номер провадження справи 11/178/14-24/162/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 Справа № 908/6279/14

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Азізбекян Т.А., судді: Мірошниченко М.В., Дроздова С.С., розглянувши матеріали справи № 908/6279/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01023, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г; ) в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Рози Люксембург, буд. 54)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" (83000, м. Донецьк, бул. Пушкіна, буд. 2-а; адреса для листування: АДРЕСА_2, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (адреса: 83000, АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1)

про стягнення 38 730 602 грн. 36 (27) коп.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулося ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління з позовом про стягнення з ТОВ "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" заборгованості на загальну суму 3216079,95грн., з яких 2878723,17грн. - заборгованість по несплаченим процентам, 177880,05грн. - пеня, 138727,37грн. - інфляційне збільшення заборгованості і 20749,36грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов кредитного договору №26-15-03/14 від 24.01.2014 р. (з подальшими змінами) щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом та заявлені на підставі ст. ст. 20, 525, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 196, 220 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.12.2014 р. (суддя Гончаренко С.А.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 11/178/14. Справу призначено до розгляду на 17.02.2015 р.

Ухвалою від 17.02.2015 р. за клопотанням позивача продовжено строк вирішення спору до 17.03.2015 р., розгляд справи відкладено на 02.03.2015 р. В даній ухвалі зазначено, що позивач збільшив позовні вимоги. Просить стягнути з відповідача всього 6902910,36грн., в тому числі: 66838,17грн. комісійної винагороди банку, 3966968,63грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами, 925204,42грн. пені за несплачене тіло кредиту, 314255,59грн. пені по несплаченим процентам, 5170,22грн. пені за несплачену комісію, 962218,56грн. інфляційного збільшення заборгованості по тілу кредиту, 138727,37грн. інфляційного збільшення заборгованості по несплаченим процентам, 99389,26грн. річних по тілу кредиту, 34747,80грн. річних від суми заборгованості, 560,35грн. річних по простроченої комісії, 159138,46грн. штрафу за невиконання п.п.5.3.5.1 договору, 70552,98грн. штрафу за невиконання п.п.5.3.12 договору і 159138,46грн. штрафу за невиконання п.п.5.3.22 договору. Заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

02.03.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відстрочку виконання рішення суду в порядку п. 6 ч. 1 ст. 84 ГПК України до моменту закінчення антитерористичної операції та відновлення повноважень органів державної української влади на території Донецької області, зокрема і в м. Донецьк.

Також 02.03.2015 р. від відповідача надійшли заперечення щодо збільшених позовних вимог, згідно яких відповідач вважає неправомірним збільшення позовних вимог за рахунок вимог, які не заявлялись в позовній заяві, а також вважає неправомірним застосування збільшених ставок процентів в розмірі 18,5% та 19,5%. Надав свій контррозрахунок процентів за ставкою 17% відповідно до умов п. 2.6.1 кредитного договору, посилаючись на те, що необхідні умови для застосування даної ставки, передбачені пп. 3 п. 5.3.19 кредитного договору, відповідач виконав. Також зауважує, що позивач не уточнив, які саме умови пп. 5.3.5, 5.3.12 - 5.3.20, 5.3.24 кредитного договору не виконані відповідачем. Зазначає, що відповідач укладав на виконання положень п. 5.3.12 кредитного договору, але їх надати не вбачається за можливе, оскільки відповідач не має фізичного доступу до своїх документів в зоні АТО. Укласти інші договори не вбачається за можливе через те, що страхові компанії відмовляються нести відповідальність за настання страхових випадків в зоні АТО, вважаючи ризики настання несприятливих наслідків обставинами непереборної сили, що звільняють їх від відповідальності. Відповідач зауважує, що його вини в порушенні зобов'язань за кредитним договором немає, оскільки порушення умов договору з його боку сталося внаслідок проведення військових дій на території Донецької області, зокрема у м. Донецьк. Тому вважає безпідставним нарахування пені, а також 3% та інфляційних втрат з огляду на те, що стаття 625 ЦК України, яка передбачає їх нарахування, встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Ухвалою від 02.03.2015 р. відкладено на 17.03.2015р.

17.03.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відстрочку виконання рішення, згідно якого відповідач просить відстрочити виконання рішення по справі на 6 місяців. У вказаному клопотанні відповідач посилається на Мінські домовленості, підписані контактною групою 12.02.2015 р., які передбачають відновлення банківської системи, платежів та контролю над кордоном до кінця 2015 року. З урахуванням цих обставин відповідач планує здійснити продаж заставного майна, яке знаходиться у м. Донецьк, а отримані кошти спрямувати на погашення заборгованості.

Розпорядженням голови суду від 17.03.2015р. № 01-04/72/15 у зв'язку із специфікою спору передано справу на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Гончаренко С.А., судді: Алейникова Т.Г., Серкіз В.Г.

Ухвалою від 17.03.2015 р. колегія суддів прийняла справу до свого провадження та призначила її розгляд на 16.04.2015 р.

Ухвалою від 16.04.2015 р. зупинено провадження у справі до розгляду господарським судом міста Києва справи №910/9117/15 за позовом ТОВ "Дирекція Адміністративних Будівель" про припинення зобов'язання (правовідношення), що існує між ПАТ "Державний Ощадний Банк України" та ТОВ "Дирекція Адміністративних Будівель" на підставі кредитного договору №26-15-03/14 від 24.01.2014 р.

В даній ухвалі також зазначено, що позивач збільшив позовні вимоги. Просить стягнути з відповідача 38730602,36грн., в тому числі:

- 31827692,00грн. заборгованості за тілом кредиту;

- 66838,17грн. комісійної винагороди Банку;

- 3966968,63грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами;

- 925204,42грн. пені за несплачене тіло кредиту;

- 314255,59грн. пені по несплаченим процентам;

- 5170,22грн. пені за несплачену комісію;

- 962218,56грн. інфляційного збільшення заборгованості по тілу кредиту;

- 138727,37грн. інфляційного збільшення заборгованості по несплаченим процентам;

- 99389,26грн. річних по тілу кредиту;

- 34747,80грн. річних від суми заборгованості за процентами;

- 560,35грн. річних по простроченій комісії;

- 159138,46грн. штрафу за невиконання п.5.3.5.1 договору;

- 70552,98грн. штрафу за невиконання п.5.3.12 договору;

- 159138,46грн. штрафу за невиконання п.5.3.22 договору.

Збільшені позовні вимоги прийняті судом до розгляду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2015р. скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.04.2015 р.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.09.2015р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2015 р. залишено без змін.

У зв'язку із перебуванням на лікарняному судді Серкіз В.Г., розпорядженням керівника апарату суду від 24.09.2015р. передано справу на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Гончаренко С.А., судді: Алейникова Т.Г., Гандюкова Л.П.

Ухвалою від 24.09.2015 р. прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання на 18.11.2015 р.

16.11.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшов запит Донецького апеляційного господарського суду з проханням терміново направити матеріали справи №908/6279/14 на адресу суду апеляційної інстанції, у зв'язку із надходженням заяви ТОВ "Дирекція Адміністративних Будівель" про перегляд постанови Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2015 р. по справі №908/6279/14 за нововиявленими обставинами.

У зв'язку з цим ухвалою суду від 17.11.2015 р. провадження у справі №908/6279/14 зупинено до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція Адміністративних Будівель" про перегляд постанови Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2015 р. по справі №908/6279/14 за нововиявленими обставинами, та повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області.

21.12.2015р. справа повернулась до господарського суду Запорізької області.

У зв'язку із перебуванням судді Гандюкової Л.П. у відпустці, розпорядженням керівника апарату від 25.12.2015р. передано справу на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Гончаренко С.А., судді, Алейникова Т.Г., Серкіз В.Г.

Ухвалою від 25.12.2015 р. колегія суддів прийняла справу до свого провадження, поновила провадження з 02.02.2016 р. та призначила судовий розгляд на 02.02.2016 р.

04.01.2016 р. до господарського суду Запорізької області надійшов запит Донецького апеляційного господарського суду з проханням терміново направити матеріали справи №908/6279/14 на адресу суду апеляційної інстанції, у зв'язку із надходженням касаційної скарги ТОВ "Дирекція Адміністративних Будівель" про перегляд ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 р. по справі №908/6279/14. Тому ухвалою від 11.01.2016 р. провадження у справі №908/6279/14 зупинено до розгляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція Адміністративних Будівель" про перегляд ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 по справі №908/6279/14, та повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016 р. ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 р. залишена без змін.

У зв'язку із поверненням матеріалів справи №908/6279/14 до господарського суду Запорізької області, ухвалою суду від 04.04.2016 р. поновлено провадження у справі з 11.05.2016 р., судове засідання призначено на 11.05.2016 р.

11.06.2016 р. до суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності до вимог щодо нарахування неустойки (штрафу, пені).

Ухвалою суду від 11.05.2016 р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 за його заявою, яка обґрунтована тим, що за договором поруки №9 від 25.01.2014 р. ОСОБА_1 зобов'язався солідарно, разом з відповідачем, відповідати перед позивачем за виконання кредитного договору. Розгляд справи відкладено на 30.05.2016р.

Ухвалою від 23.05.2016 р. зупинено провадження у справі №908/6279/14 до розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція Адміністративних Будівель" про перегляд ухвали господарського суду Запорізької області від 11.05.2016р. про повернення зустрічної позовної заяви у справі №908/6279/14 та повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області.

30.06.2016 р. справа повернулась до господарського суду Запорізької області.

У зв'язку із перебуванням судді Алейникової Т.Г. у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.07.2016 р. справу передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя: Гончаренко С.А., судді: Серкіз В.Г., Науменко А.О.

Ухвалою від 02.07.2016 р. колегія суддів прийняла справу до свого провадження, поновила провадження у справі з 29.08.2016 р. та призначила судове засідання на 29.08.2016р.

Ухвалою від 29.07.2016р. зупинено провадження у справі до розгляду господарським судом Донецької області справи №905/3534/15 за позовом ПуАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління до ТОВ "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" в особі ліквідаційної комісії, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 та ТОВ "Адамс Девелопмент Груп", про визнання вимог кредитора та включення до реєстру вимог кредиторів, та за позовною заявою третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ "Адамс Девелопмент Груп" до ПуАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління і ТОВ "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" в особі ліквідаційної комісії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1, про визнання включеним до реєстру вимог кредиторів та припиненими не включені до реєстру вимог.

В ухвалі зазначено, що в позовній заяві по справі №905/3534/15 ПуАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління просить визнати за банк кредитором, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника ТОВ "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" у сумі 53044671,42грн. за кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014р. Тобто, банк просить визнати кредиторські вимоги за тим же самим договором кредиту що і в даній справі.

29.08.2016 р. від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку із перебуванням відповідача в ліквідаційній процедурі та пред'явленням позивачем кредиторських вимог за кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014р. у справі №905/3534/15, що розглядається господарським судом Донецької області.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.12.2016р. у справі №908/6279/14 скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.08.2016р. про зупинення провадження у справі № 908/6279/14. Справу № 908/6279/14 направлено для розгляду до господарського суду Запорізької області.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2016р., справу № 908/6279/14 передано на новий розгляд у складі колегії суддів: головуючий суддя Азізбекян Т.А., судді Науменко А.О., Носівець В.В.

Ухвалою від 26.12.2016 р. прийнято справу до свого розгляду, присвоєно справі номер провадження № 11/17814-24/162/16 та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 30.01.2017р.

У зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Науменко А.О. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2017 р. справу № 908/6279/14 передано на новий розгляд у складі колегії суддів: головуючий суддя Азізбекян Т.А., судді Мірошниченко М.В., Носівець В.В.

Ухвалою від 30.01.2017 р. колегія суддів прийняла справу до свого провадження та призначила судове засідання на 27.02.2017 р.

Ухвалами від 27.02.2017 р. відмовлено у задоволенні клопотань про участь у судовому засіданні з розгляду справи в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та товариству з обмеженою відповідальністю "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ".

Відповідач надав відзив на позов, який надійшов до суду 24.02.2017 р., згідно якого вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач вважає, що позивач належно не обґрунтував суму стягнення та необґрунтовано збільшив позовні вимоги за рахунок комісійної винагороди, пені, інфляційного збільшення, річних та штрафу, які повинні заявлятись лише до початку розгляду справи по суті. Також відповідач не погоджується із розрахунком процентів за кредитом та надав свій контррозрахунок. Вважає безпідставним застосування банком збільшеної ставки процентів 19,5% замість 17%. Також зауважує, що вимога про стягнення комісії належно не обґрунтована, оскільки позивачем не вказано, на підставі якого пункту договору застосована комісія та не надано доказів фактичного надання послуг, за які може нараховуватися комісія. Крім того, нараховуючи неустойку (штраф, пеню) позивач не взяв до уваги положення ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 р. №1669-VІІ, якою передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Також вказує, що позивачем порушений шестимісячний термін нарахування пені, передбачений ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України. При цьому відповідач вважає, що його вина в порушенні зобов'язання відсутня, на підтвердження чого надав сертифікат ТПП України від 15.04.2016 р. №500/05.0-4 У зв'язку з цим вважає безпідставним нарахування річних процентів та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання. Крім того, вимоги про стягнення інфляційних втрат не були пред'явлені ліквідаційній комісії відповідача в порядку ст. 111 Цивільного кодексу України, а інфляційні втрати розраховані невірно.

Також від відповідача 24.02.2017 р. надійшла електронною поштою заява про призначення у справі судово-економічної експертизи, на вирішення якої відповідач просить поставити наступні запитання: 1) чи відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору №26-15-03/14 від 24.01.2014 р. наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості; 2) яка загальна сума заборгованості відповідача перед ПАТ "Ощадбанк" по кредитному договору №26-15-03/14 від 24.01.2014р. без нарахування комісії, пені, інфляційного збільшення, річних процентів та штрафу. Проведення експертизи просить доручити науково-дослідній установі судових експертиз Міністерства юстиції України.

27.02.2017 р. позивач подав до суду заяву про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області на підставі ст. 17 ГПК України.

В судове засідання 27.02.2017 р. представники сторін не з'явились, ухвали суду не виконали. У клопотаннях про проведення відеоконференції, заявники у т.ч. клопотали про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 27.02.2017 р. виправлено допущену в ухвалах суду у справі № 908/6279/14 від 30.01.2017 р. та 27.02.2017 р. описку в сумі позовних вимог, у зв'язку із чим, у вступних частинах ухвал у цій справі від 30.01.2017 р. та 27.02.2017 р. після слів "про стягнення" читати " 38 730 602 грн. 36 коп.". Розгляд справи відкладено на 20.03.2017 р.

Враховуючи відпустку судді-члена колегії суддів Носівець В.В., протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.03.2017 р., цю справу визначено для розгляду колегії судів у складі: головуючий суддя Азізбекян Т.А., судді: Мірошниченко М.В., Дроздова С.С.

Ухвалою від 20.03.2017 р. прийнято справу № 908/6279/14 до розгляду та зупинено провадження у справі № 908/6279/14 до перегляду Вищим господарським судом України постанови Донецького апеляційного господарського суду від 05.12.2016 р у цій справі та повернення матеріалів справи на адресу господарського суду Запорізької області.

28.04.2017 р. справа повернулась до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою від 15.05.2017 р. провадження у справі поновлено з 20.06.2017р. та призначено засідання суду на 20.06.2017р.

В судове засідання 20.06.2017 р. сторони та третя особа своїх представників не направили, причин неявки не повідомили. У зв'язку з неявкою представників фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

13.06.2017 р. до суду надійшла заява позивача про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, що порушує права позивача на розгляд справи в межах розумного строку.

Розглянувши клопотання позивача про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області суд відмовив у його задоволенні, оскільки справа була прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, тому відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України вона повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Провадження в даній справі було порушено 29.12.2014 р. на виконання вимог розпорядження Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", яким визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованих у районі проведення антитерористичної операції відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", Указу Президента України від 12.11.2014 р. № 868/2014 "Про внесення змін до мережі господарських судів України" та на підставі подання Державної судової адміністрації України від 22.04.2015 р. № 8-8141/15 про можливість відновлення роботи господарського суду Донецької області Головою Вищого господарського суду України видано розпорядження від 24.04.2015 р. №21-р "Про відновлення роботи господарського суду Донецької області". Згідно з пунктом 1 даного розпорядження, з 27.04.2015 р. відновлено роботу господарського суду Донецької області за адресою: м. Харків, проспект Леніна, 5.

