруди на території підприємства, а також всі матеріально-технічні цінності, які належали підприємству. Після захоплення підприємства заявник двічі перебував на території підприємства (початок вересня та жовтня 2014р.). Під час перебування на території підприємства бачив, що труби, металеві листи, швелери, шестигранники, вуголки, тобто матеріальні цінності, що раніше використовувались у роботі підприємства, фактично знищені, порізані на металобрухт. Крім того, заявник побачив, що виробнича діяльність не ведеться, все обладнання (станки, котли, печі, зварювальні апарати, компресори, преси, крани тощо) розібране, знищено та перебуває у стані, що не підлягає ремонту або відновленню.

Вищезазначена заява підтверджує факт реальної втрати майна підприємством позивача.

Також в матеріалах справи наявна копія довідки від 04.10.2016р. за підписом директора ТОВ «Корум Донецькгірмаш», з якої вбачається, що все майно, що належало підприємству знаходилось за адресою: м. Донецьк, вулиця І. Ткаченка, 189 та було передано в іпотеку та заставу відповідачу. Інше майно у підприємства відсутнє. Крім того, позивачем надані копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна №69677176 від 04.10.2016р. та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №50450487 від 04.10.2016р.

Суд зауважує, що неодноразово ухвалами від 30.03.2017р., від 27.04.2017р., від 25.05.2017р., від 07.06.2017р. та від 20.06.2017р. зобов'язував представників позивача та відповідача надати суду належним чином засвідчені копії договорів страхування, укладених на виконання п. 3.24. договору застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та п. 4.1.4. договору застави № 15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. Разом із тим, 26.04.2017р. представником відповідача були надані роздруковані сканкопії договорів страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013р. та № 1396ип/13д/цп від 27.12.2013р.

Дослідивши умови наданих представником відповідача договору страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013р. та договору страхування майна № 1396ип/13д/цп від 27.12.2013р. господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3.1.8 договору страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013р. та п. 3.1.8. договору страхування майна № 1396ип/13д/цп від 27.12.2013р. до страхового випадку відносяться, зокрема, протиправні дії третіх осіб зникнення, знищення або пошкодження майна в результаті виключно тиких дій, вчинених з проникненням у приміщення чи інше сховище: крадіжки зі зломом, відкритого викрадення майна (грабежу нападу з метою заволодіння майном, поєднаного з насильствм (розбій). Умисне знищення або пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу або іншим способом. Наявність протиправних дій підтверджується постановою компетентного органу, що проводить дізнання або попереднє слідство, про порушення кримінальної справи за ознакою скоєння відповідного злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Корум Донецькгірмаш» звертався до органів внутрішніх справ з вищевказаного приводу, що підтверджується листом-повідомленням про кримінальне правопорушення, зареєстрованим в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події чергової частини ГУМВС України в Донецькій області за № 1486 29.08.2014р. Факт захоплення підприємства та його майна також підтверджується витягом з кримінального провадження № 0001303 від 06.11.2014р. та листом Слідчого управління ГУ МВС України в Донецькій області №4/7894/2 від 29.12.2014р., в якому зазначено про об'єднання кримінальних проваджень.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення як позивача (страхувальника), так і відповідача (вигодонабувача) до страховика за договорами страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013р. та № 1396ип/13д/цп від 27.12.2013р. (АТ «СК «АХА Страхування») з повідомленням про настання страхового випадку та отримання страхового відшкодування.

Як вже зазначалося, ухвалою суду від 25.05.2017р. було задоволено клопотання відповідача та витребувано від Волинської митниці ДФС України та Харківської митниці ДФС України належним чином засвідчені копії документів стосовно імпортних операцій купівлі-продажу обладнання, що відбулися 08.10.2015р. та 06.03.2015р., в яких покупцем виступало ТОВ "Корум Донецькгірмаш".

Згідно листа Харківської митниці ДФС митне оформлення товару за кодом УКТ ЗЕД 850440900 середньовольтний перетворювач частоти ATV1200_A3130_6060-S3S (SHNEIDERELECTRIC) з комплектом ЗІП-2К-ТИ, де одержувач/імпортер ТОВ "Корум Донецькгірмаш", здійснювалося 06.03.2015р. в Запорізькій митниці ДФС.

Також згідно листа Волинської митніці ДФС через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС 05.10.2015р. здійснено пропуск на митну територію України товару «частини вентилятора вістового…», що переміщувався згідно з попередньою митною декларацією № 700020000/2015/006504 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Донецькгірмаш» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), копія якої додана до вказаного листа. Також зазначено, що відповідно до Єдиної автоматизованої системи митного оформлення Державної фіскальної служби України митне оформлення вищевказаного товару у митному режимі імпорту (випуск у вільний обіг) здійснено в зоні діяльності Донецької митниці ДФС по митній декларації типу ІМ40ДЕ № 700020000/5/6661 від 08.10.2015р.

26.06.2017р. представник позивача через канцелярію суду надав належним чином засвідчені копії контракту № 14010 від 28.01.2014р., укладеного між ТОВ «Корум Донецькгірмаш» та ЗАТ «СИНТЭП» (Росія), а також договору № 14062 від 17.02.2014р., укладеного між ТОВ «Корум Донецькгірмаш» та CZECH PRECISION FORGE A.S. (Чеська Республіка), відповідно до яких було здійснено вищезазначені операції.

