ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017р. Справа № 914/922/17

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Сало О.А.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет», Дніпропетровська область, м. Дніпро,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Перепілочка», Львівська область, Яворівський район, смт. Кам'янобрід,

про: стягнення штрафних санкцій за договором.

ціна позову: 20000,00 грн.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 20.09.2016р. № 20/09/16);

Відповідача: не зявився.

Суть спору:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Перепілочка» про стягнення штрафних санкцій за договором. Ціна позову 20000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі від 15.05.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 06.06.2017р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, викладених в ухвалі від 06.06.2017р. у справі, зокрема, у звязку із неявкою повноважного представника Відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду у справі, зокрема, щодо подання відзиву на позовну заяву.

Окрім того, ухвалою Господарського суду Львівської області задоволено клопотання Представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручно Господарському суду Дніпропетровської області забезпечити проведення судового засідання у справі №914/922/17 в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області на 04.07.17р. на 10:20 год., в якому братиме участь представник ТзОВ «АТБ-маркет».

Представнику Позивача оголошено права та обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 38 ГПК України. Крім того, в ухвалах суду по даній справі, які скеровані чи оголошені Сторонам, в тому числі Відповідачу (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень та письмове повідомлення про відкладення розгляду справи) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, 13.06.2017р. подав клопотання (вх. №20829/17), у якому просить суд долучити до матеріалів справи документи згідно переліку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, аналогічні до викладених у позовній заяві. Вказане клопотання оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Відповідач явку особисто чи повноважного представника в судове засідання жодного разу не забезпечив, явка визнавалась обовязковою, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; вимог ухвал Господарського суду Львівської області, в тому числі щодо надання відзиву на позовну заяву, не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; у разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Ухвали суду по даній справі надсилались Відповідачу за вказаною Позивачем у позовній заяві адресою місцезнаходження Відповідача: 81074, Львівська область, Яворівський район, с.Камянобрід, буд.4.

Окрім того, судом скеровувалась поштова кореспонденція на зазначену Позивачем у позовній заяві поштову адресу Відповідача: 79022, Львівська область, м.Львів, вул.Городоцька, буд.174, оф.413.

З даного приводу суд зазначає, і аналогічна позиція викладена у п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями), що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»); порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей названого реєстру визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2013 №1556/5 (з подальшими змінами).

Поштова кореспонденція із процесуальними документами суду, яка надсилалася Відповідачу за вказаною Позивачем у позовній заяві адресою: 81074, Львівська область, Яворівський район, с.Камянобрід, буд.4, повернулась на адресу суду із відміткою відділення поштового звяжу «За закінченням встановленого строку зберігання». Поштові конверти з процесуальними документами, які направлялись Відповідачу за адресою: 79022, Львівська область, м.Львів, вул.Городоцька, буд.174, оф.413, повернуті відділенням поштового звязку з відміткою: «Організація вибула».

Також, як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота перепілочка» знаходиться за адресою: 81074, Львівська область, Яворівський район, с.Камянобрід, буд.4.

Також суд зазначає, і аналогічна позиція викладена у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями), що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

З врахуванням вищенаведених доводів, в тому числі беручи числі копії реєстрів поштових відправлень суду та інші наявні в матеріалах справи докази щодо пересилання Відповідачеві ухвал суду по даній справі, суд зазначає про повне виконання судом вимог ч.1 ст.64 та ст.87 ГПК України, а відтак, приходить до висновку, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань по даній справі.

При цьому суд зазначає, що Відповідач вдруге не забезпечив явку представника в судове засідання та не виконав вимог ухвал суду, в тому числі про подання відзиву, та не повідомив суд про причини неявки та невиконання вимог ухвал суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, Учасників судового процесу зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам судового процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Впродовж розгляду справи в судових засіданнях суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

При цьому, з врахуванням вимог ст.69 ГПК України, суд зазначає про відсутність правових підстав до подальшого відкладення розгляду справи.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення Прокурора та представників Сторін та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01.01.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (надалі Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота перепілочка» (надалі Відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки №62848 (надалі Договір) із Додатковою угодою від 01.03.2016р. до Договору, за умовами якого (п.1.1.) Постачальник зобовязувався в порядку і строки, визначені Договором, передати Товар у власність Покупця, в визначеній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, а Покупець прийняти і оплатити Товар на умовах, визначених Договором.

