ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р.Справа № 916/946/17

Господарський суд Одеської області у складі :

головуючого судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

представник позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №370 від 15.03.2017р.;

представник відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №30 від 01.01.2017р., ОСОБА_3 за довіреністю від 21.02.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/946/17:

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Южненська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація морського порту "Южний");

до відповідача: Державної установи "Лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України на водному транспорті";

про стягнення 25057,73 грн., -

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», в особі Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація морського порту "Южний") (далі Позивач) звернулось до Державної установи "Лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України на водному транспорті" (далі Відповідач ) із позовом про стягнення боргу посилаючись на те, що за Договором про відшкодування витрат за надані послуги, що укладений між сторонами у справі, за відповідачем рахується заборгованість у вигляді: 23 438,32 грн. - суми основного боргу; 189,48 грн. - розмір трьох відсотків річних; 883,10 грн. - розмір пені; 546,83 грн. - розмір інфляційного збільшення суми боргу, що в загальній сумі становить 25 057,73 грн.

На підставі викладеного, з підстав ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 181, 193, 230 ГК України, позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами не згоден з підстав викладених у відзиві на позов.

В засіданні суду оголошено перерва з 07 по 19 червня 2017 р. за приписами ст. 77 ГПК України

В засідання суду 19 червня 2016р. за правилами ст. 85 ГПК України, у присутності представників обох сторін, оголошено вступна та резолютивні частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 18 листопада 2014р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Державною установою «Лабораторний центр Державної санітарно- епідеміологічної служби України на водному транспорті» (надалі - Відповідач, Орендар, Користувач) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного Договору оренди Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення у Блоці санітарно-карантинного відділу, інв. № 1145, реєстровий № 38727770.19.АААИБЕ657, загальною площею 179,60 кв.м., за адресою: 65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, буд. 11 (надалі - майна, орендоване приміщення).

Враховуючи положення п. 2.1. Договору оренди Орендар вступив у строкове платне користування майном з моменту підписання акта приймання-передавання майна, що належить до державної власності від 18.11.2014.

Пунктом п. 5.9. зазначеного Договору оренди на Орендаря покладено обов'язок щодо здійснення витрат, пов'язаних з утриманням орендованого майна шляхом укладання з Балансоутримувачем орендованого майна договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю.

В подальшому, 30.07.2015р. між сторонами у дані справі - Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», в особі Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацією морського порту «Южний») (далі - Позивач, Адміністрація портів, Балансоутримувач) та Відповідачем укладений Договір про відшкодування витрат за надані послуги № 87/15/62/1-П-ЮЖФ-15 (далі також - Договір).

За умовами п. 1.1. Договору Балансоутримувач, згідно з договором оренди нерухомого майна, який був укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Користувачем, забезпечує послугами (електроенергією, теплом, водою і відведенням стоків) Користувача в орендованих приміщеннях, а Користувач забезпечує раціональне використання електроенергії, тепла, води і скидання стоків, що не мають агресивних компонентів, та своєчасно сплачує виставлені Балансоутримувачем рахунки за користування наданими послугами в орендованих приміщеннях.

Відповідно до п. 2.3.7. Договору Користувач зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі у відповідності до умов Договору відшкодовувати Балансоутримувачу витрати за спожиті теплову енергію, електроенергію, воду і відведені стічні води згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що Користувач відшкодовує витрати за надані послуги згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 5 днів (тривалість періоду оплати не має перевищувати 5 банківських днів для субєктів господарювання, які здійснюють плату самостійно і 10 днів - для субєктів господарювання, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію).

У відповідності до вказаних вимог Договору, Балансоутримувачем виставлені рахунки на загальну суму 23 438,32 грн.

Листом від 07.11.2016р. № 6456/115-16 Адміністрацією портів на адресу Користувача направлені рахунки від 31.10.2016 №№ 0777-АЮ, 0771-АЮ. 0765-АЮ, 0760-АЮ та акти приймання-передачі наданих послуг, які отримані Відповідачем 15.11.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином граничним строком оплати виставлених рахунків є 29.11.2016.

Листом від 02.12.2016р. № 7127/115-16 Адміністрацією портів на адресу Користувача направлені рахунки від 30.11.2016 №№ 0797-АЮ, 0804-АЮ, 0810-АЮ та акти приймання- передачі наданих послуг, які отримані Відповідачем 16.12.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином граничним строком оплати виставлених рахунків є 30.12.2016.

Листом від 15.12.2016р. № 7479/115-16 Адміністрацією портів на адресу Користувача направлені рахунки від 13.12.2016 №№ 0819-АЮ, 0822-АЮ, 0824-АЮ та акти приймання- передачі наданих послуг, які отримані Відповідачем 27.12.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином граничним строком оплати виставлених рахунків є 13.01.2017.

Відповідач в передбачений строк не виконав свого обов'язку щодо оплати рахунків, які виставлені у відповідності до умов Договору.

05.01.2017р. та 16.01.2017р. у звязку з несплатою рахунків, Адміністрація направила до Відповідача претензії № 102/01/102-17 та № 227/01/102-17 з вимогами здійснити оплату заборгованості згідно з виставленими рахунками, Зазначені претензії Відповідач отримав, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак заборгованість так і не була сплачена.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

З підстав ч.2 ст.625 ЦК України відповідачеві нараховані 3% річних у розмірі 189,48 грн., а також інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 546,83 грн. за наданим позивачем розрахунку.

Крім того п. 5.3. Договору передбачено, що при несвоєчасному внесені плати, Користувач сплачує Балансоутримувачу пеню із розрахунку однієї облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення, проте сплата пені не звільняє Користувача від виконання зобовязань за цим Договором.

Таким чином, з Відповідача підлягає до стягнення пеня за прострочення виконання зобов'язання за Договором у розмірі 883,10 грн.,

Загальна сума заборгованості Відповідача за Договором становить 25 057,73 грн. та складається з: 23 438,32 грн. - сума основного боргу; 189,48 грн. - розмір трьох відсотків річних; 883,10 грн. - розмір пені; 546,83 грн. - розмір інфляційного збільшення суми боргу.

Проаналізувавши заперечення відповідача суд відхиляє їх як необґрунтовані і як такі, що суперечать матеріалами справи.

За таких обставин господарський суд, аналізуючи вищенаведене у сукупності, вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними і тому підлягаючими задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи «Лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України на водному транспорті» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд. 37, п/р 4504, 4504 в ГУДКСУ в Одеській обл., МФО 828011, ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги. 14 ), в особі Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація морського порту «Южний») (65481, м. Южне Одеської області, вул. Берегова, 11, п/р 3417 у АБ «Південний», МФО 328209, ) суму основного боргу за Договором від 30.07.2015р. № 87/15/62/1-П-ЮЖФ-15 у розмірі 23438 (двадцять три тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 32 коп., 3% річних у сумі 189 (сто вісімдесят девять) грн. 48 коп., пеню у сумі 883 (вісімсот вісімдесят три) грн. 10 коп., інфляційні у сумі 546 (пятсот сорок шість) грн. 83 коп. та судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 червня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук