ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Справа № 911/2835/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів: Ковтонюк Л.В., Карабаня В.Я., Корнілової Ж.О.
за участю представників сторін: Бушинський А.В., Драчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 14.03.2017
у справі № 911/2835/16господарського суду Київської області
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро"
до приватного сільськогосподарського підприємства "Ківшовата"
простягнення 721 239,80 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.10.2016 (суддя Кошик А.Ю.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 (колегія у складі суддів: Руденко М.А., Пономаренка Є.Ю., Дідиченко М.А.) рішення господарського суду Київської області від 11.10.2016 залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017, товариство з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 та рішення господарського суду Київської області від 11.10.2016 як такі, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Дослідивши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства "Ківшовата" про стягнення 721 239,80 грн. як помилково перерахованих грошових коштів.

Позов мотивовано тим, що 18.12.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Фідленс Агро" як покупцем та приватним сільськогосподарським підприємством "Ківшовата" як продавцем було укладено договір на поставку зерна № 7, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця зернові та технічні культури в кількості, асортименті, по цінах та на умовах, що обумовлюються в даному договорі або специфікації до нього, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його. Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що покупець сплачує продавцю вартість товару протягом 4 місяців, починаючи з 6-го місяця від дати укладання договору, чотирма рівними частинами. На виконання умов вказаного договору відповідачем здійснено поставку товару в кількості 199,08 т на загальну суму 1 617 226,38 грн., а саме 25.12.2014 - 111,84 т згідно видаткових накладних: № 16 від 25.12.2014 на 317 953,79 грн. (39,14 т), № 17 від 25.12.2014 на 327 052,11 грн. (40,26 т), № 18 від 25.12.2014 на 263 526,34 грн. (32,44 т); 26.12.2014 - 87,24 т згідно видаткових накладних: № 19 від 26.12.2014 на 227 295,53 грн. (27,98 т), № 20 від 26.12.2014 на 242 242,77 грн. (29,82 т), № 21 від 26.12.2014 на 239 155,84 грн. (29,44 т). Позивачем здійснено оплату товару на загальну суму 2 630 247,13 грн., з них 291 780,95 грн. повернули. Посилаючись на те, що позивачем помилково сплачено 721 239,80 грн., просив задовольнити позов.

У відзиві на позов приватне сільськогосподарське підприємство "Ківшовата" вказало про те, що позивач систематично порушував умови договору поставки зерна та розраховувався несвоєчасно (не у передбачені договором терміни), сума грошових коштів, яка є предметом позовних вимог, перерахована позивачем в межах договору на поставку зерна № 7 від 18.12.2014, та є оплатою за поставлений відповідачем товар, позивачем було оплачено скориговану вартість отриманого товару згідно умов договору після поставки йому товару.

Місцевий та апеляційний господарські суди, дослідивши докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки в призначеннях платежу міститься посилання на договір № 7 від 18.12.2014, умовами договору передбачено, що в специфікації зазначається як вартість товару в гривні, так і в еквіваленті в доларах США. При складанні рахунку продавець на свій власний розсуд має право брати за основу як ціну, вказану в специфікації в гривнях, так і вказану в еквіваленті в доларах США. У випадку, якщо продавець обирає за основу для складання рахунку вартість Товару, вказану в специфікації в еквіваленті в доларах США, то вартість товару визначається в еквіваленті гривні відповідно до курсу долара США до гривні, який діяв в день складання рахунку, згідно середнього курсу міжбанку (п.п. 3.8, 3.9). За платіжними дорученнями на суму 721 239,80 грн. приватне сільськогосподарське підприємство "Ківшовата" було належним отримувачем коштів, оскільки товариством з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг" зазначені суми перераховувались як оплата згідно договору № 7 від 18.12.2014, який був укладений між сторонами, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи.

З зазначеними висновками судів попередніх інстанцій погоджується і Вищий господарський суд України, оскільки вони відповідають чинному законодавству та матеріалам справи. Підстав для задоволення касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг" немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 у справі № 911/2835/16 залишити без змін.

Головуючий Л.Ковтонюк

судді: В.Карабань

Ж.Корнілова