ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року Справа № 923/570/17

Суддя Господарського сууд Херсонської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль"

до Комунального підприємства "Херсонський міський центр земельно-майнових відносин" Виконавчого комітету Херсонської міської ради

про стягнення 3176,95 грн,

за участі представників:

позивача ОСОБА_2 (представника за дорученням) ,

відповідача не зявився,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами, спрямованими до відповідача, про стягнення 3176,95 грн, з яких: 2652,02 грн основної заборгованості, 103,97 річних та 420,96 грн інфляційних, нарахованих у звязку з невиконанням зобовязань за договором № 578 від 09.11.2012 щодо своєчасної плати за надані послуги з теплопостачання.

Відповідачем відзив на позов не надано та в судове засідання він свого представника не направив, а тому розгляд справи проведено без його участі.

Крім викладеного судом встановлено, що 09.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль», яке на даний час має назву Приватне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», та Комунальним підприємством «Херсонський міський центр земельно-майнових відносин» Виконавчого комітету Херсонської міської ради укладеного договір № 578 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води», за умовами якого позивач, виступаючи в якості виконавця, зобовязався надавати відповідачу, як споживачу, з початку опалювального періоду послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, буд. 166; встановивши, що опалювальна площа складає 101,2 кв. м, а відповідач зобовязалася сплачувати вартість послуг за існуючими тарифами у строк до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу обумовлені послуги, що вбачається з Довідок про наявність опалення в приміщенні споживача, а саме за грудень 2016 року, січень, лютий та березень 2017 року. Відповідно до розрахунку спожитої теплової енергії за вказаний період позивачем надано послуг на суму 2652,02 грн.

Не дивлячись на умови договору відповідач в обумовлений строк вартість отриманих послуг не сплатив, у звязку з чим заборгував 2652,02 грн.

Аналіз тексту договору, доказів на його виконання та правовідносин, які існують між сторонами, свідчить, що між ними укладено договір, який за своєю юридичною природою є договором про надання послуг.

Так, відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 509 того ж Кодексу зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої.

В даному контексті суд також зазначає, що у відповідності до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а згідно з нормою статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поряд з цим за частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

За таких обставин несплата вартості отриманих послуг за договором є порушенням взятих відповідачем на себе зобовязань за договором.

Через несвоєчасну оплату наданих послуг позивачем нараховані 103,97 грн річних та 420,96 грн інфляційних за кожний місяць наданих і несплачених послуг.

Вирішуючи обґрунтованість та підставність нарахування інфляційних та річних, суд зазначає, що у відповідності до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Положення статті 625, як відповідальність за невиконання грошового зобовязання, підлягають застосування поза межами договірних відносин, не потребують додаткового договірного врегулювання, оскільки інфляційні нарахування, не являючись штрафною санкцією, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати, а річні також, не являючись штрафною санкцією, виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічне сприйняття правових приписів статті 625 ЦК України надане в пунктах 3.1. та 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Перевіривши розрахунки річних та інфляційних, суд зазначає про їх правомірність.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати відповідачем спірної суми в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 49 ГПК України суд зазначає, що оскільки спір виник з вини відповідача, судовий збір у розмірі 1600 грн покладається на нього.

З урахуванням вказаних правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Херсонський міський центр земельно-майнових відносин» Виконавчого комітету Херсонської міської ради (адреса: 73000 м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 37; ідентифікаційний код 33278088) на користь Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (адреса: 73036 м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 1; ідентифікаційний код 00131771) 2652,02 грн основної заборгованості, 103,97 річних, 420,96 грн інфляційних та 1600 грн компенсації по сплаті судового збору.

Повне рішення складене 05.07.2017

Суддя М.К. Закурін