ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Справа № 904/10330/16

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого: суддів:Студенця В.І., Бондар С.В., Селіваненка В.П.,
за участю представників сторін: від позивача - П'ятигорець Ю.О.; від відповідача 1 - не з'явився; від відповідача 2 - не з'явився; від третьої особи - не з'явився;
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Група "Трансстройінвест"
на постанову від Дніпропетровського апеляційного господарського суду 23.03.2017
у справі№ 904/10330/16
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Група "Трансстройінвест"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СОКАР Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна
провизнання недійсними договорів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" (далі - ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СОКАР Україна" (далі - ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест" (далі - ТОВ "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"), з урахуванням заяви про зміну предмету позову про: визнання недійсною Угоди про порядок погашення боргових зобов'язань, укладеної 15.11.2013 між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"; визнання недійсним договору поруки №1-15-11-13-Д, укладеного 15.11.2013 між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест"; визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест"; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку №3406739 будівель та споруд загальною площею 1307,9 кв.м., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Обручева, 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 935312101; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження №3406775 будівель та споруд загальною площею 1307,9 кв.м., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Обручева, 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 935312101.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2016 порушено провадження у справі №904/10330/16 за позовом ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" до ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест", третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай Ірина Володимирівна про визнання недійсними договорів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Рудовська І.А.) від 10.01.2017 позов задоволено; визнано недійсною угоду про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013 року, укладену між ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" та ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест"; визнано "Торговий Дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест"; визнано недійсним договір іпотеки від 15.11.2013 року, укладений між ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест", посвідчений 15.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 6230; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку №3406739 будівель та споруд загальною площею 1 307,9 кв. м., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Обручева, 17 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 935312101, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 8010337 від 15.11.2013 р.; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження №3406775 будівель та споруд загальною площею 1 307,9 кв. м., які розташовані за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Обручева, 17 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 935312101, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 8010428 від 15.11.2013; стягнуто з ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" на користь ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" 6 201, 00 грн судового збору; стягнуто з ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" на користь ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" 689, 00 грн судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Сизько І.А. - головуючий суддя, судді Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.) від 23.03.2017 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 скасовано і прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2017, ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 з даної справи.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно було застосовано норми матеріального права, а саме ст.ст. 215, 548 ЦК України та норми процесуального права - ст.ст. 35, 121 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.06.2017 касаційну скаргу ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.07.2017.

На адресу суду 03.07.2017 від ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" надійшла заява про відкладення розгляду справи, з посиланням на обмежений проміжок часу від дати ознайомлення представника товариства зі змістом касаційної скарги, копію якої в порушення вимог ст. 1111 ГПК України ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" не отримувало. З огляду на викладене заявник був позбавлений можливості висловити свою правову позицію та аргументацію щодо незгоди із касаційною скаргою шляхом підготовки та подання відзиву на неї, на що також вплинуло блокування роботи практично всіх комп'ютерів підприємства комп'ютерним вірусом.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

До касаційної скарги ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" в якості доказів надіслання її копії ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" додано оригінал фіскального чека від 07.04.2017 та опис вкладення у цінний лист від 07.04.2017, направлений на адресу: 04080, м. Київ, вул. Юрківська, 28, оф. 3.

З матеріалами справи представник ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" ознайомився 30.06.2017.

Окрім того, в силу положень ст. 1112 ГПК України подання відзиву на касаційну скаргу є правом особи, а не її обов'язком, а відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

З огляду на викладене, з врахуванням положень норм ст.ст. 1112, 1115, 1117 ГПК України, оскільки ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" до заяви не дано доказів на підтвердження, викладених у ній обставин, і такі обставини об'єктивно не перешкоджали ТОВ "Торговий Дім "СОКАР Україна" забезпечити участь повноважного представника в судовому засіданні, призначеному на 04.07.2017, та висловити свою правову позицію і аргументацію щодо незгоди із касаційною скаргою, то колегія суддів не знайшла підстав для задоволення вказаного клопотання.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" (постачальник) та ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" (покупець) 12.10.2012 було укладено договір поставки нафтопродуктів № 511-2012, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, згідно з умовами договору та додатковими угодами до нього.

ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" належним чином не виконало своїх зобов'язання за укладеним договором в частині оплати вартості отриманих нафтопродуктів, що спричинило виникнення спору між сторонами договору та його вирішення в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2013 у справі №904/936/13-г стягнуто з TOB "ПІК "Енерго-Інвест" на користь TOB "Торговий дім "СОКАР Україна" 18 256 529, 09 грн основного боргу, 389 231, 46 грн додаткових витрат, пов'язаних з транспортуванням вантажу; провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 5 000 000, 00 грн припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2013 у справі № 904/936/13-г рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" на користь ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" 18 256 529, 09 грн основного боргу, 1 207 752, 29 грн пені, 241 550,46 грн 3 % річних, 30 022,03 грн інфляційних втрат та 389 231,46 грн додаткових витрат, пов'язаних з транспортуванням вантажу. В решті позову відмовлено, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Господарським судом Дніпропетровської області 07.05.2013 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2013 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2013 видано наказ, на підставі якого 12.06.2013 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження ВП №38380950.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" (кредитор) та ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (боржник) 15.11.2013 укладено Угоду про порядок погашення боргових зобов'язань, за умовами якої боржник зобов'язався у строк до 31.05.2014 погасити перед кредитором в повному обсязі наявний борг за договором поставки нафтопродуктів № 511-2012 від 12.10.2012, а також грошові кошти, стягнуті на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2013 у справі № 904/936/13-г. Загальна сума заборгованості станом на день укладення цієї угоди становить 15 925 085, 33 грн (п.1.2 угоди).

Умовами п. 1.4, 1.5 угоди сторони погодили, що в якості гарантії виконання боржником зобов'язань за цією угодою є укладення договору поруки, поручителем за яким є ТОВ "Інвестиційна група "Трансстройінвест"; поручитель в якості додаткового забезпечення належного виконання зобов'язань боржником надає в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, загальною площею 1 307,901 кв. м., розташовані у м. Дніпропетровськ, вул. Обручева, 17.

Також, сторони домовились, що протягом двох робочих днів з дати підписання угоди кредитор зобов'язується відізвати з відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконавчий документ - наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2013 у справі № 904/936/13-г про стягнення з ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" на користь ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" 20 125 085, 33 грн; до повного виконання боржником зобов'язань за угодою, але не пізніше ніж до 15.04.2014, кредитор зобов'язався не подавати даний виконавчий документ до виконавчої служби (п.1.6 Угоди).

У випадку невиконання кредитором п. 1.6 угоди, сторони свідчать про недійсність майнової поруки з боку ТОВ "Інвестиційна група "Трансстройінвест" (п.3.3 Угоди).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.11.2013 між TOB "Інвестиційна група "Трансстройінвест" (поручитель) та TOB "Торговий дім "СОКАР Україна" (кредитор) укладено договір поруки №1-15-11-13-Д, за умовами п. 1.1 якого поручитель поручився своїм майном, опис якого наведено в п. 1.2 цього договору, перед кредитором за виконання обов'язків ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" (боржник), що виникли з договору поставки нафтопродуктів № 511-2012 від 12.10.2012 року та угоди про порядок погашення боргових зобов'язань № 01-15/11/2013 від 15.11.2013 року (основні договори), укладених між кредитором і боржником.

Згідно з п.1.2 договору поруки, у випадку порушення боржником обов'язку за основними договорами, поручитель відповідає перед кредитором виключно наступним майном - нежитлові будівлі та споруди у складі: адміністративна будівля літ. А-2, А1-2, Ап-1, Аш-2, АИУ-1, ґанок літ. А, приямки літ. а1, а2, загальною площею 1 307,9 кв. м., гараж літ. Е, гараж літ. И, будівля охорони літ. Г, прохідна літ. Д-1, ганок літ. д, споруди №1-12, И, що належить поручителю на праві власності та знаходиться на земельній ділянці, площею 1 515 кв. м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Овручева, 17.

