ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Справа № 904/6712/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргипублічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
напостанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2016
у справі№ 904/6712/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
допублічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
простягнення 396 617,04грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - Шуба Я.С.,

від відповідача - Ряснянська І.С.,

У С Т А Н О В И В:

11.08.2016 публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулися до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" 396 617,04грн. збору за зберігання вантажу, який нараховано у результаті затримки вагонів і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на адресу вантажовласника.

24.10.2016 рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ніколенко М.О.), залишеним без змін 20.03.2017 постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (судді Антонік С.Г., Вечірко І.О., Чимбар Л.О.) позов задоволено, присуджено до стягнення з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" збір за зберігання вантажу в сумі 396 617,04грн. та судові витрати. Обгрунтовуючи висновки, покладені в основу судових рішень, господарські суди зазначили, що вина відповідача у неналежному виконанні умов договору №ПР/М-12-1334/НЮдч підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У касаційній скарзі ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" посилались на неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.267 ЦК України, ст.315 ГК України, ст.137 Статуту залізниць України, що у підсумку свідчить про наявність у ПАТ "Українська залізниця" безперешкодної можливості здійснити перевезення вагонів до пункту призначення та відсутність вини відповідача у затримці таких вагонів. Вважали, що господарські суди невірно застосували положення ст.267 ЦК України, ст.137 Статуту залізниць України, що призвело до помилкового висновку про звернення позивача до суду в межах позовної давності, про застосування якої заявляв відповідач.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи та установлено судами попередніх інстанцій, 16.11.2012 між Позивачем (залізниця) та Відповідачем (власник колії) було укладено договір № ПР/М-12-1334//НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станцій Кривий Ріг-Головний, Кривий Ріг, Батурінска, Новоблочна філії "Придніпровська залізниця" (в редакції додаткової угоди №6/7 від 15.12.2016).

Відповідно до п.1 договору, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає: до станції Кривий Ріг - Головний: у парній горловині через стрілку №54. Межею під'їзної колії є вхідний сигнал "Чс" станції Кривий Ріг-Головний; до станції Кривий Ріг: в непарній горловині через стрілку №49. Межею під'їзної колії є ізостик, який розташований на відстані 38м від вістря стрілки №49 у напрямку стрілки №51; до станції Батуринська: в непарній горловині через стрілку №4. Межею під'їзної колії є граничний стовпчик стрілочного переводу №4 станції Батуринська; до станції Новоблочна: стрілкою №11 до колії №3 станції. Межами є зі сторони станції Новобункерна власника - вхідний сигнал "Нн", що знаходиться на 11 км ПК-6 перегону Новобункерні-Новоблочна; зі сторони станції Східно-Прийомовідправна власника - вхідний сигнал "Нв", що знаходиться на 10 км перегону Східно-Прийомовідправна - Новоблочна. Під'їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Пунктом 5 договору встановлено наступні інтервали здавання вагонів на під'їздну колію: на станцію Східна - Прийомовідправна - 2,0 години; на станцію Промислова - 1,0 година; на станцію Новобункерна - 4,0 години.

Згідно п.13 договору середній час перебування вагонів на під'їзній колії 68 годин. Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

У пункті 16 договору сторони передбачили, що власник колії сплачує залізниці плату за подачу, забирання вагонів - згідно з Тарифним керівництвом №1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги); за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками наведеними в Тарифному керівництві №1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги); інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для Власника колії - згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Пунктом 21 договору визначено термін його дії - на 5 років з 17.10.2012 року до 16.10.2017.

Із матеріалів справи видно, що в рамках виконання договору ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп від 02.01.2008 "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, укладеного між сторонами у справі, за залізничною накладною № 51601839 ПАТ "Придніпровська залізниця" прийняло до перевезення на адресу відповідача збірний поїзд у складі 50 вагонів з вантажем "флюси". Станція призначення Кривий Ріг-Головний.