Пунктом 2 вказаного розпорядження зобов'язано господарський суд Запорізької області забезпечити розгляд справ (проваджень; за виключенням справ про банкрутство), підсудних господарському суду Донецької області, що надійшли на розгляд господарського суду Запорізької області до 27.04.2015 р. на підставі Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 №28-р.

Таким чином, враховуючи те, що провадження в даній справі порушено до 27.04.2015р., розгляд даної справи має здійснювати господарський суд Запорізької області.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі судово-економічної експертизи, суд відмовив у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України судова експертиза призначається господарським судом для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

У п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зауважено, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Поставлені на вирішення експертизи питання можуть бути вирішені судом самостійно та не потребують спеціальних знань. Крім того, питання про відповідність суми заборгованості умовам укладеного між сторонами кредитного договору за своєю суттю є правовим питанням, вирішення якого є виключною компетенцією суду і не може бути передано на вирішення експертизи.

Стосовно заперечень відповідача про те, що позивач необґрунтовано збільшив позовні вимоги за рахунок комісійної винагороди, пені, інфляційного збільшення, річних та штрафу, які повинні заявлятись лише до початку розгляду справи по суті, суд зазначає, що збільшені позовні вимоги були прийняті до розгляду ухвалою суду від 16.04.2015 р. та в подальшому до провадження останньою колегією суддів у такому складі, тобто до початку розгляду справи по суті даною колегією суддів. За приписами ГПК України ухвали про прийняття позовних вимог до розгляду не підлягають оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи зазначене, судовому розгляду підлягають збільшені позовні вимоги про стягнення з відповідача 38730602,36грн., в тому числі:

- 31827692,00грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 66838,17грн. - комісійна винагорода банку;

- 3966968,63грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами;

- 925204,42грн. - пеня за несплачене тіло кредиту;

- 314255,59грн. - пеня по несплаченим процентам;

- 5170,22грн. - пеня за несплачену комісію;

- 962218,56грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту;

- 138727,37грн. - інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам;

- 99389,26грн. - 3% річних по тілу кредиту;

- 34747,80грн. - 3% річних від суми заборгованості;

- 560,35грн. -3% річних по простроченій комісії;

- 159138,46грн. - штраф за невиконання п.5.3.5.1 договору;

- 70552,98грн. - штраф за невиконання п.5.3.12 договору;

- 159138,46грн. - штраф за невиконання п.5.3.22 договору.

При цьому суд враховує, що на час розгляду справи немає винесених по суті судових рішень, які набрали чинності, з приводу стягнення заявлених у даній справі сум заборгованості або визнання вказаних вимог.

Справа №905/3534/15, що перебуває в провадженні господарського суду Донецької області, за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" про визнання кредиторських вимог за кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014 р. згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень по суті не розглянута та зупинена ухвалою цього суду від 22.03.2017 р.

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.05.2015 р. у справі №910/9117/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015р., відмовлено в задоволенні позову ТОВ "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" до ПАТ "Державний ощадний банк України" про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014 р.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.01.2016 р., яке залишено без змін рішенням апеляційного суду Донецької області від 21.04.2016 р. у справі 3242/1183/15-ц за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014 р., скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 р., а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В Єдиному державному реєстрі судових рішень наразі відсутнє судове рішення апеляційної інстанції за результатами нового розгляду справи.

Оцінивши наявні у справі матеріали, враховуючи те, що справа розглядається судом тривалий час, беручи до уваги процесуальний строк вирішення спору, і те, що заперечення по суті позовних вимог відповідачем надані, суд дійшов висновку, що розгляд справи по суті можливий в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами без присутності представників сторін та третьої особи.

В судовому засіданні 20.06.2017 р. судом прийнято рішення. Оголошено вступну та резолютивну його частини.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, суд у складі колегії суддів

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (надалі - банк, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" (надалі - позичальник, відповідач) укладено кредитний договір №26-15-03/14 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору банк зобов'язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі 31827692,00 грн. та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Сторони погодили в п. 2.4 кредитного договору, що кредит надається з позичкового рахунку в безготівковому порядку на такі цілі (надалі - цільове призначення кредиту): рефінансування кредитної заборгованості (основної суми боргу) перед ПАТ «АКБ «Капітал» за кредитним договором №38/2011 від 19.10.2011 р., укладеним між позичальником та банком.

Кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення не пізніше 24.09.2015р. (п. 2.2 кредитного договору).

За умовами п. 10.5 кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором.

В кредитний договір сторонами вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів №1 від 13.02.2014 р., №3 від 14.05.2014 р., №4 від 23.05.2014 р., №5 від 15.01.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов кредитного договору банк відповідно до розпорядження про видачу кредитних коштів №50 від 27.01.2014 р. перерахував на поточний рахунок позичальника кредитні кошти в сумі 31827692,00 грн. згідно з платіжним дорученням позичальника №1 від 27.01.2014 р.

Вказані кредитні кошти в повній сумі були спрямовані відповідно цільового призначення, визначеного в п. 2.4 кредитного договору, на погашення заборгованості за кредитним договором №38/2011 від 19.10.2011р., що підтверджується платіжним дорученням №2 від 27.01.2014 р.

У п. 2.3 кредитного договору сторони погодили графік погашення кредиту: до 24 числа кожного місяця в період з серпня 2014 року по серпень 2015 року позичальнику необхідно сплачувати суму кредиту 2273000,00 грн., а до 24.09.2015 р. сплатити решту суми 2278692,00 грн.

У п. 3.4.1 кредитного договору сторони погодили, що підставою для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь-якої неповерненої позичальником банку частини кредиту (включаючи суми нарахованих процентів та інших платежів) служать виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором по кредиту, нарахованих процентах та інших платежах.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки станом на 29.12.2014 р. відповідачем було порушено графік погашення кредиту, строки сплати процентів, а також не були дотримані інші умови кредитного договору, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 29.12.2014р. вих. №19-14/3-1018 про дострокове погашення заборгованості на підставі п. 3.3 кредитного договору. Відповідно до цієї вимоги банк вимагав протягом 20 банківських днів з моменту її отримання повернути всю суму кредиту та інші платежі за договором, яка складає:

- строкова заборгованість за кредитом - 20462692,00 грн.;

- прострочена заборгованість за кредитом - 11365000,00 грн.;

- нараховані проценти з 01.12.2014 р. по 28.12.2014 р. - 476107,39 грн.;

- прострочена заборгованість за процентами, нарахованими з 01.06.2014 р. по 30.11.2014 р., - 2878723,17 грн.;

- нарахована комісія за грудень 2014 р. - 9548,31 грн.;

- прострочена заборгованість за комісіями, нарахованими з 01.07.2014 р. по 30.11.2014 р., - 47741,55 грн.;

- пеня за непогашення у строк кредиту, процентів, комісій - 667881,24 грн.;

- 3% річних від суми прострочених платежів по кредиту, процентам та комісії - 78824,88 грн.;

- - штрафні санкції за невиконання окремих умов кредитного договору та іпотечних договорів - 1821076,04 грн.

Вимога отримана відповідачем 30.12.2014 р., про що на ній міститься відповідна відмітка (том 2 а.с. 111).

Сум заборгованості згідно вимоги банку не була оплачена позичальником, у зв'язку з чим позивач пред'явив до стягнення з відповідача в даному позові заборгованість в загальному розмірі 38730602,36грн., з яких:

- 31827692,00грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 66838,17грн. - комісійна винагорода банку;

- 3966968,63грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами;

- 925204,42грн. - пеня за несплачене тіло кредиту;

- 314255,59грн. - пеня по несплаченим процентам;

- 5170,22грн. - пеня за несплачену комісію;

- 962218,56грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту;

- 138727,37грн. - інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам;

- 99389,26грн. - 3% річних по тілу кредиту;

- 34747,80грн. - 3% річних від суми заборгованості;

- 560,35грн. -3% річних по простроченій комісії;

- 159138,46грн. - штраф за невиконання п.5.3.5.1 договору;

- 70552,98грн. - штраф за невиконання п.5.3.12 договору;

- 159138,46грн. - штраф за невиконання п.5.3.22 договору.

Спірні правовідносини сторін є господарськими і врегульовані кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014 р. (з подальшими змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення графіку сплати кредиту, погодженого у п. 2.3 кредитного договору, відповідач не сплачував чергові платежі в сумі 2273000,00 грн. щомісячно. Відповідачем факт несплати цієї заборгованості не заперечується. Доказів оплати суду не надано.

У зв'язку з цим позивач вірно визначив у вимозі про сплату боргу станом на 29.12.2014р. розмір простроченої заборгованості за кредитом в сумі 11365000,00 грн. (5 місяців х 2273000,00 грн.).

Відповідно до умов пп. 3.1.1 кредитного договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами, що підлягають до сплати за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо позичальник вчасно не сплатив суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором та/або за будь-яким іншим договором про надання кредиту, або договором про надання банківської гарантії, або договором про відкриття акредитиву, укладеним між банком (установою АТ «Ощадбанк») та позичальником.

Згідно з пп. 3.3.2 кредитного договору після отримання позичальником від банку листа з повідомленням щодо відкликання кредиту позичальник зобов'язаний не пізніше 20 банківських днів з моменту вручення такого листа здійснити повне погашення кредиту (включаючи основну суму боргу, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього договору)

Вимога отримана відповідачем 30.12.2014 р. Отже, новий строк виконання зобов'язання зі сплати кредиту складає 20 банківських днів з моменту її отримання.

Згідно з повідомленням на офіційному сайті Національного банку України від 12.12.2014 р. відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 р. №1084-р "Про перенесення робочих днів у 2015 році" та у зв'язку із завершенням банківською системою України операцій 2014 року Національний банк України встановив для банківської системи особливий порядок роботи в період з 15 до 31 грудня 2014 року (включно) та в перші дні січня 2015 року.

Так, 31 грудня 2014 року до 13.00 усі учасники СЕП можуть здійснювати початкові платежі в СЕП лише між банківськими установами, підпорядкованими одній юридичній особі, а також платежі, спрямовані до Операційного та територіальних управлінь Національного банку України або органів Державної казначейської служби України. Операційне, територіальні управління Національного банку України та органи Державної казначейської служби України можуть здійснювати початкові платежі на адресу всіх учасників СЕП.

Робочий день банківської системи з п'ятниці 2 січня 2015 року переноситься на суботу 17 січня 2015 року.

1, 2, (3, 4 - вихідні дні), 31 січня та 14 лютого 2015 року СЕП, система електронної пошти Національного банку України, депозитарій Національного банку України, Система підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України Національного банку України, Система з купівлі та продажу кредитних ресурсів у національній валюті на міжбанківському кредитному ринку України "КредІнфо 2", Система реєстрації кредитних договорів з нерезидентами "Реєстр договорів з нерезидентами 2" не працюватимуть.

5 січня 2015 року банки працюватимуть без клієнтів і забезпечуватимуть комплекс робіт, пов'язаних з початком нового звітного року. Міжбанківські перекази коштів через СЕП у цей день не здійснюватимуться.

6 та 8 січня 2015 року СЕП і банківська система України працюватимуть у звичайному режимі.

З урахуванням зазначеного, позивач вірно визначив останнім днем строку виконання вимоги 02.02.2015 р.

В порушення умов пп. 3.3.2 кредитного договору відповідач у встановлений строк не сплатив заборгованість за кредитом.

Станом на момент розгляду справи повна сума кредиту - 31827692,00 грн. відповідачем не повернута, що не заперечується відповідачем. Доказів оплати суду не надано.

Враховуючи зазначене, суд визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 31827692,00 грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підпунктом 2.6.1 пункту 2.6 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою в розмірі 18,5% річних, яка діє до моменту виконання позичальником зобов'язань, передбачених п.п.3) п. 5.3.19 цього договору. З моменту забезпечення позичальником виконання зобов'язань, передбачених п.п.3) п. 5.3.19, проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою в розмірі 17,0% річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з пп. 2.6.2 п. 2.6 кредитного договору проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно та до повного погашення заборгованості за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.

Відповідно до пп. 2.6.3 п. 2.6 кредитного договору нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти (з урахуванням положень п. п. 2.6.4 цього договору) повинні бути сплачені позичальником не пізніше « 04» числа місяця, наступного за звітним, а в разі дострокового погашення кредиту - одночасно з погашенням кредиту. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше 04.02.2014 р.

У п. 2.11 кредитного договору зазначено, що погашення заборгованості за основною сумою боргу та/або процентами та/або комісійними винагородами та/або іншими платежами за цим договором здійснюється позичальником на рахунок 4399 (код банку 335106).

Додатковим договором №1 від 13.02.2014 р. сторони виклали в новій редакції пп. 2.6.4 кредитного договору, передбачивши, що у випадку порушення зобов'язань позичальника, встановлених пп. 5.3.5, 5.3.12 - 5.3.20, 5.3.24 цього договору, банк встановлює процентну ставку в розмірі 19,5% річних, починаючи з першого дня звітного місяця, що слідує за

місяцем, в якому відбулось порушення зобов'язань позичальника, та закінчується останнім днем місяця, в якому таке зобов'язання буде виконане/дотримане. Сторони домовились, що встановлення процентної ставки за користування кредитом відповідно до цього пункту договору не є зміною в односторонньому порядку умов цього договору.

В разі подання позичальником відповідного клопотання та досягнення згоди між сторонами щодо незастосування положень першого абзацу цього пункту договору, між сторонами укладається відповідний додатковий договір до цього договору в порядку, передбаченому пп. 10.2-10.3 цього договору.

В додатковому договорі №5 від 15.01.2015 р. сторони домовились після настання кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитним договором припинити нарахування процентів за користування кредитом та нарахування комісійної винагороди, яка зазначена у п. 2.9.2 кредитного договору.

Під кінцевим терміном погашення кредиту сторони розуміють визначену договором дату погашення кредиту, або момент спливу строку (20 банківських днів) з дати відкликання банком кредиту (пред'явлення до погашення всієї суми кредиту) відповідно до умов кредитного договору.

Таким чином, з урахуванням відкликання банком кредиту, проценти мають бути сплачені відповідачем по 02.02.2015 р.

Згідно останньої заяви про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача прострочені проценти за користування кредитом в сумі 3966968,63 грн. станом на 11.02.2015 р. Однак згідно розрахунку заборгованості по процентах (таблиця 1) проценти в цій сумі фактично розраховані станом на 02.02.2015 р. (том 1 а.с. 67). При цьому застосована процентна ставка 18,5% річних за період з 27.01.2014 р. по 27.05.2014 р., ставка 17,0% річних - за період з 28.05.2014 р. по 31.07.2014 р. та ставка 19,5% - за період з 01.08.2014 р. по 02.02.2015 р.

Відповідач вважає застосування підвищених ставок 18,5% та 19,5% неправомірним.

Суд зазначає, що за змістом пп. 2.61 кредитного договору ставка 18,5% діє до моменту виконання позичальником зобов'язань, передбачених пп. 3) п. 5.3.19 цього договору. Далі застосовується ставка 17,0%.

Відповідно до пп. 3) п. 5.3.19 кредитного договору позичальник зобов'язаний у термін до 25.05.2014 р. (включно) укласти з банком в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором іпотечний договір/іпотечні договори, якими передати в іпотеку банку все нерухоме майно (квартири, нежилі приміщення, паркомісця (машиномісця), які розташовані в об'єкті будівництва та належатимуть позичальнику на праві власності (не будуть відчужені позичальником тертім особам) станом на 01.05.2014 р., на підтвердження чого будуть надані документи, вказані в пп. 4)-5) пп. 5.3.18 цього договору та надати банку для укладення зазначеного правочину всі необхідні документи згідно вимог банку та чинного законодавства.

Документами відповідно до пп. 4)-5) пп. 5.3.18 кредитного договору є свідоцтва про право власності на відповідне новостворене нерухоме майно та витяги з державного реєстру прав про реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Об'єктом будівництва за визначенням пп. 11 п.1.1 кредитного договору є об'єкт містобудування V категорії складності - «П'ять житлових будинків (з вбудованими двома підземними паркінгами, приміщеннями соцкультпобуту, магазинами продовольчих та непродовольчих товарів, окремими трансформаторними підстанціями, прибудованою газовою котельнею) по пр. Панфілова у Ворошиловському районі м. Донецька з виділенням черг будівництва. Друга черга - секція №2 23-поверхового двосекційного будинку №2 (з вбудовано-прибудованими об'єктами громадського призначення, підземним паркінгом та спортивними залами)», будівництво якого здійснюється позичальником на підставі дозволу на виконання будівельних робіт №ДД 3 від 27.09.2011 р., наданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області як замовником будівництва.