Також 15.11.2013 між TOB "Торговий дім "СОКАР Україна" (іпотекодержатель) з TOB "Інвестиційна група "Трансстройінвест" (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений 15.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрований в реєстрі за №6229, за умовами якого іпотекою забезпечені вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору поставки нафтопродуктів № 511-2012 від 12.10.2012 та угоди про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013, укладених між TOB "ПІК "Енерго-Інвест" (боржник) та іпотекодержателем (основні договори), та договору поруки № 1-15-11-13-Д від 15.11.2013, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

Згідно з п. 1.3 договору іпотеки, іпотекодавець, з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань перед іпотекодержателем, викладених в основному зобов'язанні, передає в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Овручева, 17, загальною площею 1 307,9 кв. м., зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 935312101.

На підставі укладених договорів поруки та іпотеки приватним нотаріусом внесено записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку №34006739, а в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження майна, переданого TOB "Трансстройінвест" в іпотеку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що після укладення угоди про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013, TOB "Торговий дім "СОКАР Україна" 18.11.2013 подало до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України заяву про закінчення виконавчого провадження ВП №38380950 на підставі якої органом виконавчої служби з посиланням на п.8.ч.1. ст.49, 50 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №904/936/13-г від 07.05.2013 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Господарськими судами також встановлено, що у серпні 2015 року TOB "Торговий дім "СОКАР Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до TOB "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" про стягнення заборгованості за угодою про порядок погашення боргових зобов'язань. Так, у справі №904/7551/15 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2015, яке залишено в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2016, в задоволенні позовних вимог ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" відмовлено в повному обсязі.

Судові рішення у справі №904/7551/15 мотивовані тим, що угода про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013 фактично визначає порядок виконання судового рішення і за своєю правовою природою є мировою угодою, що укладена сторонами в процесі виконання судового рішення та спрямована на домовленість сторін стосовно розстрочення виконання судового рішення. Питання затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання судового рішення, як і питання надання відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання судового рішення, вирішується виключно судом в порядку, передбаченому ст. 121 ГПК України. Угода про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013, яка по суті є мировою угодою, судом не затверджувалася, а тому до моменту її затвердження судом не породжує для сторін жодних юридичних наслідків.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" до ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест", з урахуванням заяви про зміну предмету позову про: визнання недійсною угоди про порядок погашення боргових зобов'язань, укладеної 15.11.2013 між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест"; визнання недійсним договору поруки №1-15-11-13-Д, укладеного 15.11.2013 між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест"; визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест"; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку №3406739 будівель та споруд загальною площею 1307,9 кв.м., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Обручева, 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 935312101; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження №3406775 будівель та споруд загальною площею 1307,9 кв.м., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Обручева, 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 935312101.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки виконання судового рішення є невід'ємною стадією судового процесу, то і домовленості сторін щодо зміни способу виконання судового рішення, відстрочки або розстрочки його виконання, повинні відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

З врахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку, що уклавши 15.11.2013 року угоду про порядок погашення боргових зобов'язань, ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна" та ТОВ "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест" у такий спосіб домовились встановити порядок і строки виконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором поставки після пред'явлення наказу до виконання. При цьому суд першої інстанції вважав, що угода про порядок погашення боргових зобов'язань, яка по суті є мировою угодою, судом не затверджувалася, а отже, зазначена угода до її затвердження судом не породжує для сторін жодних юридичних наслідків, оскільки укладена всупереч та з недодержанням ст.ст. 115, 121 ГПК України та ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження". Вказані обставинищодо непородження угодою для її сторін жодних юридичних наслідків також встановлені в судових рішеннях, які набрали законної сили, у справі № 904/7551/15, і відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України суд першої інстанції вважав їх преюдиціальними при розгляді цієї справи

На підставі викладеного місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсною угоди про порядок погашення боргових зобов'язань № 01-15/11/2013 від 15.11.2013 року.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що в силу приписів ст. 548 ЦК України договір іпотеки та договір поруки від 15.11.2013, укладені між ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" та ТОВ "Торговий дім "СОКАР Україна", мають бути визнані недійсними у зв'язку з недійсністю зобов'язання, яке було забезпечено вказаними договорами.

