ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Справа № 916/3186/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Поляк О.І., Корсака В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиУправління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 02.03.2017
у справі№ 916/3186/16
Господарського суду Одеської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"
доУправління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради
простягнення 56433,89грн

в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:Біліменко О.О. (свідоцтво №3372 від 26.06.2008) не з'явились
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Одеської області (суддя Оборотова О.Ю.) від 16.01.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Поліщук Л.В., судді: Таран С.В., Туренко В.Б.) від 02.03.2017, у справі №916/3186/16 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" суму заборгованості в розмірі 56433,89грн, а також суму судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1378,00грн.

В касаційній скарзі Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.3, 525, 526, 901, 903 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), п.п.7 - 12 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, ст.43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу позивач заперечує викладені в ній доводи.

Представники відповідача не скористались правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, Вищий господарський суд України дійшов до висновку, що касаційна скарга не належить до задоволення з огляду на таке.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося з позовом до Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 56433,89грн у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 06.02.2015 №15-15 в частині відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги зв'язку пільговим категоріям громадян

Судами встановлено таке.

Між Управлінням соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради (Замовник) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (Виконавець) 06.02.2015 укладено договір №15-15 про відшкодування витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян (а.с.12-14).

Відповідно до п.п.1.1., 1.2. договору Виконавець на пільгових умовах надає телекомунікаційні послуги (встановлення телефону, абонентська плата за користування телефоном) громадянам Білгород-Дністровського району, які мають пільги згідно з чинним законодавством. Замовник фінансує протягом поточного року витрати Виконавця за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах громадянам м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району, які мають пільги згідно з чинним законодавством України.

Умовами п.2.1. договору сторони погодили, що фінансування витрат за надання послуг громадянам, які відповідно до чинного законодавства мають пільги по оплаті за встановлення телефону та користування ним, здійснюється Замовником шляхом безпосереднього перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця - Одеської філії ПАТ "Укртелеком" на підставі виставлених рахунків на відшкодування витрат після отримання субвенції з державного бюджету.

Згідно з п.п.3.1., 3.1.2. позивач зобов'язався на підставі наданих документів на право користування пільгами, на протязі поточного року надавати телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району. Надавати замовнику щомісячно до 10-го числа місяця, наступного за звітним періодом, акт виконаних робіт, з вказаною сумою, яка підлягає компенсації, де окремим рядком зазначені додаткові роботи, якщо вони мали місце, та поіменні списки громадян по категоріям пільг, що користуються пільгами відповідно; до 3-го числа місяця наступного за звітним періодом акти звірки розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою №3 - пільга, затверджені наказом Мінпраці України від 28.03.2003 №83, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003; кошторис та додаткові роботи, якщо вони мали місце; до 25-го числа розрахунки у паперовому та електронному вигляді щодо вартості послуг електрозв'язку громадянам, які мають право на пільги по абонентській платі за користування місцевим телефонним зв'язком та встановлення квартирних телефонів, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою №2-пільга, затвердженою наказом Мінпраці України від 04.10.2007 №535 та Інструкції про порядок її заповнення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003.

Замовник зобов'язується перераховувати Виконавцю компенсацію за надані телекомунікаційні послуги (встановлення телефону, абонентська плата за користування телефоном) громадянам, які користуються пільгами згідно з чинним законодавством України. Щомісячно до 3-го числа, що настає після розрахункового періоду, разом з Виконавцем Замовник зобов'язується складати акти розрахунків за надані телекомунікаційні послуги громадянам, які користуються пільгами згідно з чинним законодавством України (п.п.3.2.1., 3.2.2).

Сторони погодили, що договір набирає чинності з 01.01.2015 та діє до 31.12.2015, та вважається пролонгованим до проведення остаточних розрахунків (п.8.1. договору).

01.01.2016 між сторонами підписано акти звірки взаємних розрахунків відповідно до яких сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 01.01.2016 склала 56433,89 грн (а.с.15-18).

