ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Справа № 922/624/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.,

за участю секретаря судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 30-03/2017, від 30 березня 2017 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1381 Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 10 квітня 2017 року у справі № 922/624/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль";

до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України";

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Харківської області від 10 квітня 2017 року у справі № 922/624/17 (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено повністю; стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (21018, м. Вінниця, пл. Гагаріна, 2, ) інфляційні втрати у розмірі 6130468,21 грн та 3% річних у розмірі 2143684,71 грн; стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (21018, м. Вінниця, пл. Гагаріна, 2, ) судовий збір у розмірі 124112,29 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14 червня 2017 року з огляду на неявку у судове засідання представників сторін, відсутність доказів обізнаності позивача щодо часу та місця розгляду справи, з метою забезпечення необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, колегією суддів було відкладено розгляд справи.

У судове засідання, яке відбулось 26 червня 2017 року, зявився представник позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується отриманою посадовою особою Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" телефонограмою суду, у судове засідання не зявився.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини спору.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року у справі №922/4022/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" до Дочірнього підприємства "Харківський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за виконані роботи за договорами підряду від 26.09.2011р. №26/09-11-М, від 27.03.2012р. №03-А-01 та від 24.05.2012р. №05-АМ-01, яким позов задоволено - стягнуто з відповідача на користь позивача 75 770 981,47 грн. основного боргу, 52 533 209,97 грн. інфляційних втрат, 4 926 459,18 грн. 3% річних, 73 080,00 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/624/17 від 17 листопада 2015 року рішення Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 4926459,18 грн та інфляційних втрат в сумі 52533209,97 грн; постановлено в цій частині нове рішення - у задоволенні позовних вимог відмовлено; в іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року залишено без змін; стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківській облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 41560,60 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 120582,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі та інфляційні втрати, які виникли унаслідок неналежного виконання рішення Господарського суду Харківської області від 07 вересеня 2015 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17 листопада 2015 року у справі №922/4022/15 у розмірі 8 274 152,92 грн, з яких: інфляційні втрати - 6 130 468,21 грн, 3% річних у розмірі 2 143 684,71 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 124 112,29 грн.

Судом першої інстанції з огляду на доведеність невиконання боржником рішення у справі №922/4022/15 задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" не заперечує правомірність стягнення інфляційних втрат у розмірі 4282713,12 грн., 3% річних у розмірі 1664709,21 грн.; в іншій частині позовних вимог відповідач зазначає на необхідності застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки останні заявлені поза межами трирічного строку з моменту виникнення прострочення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі нормам законодавства зважаючи на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року у справі №922/4022/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" до Дочірнього підприємства "Харківський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за виконані роботи за договорами підряду від 26 вересня 2011 року №26/09-11-М, від 27 березня 2012 року №03-А-01 та від 24 травня 2012 року №05-АМ-01, яким позов задоволено - стягнуто з відповідача на користь позивача 75 770 981,47 грн основного боргу, 52 533 209,97 грн інфляційних втрат, 4 926 459,18 грн 3% річних, 73 080,00 грн судового збору.

17 листопада 2015 року постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/624/17 рішення Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 4926459,18 грн та інфляційних втрат в сумі 52533209,97 грн; у у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року залишено без змін; стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківській облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 41560,60 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 120582,00 грн.

Відтак, судами встановлений факт неналежного виконання ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" перед ТОВ "Автомагістраль" за договорами підряду виконання робіт по поточному ремонту автомобільної дороги Київ - Харків - Довжанський у Харківській області від 26 вересня 2011 року № 26/09-11-М, від 27 березня 2012 року №03-А-01 та від 24 травня 2012 року №05-АМ-01 щодо оплати виконаних робіт.