Найменування, асортимент і ціна Товару, що поставляється вказуються в Додатку №1 до Договору (Специфікація/Прайс-лист), який є його невід'ємною частиною. Сторони в обовязковому порядку заповнюють всі графи Специфікації (п.1.2. Договору).

Згідно пункту 2.1. Договору Товар поставляється партіями. Постачальник зобовязаний здійснити поставку Товару на умовах DDP (згідно правил ІНКОТЕРМС 2010р.) за адресою (вказується адреса РЦ).

Відповідно до пункту 3.1. Договору Покупець після прийняття Товару і необхідних документів зобовязаний здійснити оплату в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом тридцяти календарних днів з дня поставки. Днем здійснення платежу вважається день, в якому сума, яка підлягає оплаті, списується з банківського рахунку Покупця на користь Постачальника. З моменту списання грошових коштів з поточного банківського рахунку Покупця зобов'язання Покупця перед Постачальником з оплати вартості поставленого Товару вважаються виконаними в частині суми, списаної з поточного Банківського рахунку Покупця. У випадку, коли останній день строку оплати припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов'язання є перший за ним робочий день.

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що Постачальник зобовязаний щомісячно проводити звірку по Товару, ПДВ і щоквартально по штрафних санкціях, для чого в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним місяцем/кварталом, повинен надавати Покупцю підписані і скріплені печатками зі сторони Постачальника акти звірки одним із наступних способів:

1) за допомогою послуг пошти цінним листом з описом вкладення і повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою: 49006, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Чічеріна, 30, А/С610 для відділу ОУДП;

2) нарочно через уповноваженого представника Постачальника передавати Покупцю під розпис в Журналі реєстрації надходжень актів звірки за адресою: м.Дніпропетровськ, просп. Кірова, 28А (представник Постачальника повинен мати в наявності оригінал довіреності, яка підтверджує його повноваження передавати Покупцю документи, а також зобовязаний надати Покупцю належним чином завірену копію такої довіреності);

3) за допомогою курєрської доставки за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 28а, 1 пов. для відділу ОУДП с обов'язковим описом і повідомленням про вручення.

У випадку ненадання або несвоєчасного надання актів звірки Постачальником у вказаний в даному пункті Договору строк, Постачальник зобовязаний сплатити на користь Покупця на його поточний рахунок, вказаний в даному Договорі, штрафні санкції в розмірі 10000,00 грн. за кожен випадок такого порушення. При цьому, нарахування Покупцем вказаних санкцій, а також їх оплата Постачальником, не звільняє Постачальника від виконання взятих на себе договірних зобов'язань.

Згідно пункту 7.4. Договору Покупець повідомляє Постачальника про суми нарахованих штрафних санкцій, які будуть застосовані до Постачальника в рамках Договору з допомогою системи EDI або Постачальнику може бути направлено повідомлення про суми штрафних санкцій за допомогою поштового звязку, або нарочно через уповноваженого представника Постачальника. Постачальник має право протягом трьох робочих днів з моменту отримання повідомлення Покупця про суми штрафів надати підставні заперечення з приводу вказаних у повідомленні сум. У випадку ненадання Постачальником заперечень у вказаний строк сума нарахованих штрафних санкцій вважається погодженою Постачальником і Покупцем і підлягає оплаті Постачальником Покупцю протягом одного робочого дня з моменту закінчення триденного строку, вказаного в даному пункті Договору.

Відповідно до пункту 10.1. Договору Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє протягом дванадцяти місяців.

Згідно пункту 11.1. Договору всі спори і розбіжності, які виникають з Договору або у звязку з ним, Сторони будуть врегульовувати шляхом переговорів.

Пунктом 11.2. Договору визначено, що у випадку, якщо в досудовому порядку спір не буде врегульовано, він підлягає передачі в суд у відповідності з чинним законодавством України.

Вказаний Договір підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Доказів проведення Відповідачем звірки по штрафних санкціях щоквартально за вказані Позивачем періоди (3-й, 4-й квартали 2016р.) відповідно до умов п.3.6 Договору в матеріалах справи відсутні, Сторонами, в тому числі Відповідачем, не надані. При цьому суд зазначає, що в силу вимог п.3.6 Договору обовязок проведення такої звірки покладено саме на Відповідача.

На виконання умов Договору Позивачем 13.10.2016р. сформовано та направлено на адресу Відповідача ОСОБА_2 звірки по штрафних санкціях за третій квартал 2016р. для підпису, проте, всупереч умовам Договору, Відповідачем не повернуто підписаний та скріплений печаткою Акт.

