РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2017Справа №910/8830/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
ОСОБА_1
простягнення 49000 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 504/2016 від 03.01.2017;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.05.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» з вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення 49000 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5277823, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивачем було заявлено клопотання про витребування від Моторного транспортного страхового бюро України відомостей щодо укладення Полісу АІ/5277823 Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 порушено провадження у справі № 910/8830/17; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, розгляд справи призначено на 23.06.2017.

У судовому засіданні 23.06.2017 представник позивача подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 161 від 18.08.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, становить 248843 грн. 11 коп. (без врахування коефіцієнта фізичного зносу), а ринкова вартість вказаного автомобіля на дату ДТП становить 204264 грн. 63 коп. Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, перевищувала 70% його ринкової вартості станом на дату ДТП, виплата страхового відшкодування за Договором страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 була здійснена на умовах «Повна загибель» з урахуванням умов визначення страхового відшкодування, викладених у п.п. 2.8.19, 2.8.20 договору страхування, та склала 91133 грн. 90 коп.

Розглянувши у судовому засіданні 23.06.2017 клопотання позивача про витребування доказів (викладене у прохальній частині позовної заяви), відповідно до якого позивач просив суд витребувати від Моторного транспортного страхового бюро України відомості щодо укладення Полісу АІ/5277823 Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», суд відмовив в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Так, відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

З огляду на те, що позивачем долучено до позовної заяви витяг з електронної бази МТСБУ, в якому містяться відомості щодо Полісу АІ/5277823 (ліміти страхування та франшиза, найменування страховика, страхувальника та реквізити транспортного засобу), що є належним та допустимим доказом у даній справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

У судовому засіданні 23.06.2017 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 23.06.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 656.

Представник третьої особи у судове засідання 23.06.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у постанові Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2016 у справі № 305/1542/16-п (провадження № 3/305/367/16), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 13.06.2017 поштове відправлення була передано до відділення поштового зв'язку Лазещина (з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 23.06.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 97747207 про дорожньо-транспортну пригоду (вих. 3131/108/56-16 від 01.09.2016), виданої ДПС 2 роти ДПС ДАІ при УМВС України в Івано-Франківські області, та постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2016 у справі № 305/1542/16-п (провадження № 3/305/367/16), яка набрала законної сили 03.10.2016, встановлено, що 08.08.2016 ОСОБА_1, керуючи автомобілем КІА, державний номер НОМЕР_2, порушила п. 11.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

06.11.2015 між ОСОБА_4 (страхувальник, вигодонабувач) та Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування» (страховик) укладено Договір страхування PKSI №1500767, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1.15 Договору страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 строк його дії встановлено з 09.11.2015 по 08.11.2016.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 161 від 18.08.2016, складеного суб'єктом оціночної діяльності - аварійним комісаром ОСОБА_5 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 568/15 від 14.07.2015) на підставі ремонтної калькуляції № 161 від 17.08.2016 (система Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,60) становить 115495 грн. 28 коп.

Відповідно до п. 2.8.18 Договору страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 при повній фактичній або конструктивній загибелі застрахованого транспортного засобу (ТЗ), а також у випадку, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ перевищує 70% страхової суми за ризиком «пошкодження», або у разі коли страховик прийняв рішення про недоцільність відновлювального ремонту застрахованого ТЗ, виплата страхового відшкодування здійснюється на умовах «Повна загибель». При цьому, якщо страхова сума за ризиком «пошкодження» на момент настання страхового випадку перевищує дійсну ринкову вартість застрахованого ТЗ, умова «Повна загибель» застосовується у випадку перевищення вартості відновлювального ремонту на 70% від такої дійсної ринкової вартості.

Відповідно до п. 2.8.19 Договору страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 при врегулюванні збитку на умовах «Повна загибель» виплата відшкодування здійснюється відповідно до дійсної (ринкової) вартості ТЗ на момент настання страхового випадку (але не більше страхової суми по ризику «Пошкодження») за вирахуванням вартості придатних залишків застрахованого ТЗ (його складових та деталей). При цьому, вартість таких залишків за рішенням страховика визначається або шляхом експертної оцінки, або визначенням ціни реалізації цих залишків (в тому числі онлайн-аукціон з продажу автомобілів). Вартість придатних залишків ТЗ може також бути визначена шляхом узгодження між страховиком і страхувальником.

Згідно з п. 2.8.20 Договору страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 для прийняття рішення про врегулювання претензії на умовах «Повна загибель» страховик проводить попередню оцінку вартості відновлювального ремонту.

У письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 23.06.2017, представник позивача пояснив, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 161 від 18.08.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, становить 248843 грн. 11 коп. (без врахування коефіцієнта фізичного зносу), а ринкова вартість вказаного автомобіля на дату ДТП становить 204264 грн. 63 коп.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, перевищувала 70% його ринкової вартості станом на дату ДТП, виплата страхового відшкодування за Договором страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 була здійснена на умовах «Повна загибель» з урахуванням умов визначення страхового відшкодування, викладених у п.п. 2.8.19, 2.8.20 договору страхування, та склала 91133 грн. 90 коп.

Судом встановлено, що 06.09.2016 страхувальник за Договором страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування у сумі 91133 грн. 90 коп., в якій просив страхове відшкодування за вказаним договором виплатити готівкою через касу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк».

Відповідно до Страхового акту № 115355 від 19.09.2016, складеного Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування», розмір страхового відшкодування за Договором страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 становить 91133 грн. 90 коп., на підставі якого та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування, позивач 22.09.2016 перерахував страхове відшкодування у розмірі 91133 грн. 90 коп. на рахунок Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, копія якої долучена позивачем до позовної заяви (призначення платежу - виплата страхового відшкодування для ОСОБА_4).

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5277823 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 1000 грн. 00 коп. (відповідно до витягу з електронної бази МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 28.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/5277823 (заява про страхове відшкодування вих. № 04-4356 від 22.10.2016), яка була отримана відповідачем 31.11.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 872.

Однак станом на дату розгляду справи у суді відповідач не здійснив позивачу виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/5277823.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5277823, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/5277823).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу.

Однак, з огляду на те, що в наданому позивачем Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 161 від 18.08.2016, встановлено коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 (Ез = 0,60), суд зазначає, що врахування даного Звіту для визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, є обов'язковим, так як відповідач несе відповідальність за шкоду, заподіяну його страхувальником у межах вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та, відповідно, розмір страхового відшкодування за Полісом АІ/5277823 обмежується даною вартістю.

Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, у даному випадку є Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 161 від 18.08.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,60) становить 115495 грн. 28 коп.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1304гс16, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, судом враховано, що згідно з п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 161 від 18.08.2016 зазначено, що ринкова вартість автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, на момент пошкодження (тобто, до ДТП) становить 204264 грн. 63 коп., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 248843 грн. 11 коп.

Таким чином, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, перевищують вартість вказаного транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, є фізично знищеним розумінні п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 23.06.2017, представник позивача зазначив, вартість залишків автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, після ДТП була визначена позивачем шляхом онлайн-аукціону, та становить 107000 грн. 00 коп.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не було спростовано належними та допустимими доказами вартість автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, після ДТП, визначену позивачем, суд приймає у якості належного доказу вартості вказаного транспортного засобу після ДТП, вартість, визначену позивачем шляхом онлайн-акуціону, що становить 107000 грн. 00 коп.

За таких обставин, враховуючи положення п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5277823 у межах фактично здійснених ним витрат та в межах різниці між вартістю автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, до та після ДТП, що становить 97264 грн. 63 коп. (204264 грн. 63 коп. - «мінус» 107000 грн. 00 коп.).

Крім того, відповідно до п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування за Договором страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 у розмірі 91133 грн. 90 коп. була здійснена шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на рахунок Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» для отримання потерпілою особою (страхувальником) вказаної суми грошових коштів готівкою у банку.

Разом з тим, оскільки з банківської виписки з рахунку позивача від 22.09.2016 не вбачається, що виплата страхового відшкодування за Договором страхування PKSI №1500767 від 06.11.2015 була здійснена з ПДВ, а у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 161 від 18.08.2016 не вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, визначена з ПДВ, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зменшення суми страхового відшкодування за вказаним договором добровільного страхування на розмір ПДВ.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5277823 становить 1000 грн. 00 коп., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 50000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5277823 у межах фактично здійснених ним витрат (91133 грн. 90 коп.), в межах різниці між вартістю автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1, до та після ДТП, що становить 97264 грн. 63 коп., та в межах ліміту відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, за Полісом АІ/5277823 (50000 грн. 00 коп.), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АІ/5277823 у сумі 1000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 49000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 38; ідентифікаційний код: 33442139) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ідентифікаційний код: 24745673) страхове відшкодування у розмірі 49000 (сорок дев'ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 03.07.2017

Суддя І.М. Отрош