На об'єкт по вул. Панфілова, 24-а в м. Донецьк відповідачем укладено іпотечний договір № №23 від 14.05.2014 р. (на квартири з 1-го по 9-й поверхи цього будинку), іпотечний договір №24 від 15.05.2014 р. (на квартири з 9-го по 17-й поверх) іпотечний договір №28 від 16.05.2014 р. (на квартири з 18-го по 22-й поверх), іпотечний договір №29 від 20.05.2014 р. (на квартиру 17-го поверху), іпотечний договір №30 від 26.05.2014 р. (на квартири 1-го та нульового поверхів), іпотечний договір №31 від 27.05.2014 р. (на квартири з 39-го по 50-й поверх), іпотечний договір №32 від 27.05.2014 р. (на паркінг, нежитлові та офісні приміщення) (том 1 а.с.87-178).

Таким чином, відповідач порушив строк укладання іпотечних договорів, передбачений в пп. 3) п. 5.3.19 кредитного договору (25.05.2014 р.), останній іпотечний договір щодо об'єкту будівництва укладено 27.05.2014 р. Тому позивач правомірно застосував ставку процентів в розмірі 18,5% за період з 27.01.2014 р. по 27.05.2014 р. (121 день) та визначив проценти за користування кредитом від суми кредиту 31827692,00 грн. за ставкою 18,5% річних в сумі 1951953,12 грн. (загальна сума помісячних сум процентів за цей період).

За умовами пп. 2.6.4 кредитного договору в редакції додаткового договору №1 від 13.02.2014 р. процентна ставка в розмірі 19,5% річних застосовуються банком у випадку порушення зобов'язань позичальника, встановлених пп. 5.3.5, 5.3.12 - 5.3.20, 5.3.24 цього договору, починаючи з першого дня звітного місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулось порушення.

Так, умовами п. 5.3.5 кредитного договору зобов'язано позичальника у термін до 30.05.2014 р. (включно) закрити поточні, депозитні та інші банківські рахунки в інших банківських установах і починаючи з наступного дня після закриття рахунків проводити всі розрахунки виключно через рахунки, відкриті в установах банку, а також передбачені інші зобов'язання щодо руху коштів по рахунках.

Відповідно до п. 5.3.12 кредитного договору забезпечити безперервне протягом всього строку дії цього договору та іпотечних договорів, зазначених в п. 4.1 цього договору, страхування предметів іпотеки на повну договірну вартість протягом 30 банківських днів дати підписання відповідного іпотечного договору, шляхом укладання трьохстороннього(іх) договору(ів) страхування між страховою(ми) компанією(ми), банком та позичальником із визначенням страхової суми в розмірі не менше договірної вартості предмету іпотеки згідно іпотечного договору.

Згідно умов пп. 5.3.13.1 кредитного договору позичальник повинен забезпечити надання банку у термін до 30.01.2014 р. (включно):

- додаткового договору про дострокове розірвання кредитного договору №38/2011 від 19.10.2011 р. між позичальником та ПАТ «АКБ «Капітал», забезпечити повне погашення заборгованості за даним договором;

- додаткового договору про дострокове розірвання кредитного договору №32/1 від 03.10.2011 р. між ПАТ «АКБ «Капітал» та ДІУ та підтвердити факт відсутності невиконаних зобов'язань за цим договором;

- повного пакету документів, необхідних для передання в іпотеку банку нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці ДІУ, а саме: нежитлових приміщень загальною площею 772,0 кв.м. за адресою: м. Донецьк, вул. Пушкіна, 2а, які належать позичальнику; підвального приміщення (паркінгу) загальною площею 239,9 кв.м. за адресою: м. Донецьк, вул. Пушкіна, 2а, які належать поручителю; нежитлового приміщення в бізнес-центрі класу А загальною площею 585,1 кв.м. за адресою: м. Донецьк, вул. Пушкіна, 2а, яке належить поручителю; витягів з державного реєстру прав щодо зазначеного нерухомого майна, зміни пріоритетності прав банку на визначення його як іпотекодержателя першої черги на задоволення забезпечених іпотекою/заставою вимог за рахунок предмета іпотеки в результаті погашення кредиту позичальника у ПАТ «АКБ «Капітал» за кредитним договором №38/2011 від 19.10.2011 р., а також державної реєстрації припинення іпотеки та заборони відчуження вказаного нерухомого майна, встановлених на користь ПАТ «АКБ «Капітал».

Згідно з пп. 5.3.13.2 кредитного договору у термін до 07.02.2014 р. (включно) позичальник повинен забезпечити укладення іпотечних договорів щодо передачі в іпотеку банку: нежитлових приміщень за адресою: м. Донецьк, вул. Пушкіна, 2а, власником якого є позичальник; нежитлового приміщення в бізнес-центрі класу А (офіс) за адресою: м.Донецьк, вул. Пушкіна, 2а, власником якого є ОСОБА_1; додаткових договорів до іпотечних договорів, вказаних в пп. 2.5.2.1 - 2.5.2.6 цього договору, які передбачають виключення із вказаних договорів положень про те, що майно за цими договорами є предметом іпотеки за іпотечними договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед ПАТ «АКБ «Капітал» за кредитним договором №38/2011 від 19.10.2011 р.

Згідно з пп. 5.3.14 кредитного договору у термін до 20.02.2014 р. (включно) позичальник повинен забезпечити відкриття в АТ «Ощадбанк» вкладного (депозитного) рахунку позичальника з правом поповнення та перерахування на вказаний рахунок грошових коштів в сумі, не менше 500000,00 грн.

Згідно з пп. 5.3.15 кредитного договору у термін до 20.02.2014 р. (включно) позичальник повинен забезпечити укладення між банком та позичальником документу забезпечення, зазначеного в пп. 4.1.8 договору - договору застави грошей (майнових прав на отримання грошових коштів) на вкладному (депозитному) рахунку, відкритому згідно вимог пп. 5.3.14 цього договору.

Згідно з пп. 5.3.16 кредитного договору у строк до двох місяців з моменту укладення цього договору позичальник повинен укласти з банком договір (договори) на виплату заробітної плати працівникам позичальника з використанням платіжних карток АТ «Ощадбанк».

Підпунктом 5.3.17 кредитного договору передбачені зобов'язання позичальника щодо надання звітів сюрвеєра щомісячно до 25-го числа кожного наступного звітного місяця та укладення відповідного трьохстороннього договору із сюрвеєром та банком.

Згідно з пп. 5.3.18 кредитного договору позичальник повинен у термін до 30.04.2014 р. (включно) надати банку документи щодо об'єкту будівництва (будівництво та введення в експлуатацію), а саме копії документів: акт готовності до експлуатації та сертифікату відповідності, довідку про перелік нерухомого майна, копію технічного паспорту, свідоцтво про право власності та витяги з державного реєстру прав про реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Згідно з вимогами п. 5.3.19 кредитного договору позичальник повинен до 15.05.2014 р. (включно) надати банку документи щодо проведення ринкової оцінки вартості нерухомого майна (квартири, нежилі приміщення, паркомісця (машиномісця), що належатимуть позичальнику на праві власності (не будуть відчужені третім особам) станом на 01.05.2014р.; у термін до 25.05.2014 р. (включно) укласти з банком іпотечні договори на все нерухоме майно, розташоване в об'єкті будівництва.

Відповідно до умов п. 5.3.20 кредитного договору позичальник зобов'язався протягом строку дії цього договору не укладати правочинів, що мають на меті передачу тертім особам права власності на нерухомість (права на неї) в об'єкті будівництва; не передавати у будь-який спосіб іншим особам проектну документацію щодо об'єкті будівництва; не змінювати техніко-економічні показники об'єкта будівництва; не передавати право на будівництво цього об'єкта іншому замовнику, генеральному підряднику.

Згідно з п. 5.3.24 кредитного договору позичальник зобов'язався протягом 5 банківських днів повідомити банк про зміну адреси місцезнаходження, банківських реквізитів та інші зміни, які здатні вплинути на реалізацію договору та виконання зобов'язань за ним.

За приписами ст. ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав доказів виконання у встановлені строки вищенаведених умов кредитного договору.

Як встановлено судом, іпотечні договори щодо об'єкту будівництва були укладені з порушенням встановленого строку.