За змістом частини З статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

У відповідності до пункту 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

За таких обставин, порушення відповідачем договірних зобов'язань повторного доведення не потребує та встановлене при розгляді справи №922/4022/15.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи 05 вересня 2016 року боржником було сплачено на користь ТОВ "Автомагістраль" 31 031 000,00 грн., 21 вересня 2016 року - 25 000 000,00 грн, що разом складає 56 031 000,00 грн, виписки банку міститься в матеріалах справи, тобто зобов'язання відповідача щодо сплати заборгованості частково припинилися виконанням з 05 вересня 2016 року на суму 31 031 000,00 грн., а з 21 вересня 2016 року- на суму 25 000 000,00 грн.

Відтак, заборгованість перед позивачем за постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 листопада 2015 року всього складає 19 781 542,07 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ "Автомагістраль" нараховані інфляційні за період з 18 листопада 2015 року по 05 вересня 2016 року, на суму основного боргу у розмірі 75812542,07 грн, та сума інфляційних за вказаний період складає 3 988 400,91 грн.; за період з 06 вересня 2016 року по 21 вересня 2016 року на суму основного боргу у розмірі 44781542,07 грн, та сума інфляційних за вказаний період складає 806 067,76 грн; за період з 22 вересня 2016 року по 10 лютого 2017 року на суму основного боргу у розмірі 19781542,07 грн та сума інфляційних втрат складає 133599,54 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат становить 6 130 468,21 грн.

Три проценти річних від простроченої суми становлять: за період з 18 листопада 2015 року по 05 вересня 2016 року, на суму основного боргу у розмірі 75812542,07 грн, та сума 3% річних складає 1 821 492,94 грн; за період з 06 вересня 2016 року по 21 вересня 2016 на суму основного боргу у розмірі 44781542,07 грн та сума 3% річних складає 91 765,46 грн; за період з 22 вересня 2016 року по 10 лютого 2017 року на суму основного боргу у розмірі 19781542,07 грн та сума 3% річних складає 230 426,31 грн.

Загальний розмір збільшення суми основного боргу на три відсотки річних становить 2 143 684,71 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Згідно з пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20 листопада 2008 року № 01-8/685 "Про практику застосування у вирішенні спорів деяких норм чинного законодавства (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)", чинне законодавство не заперечує звернення кредитора до господарського суду з вимогою щодо стягнення з боржника суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних "від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості.

Водночас, як зазначено у пункті 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши нарахування інфляційних втрат та 3% річних колегія суддів дійшла до висновку, що розрахунок є арифметично вірними, а відтак дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та безпосередньо наголошується відповідачем в апеляційній скарзі, стороною подано заяву про необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частинами 4 та 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо ж суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як роз'яснено в п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 статті 261 ЦК України).

В той же час, колегія суддів всупереч доводам апеляційної скарги, погоджується повною мірою з висновком суду про невірне обрання відповідачем початкової дати перебігу позовної давності, а відтак і безпідставності даної заяви.

Так позивач зазначає про початок перебігу позовної давності щодо нарахування позивачем інфляційних та 3% річних на суму боргу за договором підряду №03-А-01 від 27.04.2012р., що виникла на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ -2в) від 28 грудня 2012 року, від 25 липня 2013 року та "переведення боргу з філій", що підтверджується актом звірки зустрічних вимог від 20 червня 2013 року, та вважає, що строк позовної давності починається з дати вказаних актів, та підписання акту звірки зустрічних вимог не приймаючи до уваги те, що дійсно вказана сума боргу увійшла у суму боргу стягнуту з відповідача за рішенням апеляційної інстанції по справі №922/4022/15 від 07 вересня 2015 року. Втім, в даному випадку строк позовної давності позивачем не пропущений та сума боргу відповідача перед позивачем підтвердження рішенням суду першої та апеляційної інстанції, а нарахування позивачем інфляційних та 3% річних починається з наступного дня з моменту винесення Харківським апеляційним госпождарським судом від 17 листопада 2015 року.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Харківської області від 10 квітня 2017 року у справі № 922/624/17 без змін.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 ст. 99 ГПК України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в силі, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33 ,44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 10 квітня 2017 року у справі № 922/624/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 червня 2017 року.

Головуючий суддя В.В.Россолов

Суддя П.В.Тихий

Суддя Р.А.Гетьман