Місцевий господарський суд також вважав, що підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про іпотеку за № 3406739 та про обтяження за № 3406775 будівель та споруд загальною площею 1 307,9 кв.м., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Обручева, будинок 17, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 935312101, внесені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери: № 8010337 та № 8010428 від 15.11.2013 р., оскільки саме таким чином може бути відновлено правове становище позивача, яке існувало до укладення недійсних договорів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, в свою чергу, виходив з того, що укладена між відповідачами угода про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013, яка судом не затверджена, не може вважатись мировою угодою у розумінні ст. ст. 78, 121 ГПК України та є звичайним правочином. Угода про порядок погашення боргових зобов'язань є самостійною угодою, а дії сторін свідчать про те, що оспорювана угода фактично була укладена та виконувалась сторонами.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що з матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та позивачем не доведено підстави визнання недійсною угоди про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013, як такої, що не відповідає чинному законодавству, також відсутнє встановлення її недійсності за результатами розгляду інших господарських спорів. При цьому суд не погодився з твердженням позивача про недійсність цієї угоди внаслідок недотримання сторонами під час її укладання норм Господарського процесуального кодексу України, оскільки норми Господарського процесуального кодексу України не регулюють порядок укладання, зміни чи розірвання цивільних та господарських договорів.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки виконання судового рішення є невід'ємною стадією судового процесу, то і домовленості сторін щодо зміни способу виконання судового рішення, відстрочки або розстрочки його виконання, повинні відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом. Визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання, є підставою для закінчення виконавчого провадження (п. 2, ч. 1 ст. 49 Закону).

Питання затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання судового рішення, як і питання надання відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання судового рішення, вирішується виключно судом в порядку, передбаченому ст. 121 ГПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 121 ГПК України, мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення незалежно від наявності виконавчого провадження. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсною угоди про порядок погашення боргових зобов'язань № 01-15/11/2013 від 15.11.2013, оскільки в момент її вчинення не додержано вимог ст.ст. 115, 121 ГПК України та ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", що встановлено також в судових рішеннях, які набрали законної сили, у справі № 904/7551/15.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Приписами ч. 2 ст. 548 ЦК України передбачено, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 зазначено, що в силу припису ч.2 ст. 548 ЦК України визнання правочину недійсним тягне за собою наслідки у вигляді визнання недійсними правочинів, спрямованих на забезпечення виконання зобов'язання, яке виникає з цього правочину, навіть якщо самі по собі вони відповідають вимогам закону (п.3.15).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, договір поруки №1-15-11-13-Д від 15.11.2013 та договір іпотеки від 15.11.2013, укладені для забезпечення виконання зобов'язань TOB "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" перед TOB "Торговий дім "СОКАР Україна" за угодою про порядок погашення боргових зобов'язань від 15.11.2013, що зазначено у пунктах 1.4 та 1.5. угоди. Договір іпотеки та договір поруки укладені після підписання угоди та саме на її виконання.

Суд першої інстанції, встановивши недійсність зобов'язання виконання якого забезпечувалось договором поруки та договором іпотеки, укладеними 15.11.2013 між ТОВ "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" та "Торговий дім "СОКАР Україна", враховуючи ст. 548 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про визнання спірних договорів поруки та іпотеки недійсними та наявність у зв'язку з цим правових підстав для задоволення решти позовних вимог, які є похідними.

При цьому колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції по суті заявлених позовних вимог не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 6 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017, як таке, що ухвалене в результаті встановлення всіх фактичних обставин справи на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду є такими, що відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підлягає залишенню в силі, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 49, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 у справі № 904/10330/16 скасувати, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 залишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СОКАР Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" 4134,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Група "Трансстройінвест" 4134,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази на виконання даної постанови.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Бондар С.В.

Селіваненко В.П.