Також відповідачем не виконано умови п. 5.3.12 кредитного договору щодо забезпечення безперервного страхування предметів іпотеки протягом всього строку дії цього договору та іпотечних договорів, зазначених в п. 4.1 цього договору, протягом 30 банківських днів дати підписання відповідного іпотечного договору, шляхом укладання трьохстороннього(іх) договору(ів) страхування між страховою(ми) компанією(ми), банком та позичальником із визначенням страхової суми в розмірі не менше договірної вартості предмету іпотеки згідно іпотечного договору.

Відповідачем надані копії договорів добровільного страхування майна:

- від 15.07.2013 р. серії МЗ №046/001/000080/13 щодо нерухомого майна по бул.Пушкіна, 27 в м. Донецьк (підвальні приміщення та вбудовані приміщення на 1-му поверсі будинку літ. А-6);

- від 15.07.2013 р. серії МЗ №046/001/000081/13 щодо нерухомого майна по вул. Постишева, 118 в м. Донецьк (вбудоване нежитлове приміщення в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-3,4 загальною площею 116,2 кв.м.) (том 2 а.с. 67- 80).

Вказані договори страхування укладені на строк до 23.07.2014 р. Договорів страхування на новий строк відповідачем не укладалось, про що він сам зазначає, з підстав відмови страхувальників від укладання договорів страхування майна, розташованого на території проведення АТО. Разом із цим, доказів звернення відповідача до страхових компаній з приводу укладання договорів страхування та доказів їх відмови в укладенні відповідних договорів відповідачем не надано.

З приводу посилань відповідача на неможливість належного виконання зобов'язань за кредитним договором, встановлених пп. 5.3.5, 5.3.12 - 5.3.20, 5.3.24 цього договору, у зв'язку з проведенням на території Донецької області АТО, суд зазначає, що по більшості із зазначених зобов'язань строки виконання були встановлені в січні - лютому, квітні-травні 2014 року, при цьому зазначені строки були визначені як кінцеві, тобто відповідач не був позбавлений можливості виконати ці зобов'язання протягом періоду виконання з початку укладення договору (24.01.2014 р.). Крім того, суд зауважує, що підставою для застосування підвищеної процентної ставки може бути порушення принаймні одного з вищеназваних зобов'язань.

Відповідачем наданий суду висновок Донецької торгово-промислової палати від 28.11.2014 р. №2741/12.12-03 про істотну зміну обставин, в якому зазначено, що до липня 2014 року відповідач виконував зобов'язання зі сплати процентів за кредитом у повному обсязі, але з 01.07.2014 р. підприємство тимчасово не має можливості виконувати умови договору внаслідок проведення на території Донецької області військових дій, що зумовило неможливість здійснення господарської діяльності відповідачем (том 2 а.с. 46-47).

Також відповідачем наданий сертифікат №6154 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 15.04.2016 р. вих. №500/05.0-4, виданий Торгово-промисловою палатою України, про те, що з 07.04.2014 р. по 15.04.2016 р. на території Донецької області тривають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): акти тероризму, протиправні дії третіх осіб (том 3 а.с. 127).

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" від 20.03.2003 р. № 638-IV антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 відповідно до ст. ст. 107, 112 Конституції України введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України". Зазначеним Указом Президента України було обумовлено проведення антитерористичної операції на сході України.

Наказом Антитерористичного центру при службі безпеки України від 07.10.2014 р. №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" визначено, що антитерористична операція проводиться в Донецькій області з 07 квітня 2014 року.

На запит відповідача Штабом Антитерористичного центру при Службі безпеки України надано відповідь від 01.07.2015 р. №33/7047 про те, що територія Донецької області (у т.ч. м. Донецьк) визначена районом проведення АТО з 07.04.2014 р. Проведення АТО триває і рішення про її проведення не прийнято (том 3 а.с. 45).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у підпункті й пункту 1 якого значиться м. Донецьк, який є місцезнаходженням відповідача згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, офіційно підтверджено факт здійснення антитерористичної операції на території Донецької області та м. Донецьк тільки з 07 квітня 2014 року, а до цього часу відповідач не підтвердив неможливості виконання зобов'язань за кредитним договором, не навів обставин, які об'єктивно перешкоджали відповідачу виконати ці зобов'язання та є підставами для звільнення відповідача від відповідальності згідно вимог чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що застосування підвищеної процентної ставки не є штрафною санкцією, а є платою за користування кредитом. Застосування підвищеної ставки за умов порушення зобов'язань не змінює правової природи процентів як плати за користування кредитом.

Стосовно заперечень відповідача про те, що умова договору про можливість зміни фіксованої процентної ставки є нікчемною відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України суд зазначає, що недійсність договору визначається судом на момент його укладання. На дату укладання спірного договору (24.01.2014 р.) законодавство не містило норми про нікчемність умови договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку.

Крім того, в даному випадку процентна ставка в розмірі 18,0% та 19,5% річних, умови та порядок їх застосування узгоджені сторонами в кредитному договорі, тому застосування позивачем цих ставок при наявності відповідних підстав не є односторонньою зміною процентною ставки кредитором.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно застосував ставку за користування кредитом у розмірі 19,5% річних згідно з умовами пп. 2.6.4 кредитного договору в редакції додаткового договору №1 від 13.02.2014 р., починаючи з першого дня звітного місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулось порушення, зокрема, за період з 01.08.2014 р. по 02.02.2015 р.

Таким чином, суд визнав вірним розрахунок процентів за користування кредитом в розмірі 31827692,00 грн. за ставкою 17% річних за період з 28.05.2014 р. по 31.07.2014 р. (65 днів) в загальній сумі 963550,68 грн. (загальна сума помісячних процентів за цей період), а також за ставкою 19,5% річних за період з 01.08.2014 р. по 02.02.2015 р. (186 днів) в загальній сумі 3162713,38 грн. (загальна сума помісячних процентів за цей період).

Таким чином, всього за період з 27.01.2014 р. по 02.02.2015 р. проценти за користування кредитом складають 6078217,18 грн. З них відповідачем погашено проценти на суму 2111248,55 грн., що підтверджується виписками по рахунку позивача за 03.02.2014р. - на суму 80659,22 грн., за 03.03.2014 р. - на суму 451691,63 грн., за 02.04.2014 р. - на суму 500087,16 грн., за 06.05.2014 р. - на суму 483955,32 грн., за 05.06.2014 р. - на суму 494855,22 грн., за 02.07.2014 р. - на суму 100000,00 грн.

Залишок несплачених процентів складає 3966968,63 грн.

Доказів оплати процентів в сумі 3966968,63 грн. відповідач суду не надав. У зв'язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в сумі 3966968,63 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути комісійну винагороду банку в розмірі 66838,17 грн. на підставі п. 5.3.11 кредитного договору.

Пунктом 5.3.11 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний сплатити комісійні винагороди, передбачені цим договором.

Конкретного пункту кредитного договору, на підставі якого нарахована комісія позивачем не вказано. Однак з розрахунку пені та 3% річних за несплачену комісію (таблиці 3, 7) вбачається, що комісійна винагорода в розмірі 66838,17 грн. розрахована за 7 місяців з липня 2014 по січень 2015 р. по 9548,31 грн. за місяць (том 1 а.с. 69, 73). Сума комісії 9548,31 грн. відповідає ставці комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,03%, розрахованої від основної суми боргу 31827692,00 грн., яка сплачується відповідно до умов п.2.9.2 кредитного договору щомісячно станом на останнє число звітного місяця в останній банківський день цього місяця.

Факт отримання відповідачем кредиту в сумі 31827692,00 грн. та користування цим кредитом в період нарахування комісії доведений матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача про те, що комісія нарахована позивачем безпідставно (не вказано конкретний пункт договору, на підставі якого нарахована комісія та не надано доказів фактичного надання послуг).

Розрахунок комісії судом перевірено. Доказів оплати комісії в сумі 66838,17 грн. відповідач не надав. У зв'язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 66838,17 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Підпунктом 7.2.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених положеннями цього договору, банк має право застосувати до позичальника пеню на користь банку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Строку нарахування пені в договорі не визначено, отже пеня може нараховуватися протягом шести місяців з дня виникнення прострочення.

Згідно розрахунку пені по тілу кредиту (таблиця 2) позивач нараховує пеню на суми прострочених платежів по кредиту наростаючим підсумком в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 26.08.2014 р. по 11.02.2015 р. в сумі 925204,42 грн. (том 1 а.с. 68). Пеня за кредитом розрахована в межах шестимісячного строку нарахування пені (170 днів).

Також позивач нараховує пеню на прострочені проценти (таблиця 4) від суми прострочених платежів наростаючим підсумком за період з 07.07.2014 р. по 11.02.2015 р. (том 1 а.с. 70). Пеня за процентами розрахована з порушенням шестимісячного строку нарахування пені (220 днів), що не відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Пеня за прострочення сплати комісії розрахована позивачем від суми простроченої комісії наростаючим підсумком за період з 01.08.2014 р. по 11.02.2015 р. в сумі 5170,22 грн. (таблиця 3, том 1 а.с.69) за період понад шість місяців (195 днів), що не відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ст. 2 Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Закон України від 02.09.2014р. № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є діючим. Дію даного закону в частині введення мораторію не було зупинено. Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми даного закону щодо введення мораторію на нарахування пені з 14.04.2014 р. підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції.

Пеня за договором за прострочення сплати кредиту, процентів та комісії нарахована позивачем після 14.04.2014 р. і проведення антитерористичної операції триває на час судового розгляду, тобто пеня нарахована позивачем в період дії мораторію, що є безпідставним та суперечить вимогам законодавства. У зв'язку з цим у стягненні пені за позовом суд відмовляє повністю.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф:

- за невиконання п. 5.3.5.1 кредитного договору в сумі 159138,46 грн.;

- за невиконання п. 5.3.12 кредитного договору в сумі 70552,98 грн.;

- за невиконання п. 5.3.22 кредитного договору в сумі 159138,46 грн.

За умовами п. 7.2.3 кредитного договору банк має право застосувати до позичальника неустойку в розмірі 0,5% від суми основної суми боргу у разі ненадання позичальником документів, надання яких передбачено умовами цього договору та/або невиконання позичальником зобов'язань за цим договором, що не мають вартісного виразу.

Підпункт 5.3.5.1 кредитного договору передбачає обов'язок позичальника у термін до 30.05.2014 р. (включно) закрити поточні, депозитні та інші банківські рахунки в інших банківських установах.

За порушення 5.3.5.1 кредитного договору позивач нарахував штраф на підставі п.7.2.3 кредитного договору в розмірі 0,5% від суми основної суми боргу за кредитним договором, що складає: 31827692,00 грн. х 0,5% = 159138,46 грн.

Суд зазначає, що строк виконання зазначеного обов'язку встановлений до 30.05.2014р., отже прострочення виконання виникло лише з 31.05.2014 р. У той же час, з 14.04.2014 р. забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами відповідно до ст. 2 Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Враховуючи те, що нарахування штрафу за порушення 5.3.5.1 кредитного договору здійснюється на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором, і вказана норма закону не містить виключень щодо видів порушених зобов'язань, за порушення яких нараховуються штрафні санкції, суд дійшов висновку, що на вимоги про стягнення штрафу за порушення 5.3.5.1 кредитного договору в розмірі 159138,46 грн. поширюється дія мораторію, тому в стягненні цього штрафу суд відмовляє.

Підпункт 5.3.12 кредитного договору передбачає обов'язок позичальника забезпечити безперервне протягом всього строку дії цього договору та іпотечних договорів, зазначених у пп. 4.1 цього договору, страхування предметів іпотеки на повну договірну вартість протягом 30 банківських днів з дати підписання відповідного іпотечного договору. Як було встановлено судом вище, даний обов'язок відповідачем порушений, оскільки договори страхування були укладені на строк до 23.07.2014 р. і після закінчення цього строку не переукладались. Тобто порушення виникло з 24.07.2014 р.

Разом із цим, з 14.04.2014 р. забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами відповідно до ст. 2 Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Крім того, суд зауважує, що за порушення п. 5.3.12 кредитного договору позивач застосовує ставку штрафу 0,15% і визначає штраф від вартості кожного об'єкту іпотеки. Однак кредитний договір, на підставі якого заявлені позовні вимоги в даній справі, не містить такого виду відповідальності як штраф в розмірі 0,15% від вартості об'єкту іпотеки. Отже, штраф за невиконання п. 5.3.12 кредитного договору в сумі 70552,98 грн. нарахований позивачем безпідставно, тому в його стягненні суд відмовляє.

Підпункт 5.3.22 кредитного договору передбачає обов'язок позичальника у термін до 15.12.2014 р. (включно) забезпечити надання банку документів щодо формування земельної ділянки 1 (в т.ч. рішення відповідних місцевих органів самоврядування щодо виділення в натурі частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування об'єкту будівництва після введення в експлуатацію, присвоєння їй кадастрового номеру) в порядку, що регламентується чинним законодавством, а також забезпечити укладення договору оренди земельної ділянки 1 та здійснення державної реєстрації права оренди на неї в Державному реєстрі прав.

За порушення 5.3.22 кредитного договору позивач нарахував штраф на підставі п. 7.2.3 кредитного договору в розмірі 0,5% від суми основної суми боргу за кредитним договором, що складає: 31827692,00 грн. х 0,5% = 159138,46 грн.

Відповідач не надав доказів виконання умов пп. 5.3.22 кредитного договору щодо укладення договору оренди земельної ділянки та надання відповідних документів банку.

Однак строк виконання зазначеного зобов'язання сплив 15.12.2014 р., тобто в період дії мораторію на нарахування штрафних санкцій відповідно до ст. 2 Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тому відсутні підстави для застосування штрафу за невиконання п. 5.3.22 кредитного договору в сумі 159138,46 грн. і в задоволенні цих вимог суд відмовляє.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував 3% річних:

- на суму прострочених платежів по кредиту наростаючим підсумком за період з 26.08.2014 р. по 11.02.2015 р. в сумі 99389,26 грн. (таблиця 6, том 1 а.с. 72).

- на суму прострочених процентів наростаючим підсумком за період з 07.07.2014 р. по 11.02.2015 р. в сумі 34747,80 грн. (таблиця 9, том 1 а.с. 75).

- за несплачену простроченої комісії комісію наростаючим підсумком за період з 01.08.2014 р. по 11.02.2015 р. в загальному розмірі 560,35 грн. (таблиця 7, том 1 а.с. 73).

У п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, порушення відповідачем грошових зобов'язань за кредитним договором є підставою для нарахування визначених статтею 625 Цивільного кодексу України платежів, адже неможливість виконання відповідачем зобов'язання, на яке посилається відповідач, не звільняє його від установленого законом обв'язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на компенсацію за користування утримуваними боржником грошовими коштами.

Суд перевірив розрахунок 3% річних та визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 99389,26 грн. за прострочення сплати кредиту, 3% річних в сумі 34747,80 грн. за прострочення сплати процентів та 3% річних в сумі 560,35 грн. за прострочення сплати комісії, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат суд зазначає наступне.

В пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Виходячи з наведеного роз'яснення, при розрахунку інфляційних втрат слід враховувати заборгованість на кінець місяця, в якому виникло прострочення, та помножити її середній індекс інфляції за наступні повні місяці, в яких існувало прострочення, в межах періоду розрахунку інфляційних втрат.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту в сумі 962218,56 грн. за загальний період прострочення з 25.08.2014 р. по 11.02.2015 р. Середні індекси інфляції за прострочення сплати чергових платежів в межах вказаного періоду прострочення позивачем визначені вірно. Так, від суми простроченого платежу 2273000,00 грн. за період з 25.08.2014 р. по 11.02.2015 р. застосований середній індекс інфляції за вересень 2014 року - січень 2015 року (1,140), за період з 24.09.2014 р. по 11.02.2015 р. застосований середній індекс інфляції за жовтень 2014 року - січень 2015 року (1,108), за період з 24.10.2014 р. по 11.02.2015 р. застосований середній індекс інфляції за листопад 2014 року - січень 2015 року (1,082), за період з 24.11.2014 р. по 11.02.2015 р. застосований середній індекс інфляції за грудень 2014 року - січень 2015 року (1,062), за період з 24.12.2014 р. по 11.02.2015 р. застосований індекс інфляції січень 2015 року (1,031). Інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту розраховані вірно і складають 962218,56 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню.

За прострочення сплати процентів позивач просить стягнути інфляційні втрати за загальний період з 04.07.2014 р. по 25.12.2014 р. в сумі 138727,37 грн.