30.01.2016 о 17 год 24 хв. зазначений поїзд був затриманий на станції Марганець за наказом №147, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" по причині скупченості вагонів на ст..Кривий Ріг-Головний, прибувших на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на їх адресу.

На станції Марганець були складені акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 3 від 30.01.2016 та акт загальної форми ГУ -23 № 59 від 30.01.2016, про що цієї ж дати було повідомлено відповідача о 17 год. 40 хв. Кінець затримки вагонів - 07.02.2016 о 02год. 25 хв.

Згідно накопичувальної картки №09029047 від 08.02.2016, яку відповідач підписав із зауваженнями про можливість прийняти вагони з 21год. 30хв. 30.01.2016 по 02год. 25хв. 07.02.2016, останньому нараховано збір за зберігання вантажу за період затримки у сумі 191 094,90 грн.

За залізничними накладними №№ 35163666, 35162973, 35161363, 35161330, 35161355, 32093544, 32089179, 32085201, 32093445, 35146083, 35154903, 35116342, 32098717 залізницею прийнято до перевезення 50 вагонів з вантажем "вапняк для флюсування" на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", станція призначення Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці.

Вказані вагони затримані на станції Мусіївка за наказом №143 від 30.01.2016 о 05 год. 43 хв., у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" по причині скупченості вагонів на станції Кривий Ріг-Головний, прибувших на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на їх адресу.

На станції Мусіївка залізницею складено акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 9 від 30.01.2016 та акт загальної форми ГУ -23 № 10 від 30.01.2016, про що повідомлено відповідача о 06 год. 30 хв.

Про затримку вагонів повідомлено відповідача 30.01.2016р. о 06 год. 30 хв.

Кінець затримки вагонів - 04.02.2016р. о 23год. 20 хв.

Відповідно до накопичувальної картки №09029048 від 09.02.2016 відповідачу нараховано збір за зберігання вантажу за період затримки у сумі 139 419,30 грн. Вказана картка підписана з боку відповідача із зауваженням про те, що він мав можливість прийняти вагони з 09год. 30хв. 30.01.2016 по 23год. 20хв. 04.02.2016.

Частиною 5 статті 307 ГК України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст.46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно п.п.5, 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Задовольняючи позовні вимоги, попередні судові інстанції обгрунтовано виходили з того, що протягом усього часу простою спірних вагонів на підходах до станції призначення були нараховані оспорювані відповідачем суми збору за зберігання вантажів. При цьому колії станції призначення Кривий Ріг-Головний були зайняті потягами що прибули на адресу відповідача раніше та з його вини простоювали в очікуванні подання їх на під'їзну колію ПАТ "АМКР".

Відповідно до ч.5 ст.315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк позовної давності.

Відхиляючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності на підставі зазначеної статті закону, із посиланням на початок перебігу такого строку з часу складання актів загальної форми, господарські суди правомірно виходили з того, що актами форми ГУ-23 лише фіксують певні обставини (початок і кінець затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення), тобто встановлюють вину відповідача, а не порушене майнове право позивача на отримання плати за надані послуг зі зберігання вантажу.

За змістом ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Узявши до уваги дійсний зміст правовідносин сторін, суди попередніх інстанцій мотивовано дійшли висновку, що саме накопичувальна картка є підставою для списання коштів з рахунку вантажовласника у розумінні вищенаведеної статті закону. Ураховуючи, що накопичувальні картки складені та підписані відповідачем 08.02.2016 та 09.02.2016 відповідно, господарські суди дійшли мотивованих висновків, що звернувшись до суду 08.08.2016 з цим позовом, позивач не пропустив шестимісячний строк позовної давності, виходячи з чого відхилили заяву відповідача.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, належних обґрунтувань, із посиланням на норми права, які б їх спростовували, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Викладені заявником у касаційній скарзі доводи не заслуговують на увагу та спростовуються мотивованими висновками судів попередніх інстанцій, що ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи та вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2016 у справі №904/6712/16 - без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Л.В. Ковтонюк

Суддя Ж.О. Корнілова