27.01.2016 позивач звернуся до відповідача з листом №29 про погашення заборгованості (а.с.19).

Відповідач листами від 04.02.2016 №50/479 та від 22.03.2016 №50/1198 повідомив позивача про відсутність у Законі України "Про державний бюджет України на 2016 рік" статті видатків у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, тобто відмовив у погашенні заборгованості.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до місцевого господарського суду з позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, попередні судові інстанції правомірно виходили з такого.

Положеннями ст.ст.89, 102 Бюджетного кодексу України (станом на 01.01.2015) встановлено, що видатки на відшкодування вартості послуг надання пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України).

Частиною 2 ст.97 Бюджетного Кодексу України встановлено, що порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання держаних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З положень Постанови №256 та Порядку вбачається, що обов'язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв'язку) покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, тобто на органи державної виконавчої влади, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення, у даному випадку - Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради.

Згідно з п.6 Порядку, затвердженого вищезазначеною Постановою Кабінету Міністрів України №256, органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у п.5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, управлінням державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним,-щодо пільг зв'язку, зокрема безпровідного доступу до телекомунікаційної мережі з придбання відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для сплати коштів є підписані обома сторонами акти звіряння розрахунків.

Відповідно до п.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст.903 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до актів звірки розрахунків, які підписані сторонами та скріплені печатками, у відповідача станом на 01.01.2016 наявна заборгованість перед позивачем за надані послуги телефонного зв'язку пільговим категоріям громадян в сумі 56433,89грн.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Подія є явищем об'єктивної реальності, яке відбувається незалежно від волі людини та її суб'єктивної поведінки, на відміну від дій, під якими розуміють обставини, що виникають за волею людини, тобто вольові акти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Поряд з цим, нормою ч.1 ст.212 ЦК України закріплене право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Отже, укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов'язують виникнення прав і обов'язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність.

Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов'язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.

Таким чином, на відміну від строку, яким є визначений проміжок часу до відомого моменту або події, яка неминуче має настати, відкладальна обставина має характер такої обставини, що може і не настати.

Втім, враховуючи, що умова договору від 06.02.2015 про здійснення замовником відшкодування витрат по наданню послуг громадянам, які відповідно до чинного законодавства мають пільги по оплаті за встановлення телефону та користування ним, після отримання субвенцій з державного бюджету України, стосується лише виникнення обов'язку останнього, при цьому ніяким чином не обумовлюючи виникнення відповідного обов'язку позивача з надання телекомунікаційних послуг, та не відповідає критерію невідомості щодо можливості настання таких обставин, оскільки, укладаючи договір з такою умовою сторони припускали і розраховували саме на належне виконання свого обов'язку замовником та здійснення ним оплати пільгових послуг, така умова не є відкладальною у розумінні ч.1 ст.212 ЦК України, а отже компенсація витрат на спірні послуги, за відсутності конкретного строку оплати відповідних сум в договорі, мала б бути здійснена відповідачем за правилами ч.2 ст.530 ЦК України, тобто, в семиденний строк після отримання від позивача вимоги.

Крім того, за змістом частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 року у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446).

Отже, враховуючи існування у відповідача заборгованості за договором від 06.02.2015 в сумі 56433,89грн, яка не заперечується останнім, надсилання позивачем 27.01.2016 листа №29 про погашення заборгованості у вказаній сумі та невиконання відповідачем цих вимог в семиденний строк, свідчить, що строк виконання спірного зобов'язання настав, що спростовує викладені скаржником в касаційній скарзі доводи та свідчить про правомірність задоволення судами позовних вимог.

Наведене свідчить, що під час прийняття рішення та постанови у справі суди першої та апеляційної інстанцій не припустились порушень або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх скасування або зміни та задоволення вимог касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 у справі №916/3186/16 залишити без змін.

Головуючий-суддя С. Бакуліна

Судді О. Поляк

В. Корсак