При розрахунку середнього індексу інфляції в межах періодів прострочення сплати процентів позивачем не враховано вищенаведене роз'яснення Вищого господарського суду України, оскільки інфляційні втрати розраховані позивачем з місяця, в якому виникло прострочення. Натомість слід враховувати заборгованість на кінець цього місяця, а індекс інфляції застосовувати за наступні повні місяці прострочення.

Так, за період прострочення з 04.07.2014 р. по 25.2014 р. слід застосовувати середній індекс інфляції за серпень-листопад 2014 року (1,08), звідси від суми боргу 344715,69 грн. інфляційні втрати складають 28372,15 грн.

За період прострочення з 04.08.2014 р. по 25.12.2014 р. слід застосовувати середній індекс інфляції за вересень-листопад 2014 року (1,07), звідси від суми боргу 459539,46 грн. інфляційні втрати складають 33875,51 грн.

За період прострочення з 04.09.2014 р. по 25.12.2014 р. слід застосовувати середній індекс інфляції за жовтень-листопад 2014 року (1,04), звідси від суми боргу 527118,89 грн. інфляційні втрати складають 22906,48 грн.

За період прострочення з 04.10.2014 р. по 25.12.2014 р. слід застосовувати індекс інфляції за листопад 2014 року (1,02), звідси від суми боргу 510115,07 грн. інфляційні втрати складають 9692,19 грн.

За прострочення сплати суми боргу 527118,89 грн. в період з 04.11.2014 р. по 25.12.2014 р. інфляційні втрати судом не застосовуються, оскільки період їх розрахунку (24 дні грудня 2014 року) становить менше місяця, а найменший період розрахунку інфляційних втрат становить місяць.

Таким чином, всього за прострочення сплати процентів за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 94846,33 грн. У стягненні інфляційних втрат в сумі 43881,04 грн., нарахованих за прострочення сплати процентів, суд відмовляє.

Суд відхилив доводи відповідача про те, що вимоги про стягнення інфляційних втрат є погашеними з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2015 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про перебування юридичної особи - ТОВ "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" в стані припинення.

Згідно з ч. 5 ст. 105 Цивільного кодексу України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 112 Цивільного кодексу України вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Тобто за змістом наведеної вважаються погашеними тільки вимоги, щодо яких ліквідаційною комісією прийнято рішення про повну або часткову відмову у їх визнанні, а спір щодо них не був переданий до суду, а також вимоги, у задоволенні яких відмовлено судом, або вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується. Отже, не вважаються погашеними вимоги, які не пред'являлись на розгляд ліквідаційної комісії або суду. Дані вимоги можуть бути задоволені за рахунок наявного майна юридичної особи, що ліквідується.

У справі господарського суду Донецької області №905/3534/15 позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання вимог кредитора та включення до реєстру вимог кредиторів на суму 53044674,42 грн., з яких заборгованість за кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014 р. - 31827692,00 грн., сума прострочених процентів - 3961996,80 грн., сума простроченої комісії - 66838,17 грн., сума пені по кредиту - 12710899,61 грн., сума пені по процентах - 1797154,39 грн., сума пені за комісією 28749,31 грн., 3% річних за кредитом в сумі 719371,05 грн., 3% річних за процентами в розмірі 109057,49 грн., 3% річних по комісії у розмірі 1839,56 грн., штрафні санкції у розмірі 1821076,04 грн. (том 3 а.с. 114 - 124). Провадження у справі №905/3534/15 порушено ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.2015 р. і наразі зупинено ухвалою від 22.03.2017 р., тобто справа по суті не розглянута.

Вимоги про стягнення інфляційних втрат позивачем раніше не пред'являлись ні до ліквідаційної комісії, ні до суду, рішень щодо відмови в їх задоволенні не приймалось, а тому вказані вимоги не є погашеними.

Стосовно клопотання відповідача про припинення провадження в даній справі у зв'язку з пред'явленням позивачем кредиторських вимог за кредитним договором №26-15-03/14 від 24.01.2014 р. у справі №905/3534/15, яка розглядається господарським судом Донецької області, суд зазначає, що вказана обставина не є підставою для припинення провадження в господарській справі відповідно до норм ст. 80 ГПК України. Справа №905/3534/15 по суті не розглянута і відсутнє рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) не підлягає задоволенню, оскільки у стягненні пені та штрафу судом відмовлено по суті. Додатково суд зауважує, що пунктом 9.1 кредитного договору сторони встановили збільшені строки позовної давності для всіх грошових зобов'язань позичальника тривалістю 10 років, які на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі не спливли.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідачем заявлені два клопотання про відстрочку виконання рішення.

Так, 02.03.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відстрочку виконання рішення суду в порядку п. 6 ч. 1 ст. 84 ГПК України до моменту закінчення антитерористичної операції та відновлення повноважень органів державної української влади на території Донецької області, зокрема і в м. Донецьк.

17.03.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відстрочку виконання рішення, згідно якого відповідач просить відстрочити виконання рішення по справі на 6 місяців. У вказаному клопотанні відповідач посилається на Мінські домовленості, підписані контактною групою 12.02.2015 р., які передбачають відновлення банківської системи, платежів та контролю над кордоном до кінця 2015 року. З урахуванням цих обставин відповідач планує здійснити продаж заставного майна, яке знаходиться у м. Донецьк, а отримані кошти спрямувати на погашення заборгованості.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Питання про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника і для стягувача.

Суд зауважує, що обставини проведення антитерористичної операції на території Донецької області були враховані судом при розгляді позовних вимог про стягнення пені та штрафу за спірний період.

Для вирішення питання про відстрочку виконання рішення суду належить оцінити актуальний фінансовий стан відповідача та дійсну неспроможність виконати в повному обсязі рішення суду про стягнення заборгованості. Натомість відповідач не надав суду жодних документів на підтвердження свого фінансового стану на час розгляду справи в суді (балансу, звіту про фінансові результати, відомостей про рух коштів на рахунках). У зв'язку з цим суд не вбачає підстав надання відповідача відстрочки виконання рішення.

У той ж час, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням на стадії виконання рішення, надавши належні докази на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Так, позивачем пред'явлено до стягнення збільшені позовні вимоги на загальну суму 38730602, 36 (27) грн. Відповідно до пп. 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання заяви про збільшення позовних вимог, ставка судового збору складала 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Виходячи з розміру заявлених позовних вимог, позивачем було оплачено судовий збір за максимальною ставкою в сумі 73080,00 грн.

Судом задоволено за результатами розгляду справи позовні вимоги на суму 37053261,10 грн.

Звідси пропорційно до задоволених позовних вимог з урахуванням ставки судового збору, яка діяла на момент подання заяви про збільшення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі: 37053261,10 грн./ 38730602,36 (27) грн. х 73080,00 грн. = 69 915,06 грн.

На підставі викладеного, керуючись 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДИРЕКЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ БУДІВЕЛЬ" (83000, м. Донецьк, бул. Пушкіна, буд. 2-а; адреса для листування: АДРЕСА_2, ) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01023, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г; ):

- 31827692,00 грн. (тридцять один мільйон вісімсот двадцять сім тисяч шістсот дев'яносто дві грн. 00 коп.) - заборгованість за тілом кредиту;

- 66838,17 грн. (шістдесят шість тисяч вісімсот тридцять вісім грн. 17 коп.) - комісійна винагорода банку;

- 3966968,63 грн. (три мільйони дев'ятсот шістдесят шість тисяч дев'ятсот шістдесят вісім грн. 63 коп.) - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами;

- 962218,56 грн. (дев'ятсот шістдесят дві тисячі двісті вісімнадцять грн. 56 коп.) - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту;

- 94846,33 грн. (дев'яносто чотири тисячі вісімсот сорок шість грн. 33 коп.) - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів;

- 99389,26 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч триста вісімдесят дев'ять грн. 26 коп.) - 3% річних за прострочення сплати кредиту;

- 34747,80 грн. (тридцять чотири тисячі сімсот сорок сім грн. 80 коп.) - 3% річних за прострочення сплати процентів;

- 560,35 грн. (п'ятсот шістдесят грн. 35 коп.) - 3% річних за прострочення сплати комісії;

- 69915,06 грн. (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять грн. 06 коп.) - витрати на сплату судового збору.

Видати наказ.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 26.06.2017 р.

Головуючий Т.А. Азізбекян

Судді М.В. Мірошниченко

С.С. Дроздова