Окрім того, на виконання умов Договору Позивачем 06.01.2017р. сформовано та направлено на адресу Відповідача ОСОБА_2 звірки по штрафних санкціях за четвертий квартал 2016р. для підпису, проте, всупереч умовам Договору, Відповідачем не повернуто підписаний та скріплений печаткою Акт.

В порядку пункту 7.4. Договору Позивачем 18.01.2017р. та 11.04.2017р. направлено на адресу Відповідача претензії від 06.01.2017р. №06/01-1 та від 07.04.2017р. №07/04-3 відповідно із вимогою про сплату штрафних санкцій за порушення пункту 3.6. Договору. До вказаних претензій долучено лист, повідомлення про нарахування штрафних санкцій, пропозицію припинення грошового зобов'язання з оплати штрафних санкцій шляхом підписання протоколу зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідачем вказані претензії залишено без відповіді та реагування.

З підстав наведеного Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 20000,00 грн. суми штрафних санкцій за порушення пункту 3.6. Договору.

Суд зазначає, що станом на час розгляду справи по суті належних, достатніх та допустимих доказів повного чи часткового погашення суми вказаного боргу Сторонами суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У ч.1 ст.509 ЦК України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому суд зазначає, що підписання Покупцем видаткових та товарно-транспортних накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і пункту 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч.5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно приписів статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 встановлено, що відповідно до статті 6 цього кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що Постачальник зобовязаний щомісячно проводити звірку по Товару, ПДВ і щоквартально по штрафних санкціях, для чого в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним місяцем/кварталом, повинен надавати Покупцю підписані і скріплені печатками зі сторони Постачальника акти звірки одним із наступних способів:

1) за допомогою послуг пошти цінним листом з описом вкладення і повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою: 49006, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Чічеріна, 30, А/С610 для відділу ОУДП;

2) нарочно через уповноваженого представника Постачальника передавати Покупцю під розпис в Журналі реєстрації надходжень актів звірки за адресою: м.Дніпропетровськ, просп. Кірова, 28А (представник Постачальника повинен мати в наявності оригінал довіреності, яка підтверджує його повноваження передавати Покупцю документи, а також зобовязаний надати Покупцю належним чином завірену копію такої довіреності);

3) за допомогою курєрської доставки за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 28а, 1 пов. для відділу ОУДП с обов'язковим описом і повідомленням про вручення.

У випадку ненадання або несвоєчасного надання актів звірки Постачальником у вказаний в даному пункті Договору строк, Постачальник зобовязаний сплатити на користь Покупця на його поточний рахунок, вказаний в даному Договорі, штрафні санкції в розмірі 10000,00 грн. за кожен випадок такого порушення. При цьому, нарахування Покупцем вказаних санкцій, а також їх оплата Постачальником, не звільняє Постачальника від виконання взятих на себе договірних зобов'язань.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновків про те, що Позивачем дотримано встановлений у п. 7.4. Договору порядок повідомлення Позивача про нарахування штрафних санкцій за Договором, а погоджене Сторонами у пункті 3.6. Договору нарахування Позивачем штрафних санкцій Відповідачу за порушення взятих ним на себе договірних зобов'язань щодо щоквартальної звірки по штрафних санкціях не суперечить вимогам чинного законодавства України; доказів проведення Відповідачем звірки по штрафних санкціях щоквартально за вказані Позивачем періоди (3-й, 4-й квартали 2016р.) відповідно до умов п.3.6 Договору в матеріалах справи відсутні, Сторонами, в тому числі Відповідачем, не надані; в силу вимог п.3.6 Договору обовязок проведення такої звірки покладено саме на Відповідача, а відтак, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 20000,00 грн. штрафних санкцій за порушення Договору є підставними та обґрунтованими, підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

04.07.2017р. у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06.07.2017р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача 1600,00 грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 75, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 11, 509, 525, 526, 527, 530, 549, 610, 625, 626, 627, 629, 631, 655, 712 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота перепілочка» (81074, Львівська область, Яворівський район, с.Камянобрід, буд.4; ідентифікаційний код 37288938) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (52005, Дніпропетровська область, смт.Слобожанське, вул.В.Сухомлинського, буд.76; ідентифікаційний код 30487219) 20000,00 грн. штрафних санкцій та 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.