Згідно наданих 26.06.2017р. представником позивача письмових пояснень по справі, після поставки на підставі контракту № 14010 від 28.01.2014р. ТОВ «Корум Донецькгірмаш» середньовольтного перетворювача частоти ATV1200_A3130_6060-S3S (SHNEIDERELECTRIC) з комплектом ЗІП-2К-ТИ та системи автоматизованого управління і контролю (САУК) вентиляторами головного провітрювання типу ВО-42, 5Р3 зазначене обладнання було передано ПрАТ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ГІРНИЧІ МАШИНИ» в рамках договору № 13040 від 03.06.2013р., на підтвердження чого позивач надав копії видаткових накладних № 011501 від 20.01.2015р. та № 031503 від 26.03.2015р., а також копію договору № 13040 від 03.06.2013р., укладеного між ПрАТ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ГІРНИЧІ МАШИНИ» та ТОВ «Корум Донецькгірмаш».

Крім того, згідно вказаних письмових пояснень позивача, після поставки на підставі договору № 14062 від 17.02.2014р. ТОВ «Корум Донецькгірмаш» лопатки вісьової одноступенчатого вентилятора ВО-42, 5Р3 (креслення штамповки лопатки НО.ВО42.01.01.04.001) зазначене обладнання було передано ПрАТ «ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» в рамках договору № 149/13 ДрМЗ від 26.09.2013р., укладеного між ПрАТ «ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» та ТОВ «Корум Донецькгірмаш», на підтвердження чого позивач надав копії видаткової накладної № 101501 від 08.10.2015р. та договору № 149/13 ДрМЗ від 26.09.2013р.

Дослідивши зміст наданих представником позивача договорів № 149/13 ДрМЗ від 26.09.2013р. та № 13040 від 03.06.2013р., господарський суд дійшов висновку, що зазначеними угодами позивач взяв на себе зобов'язання здійснити поставку товару за замовленням.

Станом на 2015р. позивач вважав, що майно передане в заставу відповідачу за договорами № 15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. буде повернуто законному власнику і не існує ніякої потреби в заміні предмету застави. Копії зазначених угод додані до письмових пояснень.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Корум Донецькгірмаш» від 26.06.2017р., відповідно до якої грошові кошти, отримані ТОВ «Корум Донецькгірмаш» від реалізації лопаток вістового одноступенчатого вентилятора ВО-42 5Р3 за договором № 149/13 ДрМЗ від 26.09.2013 року, а також Система автоматизації та управління САУК ВГП та частотного перетворювача ATV 1200 А3130 6060S3S (2 шт.) за договором № 13040 від 03.06.2013р., витрачені на погашення (зменшення) кредиторської заборгованості підприємства.

Вищезазначені документи свідчать про відсутність у позивача будь-якого іншого нерухомого та рухомого майна, що унеможливлює заміну предметів застави.

Враховуючи, що предметом договорів застави фактично було обладнання та товари в обороті, що виготовлялись безпосередньо на обладнанні, яке знищено(втрачено) господарський суд вважає право застави припиненим відповідно до положень ст. 593 ЦК України, оскільки у позивача, по-перше, відсутнє інше будь-яке майно, а, по-друге, він навіть позбавлений можливості виготовляти будь-які товари, оскільки знищене обладнання, на якому ці товари виготовлялись.

Заперечення відповідача щодо не підтвердження позивачем факту знищення та втрати майна, що є саме предметом застави не приймаються судом, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається, що ним втрачене все майно, а іншого майна, що не перебуває в заставі у банку, підприємство не має. Також суд враховує, що позивач не змінив юридичну адресу та зареєстрований у місті Донецьку.

Суд погоджується із запереченням відповідача щодо того, що позивач в порушення умов договору не попередив про втрату предметів застави, що не спростовано останнім, проте зазначає, що вчинення або не вчинення цих дій позивачем свідчить тільки про його невиконання умов договору та наслідки такого невиконання (відповідальність за невиконання умов договору тощо).

Що стосується вимоги позивача про визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та договором застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. з посилання на положення статті 607 ЦК України, господарський суд зазначає наступне.

Ця стаття міститься у главі 50 «Припинення зобов»язання» та визначає одну з підстав припинення зобов'язання неможливістю його виконання, а саме: зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Стаття 509 ЦК визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення, згідно якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, стаття 607 ЦК регламентує одну з підстав припинення будь-яких зобов'язань, тоді як ст. 593 ЦК регулює виключно підстави для визнання припиненим права застави. Таким чином, задовольняючи первісну немайнову вимогу, господарський суд вже захистив права позивача належним чином, тому не вбачає підстав для захисту вже захищеного права в інший спосіб.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст. ст. 15, 16, 49, 509, 546, ст.ст. 572-593, 607, Цивільного кодексу України; ст.ст. 20, 205, ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України, ст. 28 Закону України Про заставу, ст.ст.1 -3, 4, 42-47, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Донецькгірмаш», м.Донецьк до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Корум Україна», м.Донецьк про визнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р., та визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р. та договором застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р. задовольнити частково.

Визнати припиненим право застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013р., та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Донецькгірмаш (83005, м. Донецьк, вул. І. Ткаченка, ) судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 27.06.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.07.2017р.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя Г.Є. Курило