ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" липня 2017 р. Справа № 911/2040/17

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК"

до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про вжиття запобіжних заходів

За участю представників:

від позивача (заявника): ОСОБА_1 (дов. № 77 від 30.06.2017);

від відповідача (особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи): ОСОБА_2 (дов. № 19/3-02/205 від 14.11.2016); ОСОБА_3 (дов. № 19/3-02/191 від 14.11.2016);

Присутня: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла заява (вх. № 111/17 від 04.07.2017) від Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про вжиття запобіжних заходів відносно Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" шляхом накладення арешту на належне Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" нерухоме майно, що є предметом іпотеки згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 2614, а саме:

- Рибний ярмарок та комплекс по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ "Логістик центр "Скандинавія", яке знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вулиця Чорновола, 46а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 4;

- земельну ділянку площею 2,500 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 : 04 : 001 : 0001, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада і має цільове призначення - ведення фермерського господарства;

- земельну ділянку площею 2,500 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 : 04 : 001 : 0002, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада і має цільове призначення - ведення фермерського господарства.

Заява обґрунтована тим, що між АТ «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пашківочка», Товариством з обмеженою відповідальністю «Пашківка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» укладено кредитні договори № 123/12-KLMV від 30.05.2012, № 110/12-KL від 21.05.2012 та № 153/10-KL від 29.10.2010. Для забезпечення виконання вказаних кредитних договорів між АТ «Златобанк» та ТОВ «ТЛК «Арктика» було укладено договір іпотеки від 31.01.2012, предметом якого є спірне нерухоме майно та 2 земельні ділянки, на які заявник просить накласти арешт.

29.10.2014 між АТ «Златобанк» та ТОВ «ТЛК «Арктика» укладено договір про розірвання договору іпотеки № 2614 від 31.05.2012.

04.11.2014 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТОВ «ТЛК «Арктика» укладено іпотечний договір № 876/31/1-3, відповідно до якого ТОВ «ТЛК «Арктика» в забезпечення взятих на себе зобовязань згідно кредитного договору № 876/31/1 від 04.11.2014 було передано в іпотеку ПАТ «Ощадбанк» спірне нерухоме майно та земельні ділянки.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі № 910/11969/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017, визнано недійсним договір іпотеки № 876/31/1-3 від 04.11.2014.

24.05.2017 ПАТ «Державний ощадний банк» зареєстровано за собою право власності на оспорюване нерухоме майно та 2 земельні ділянки.

Заявник вважає, що оскільки договір про розірвання від 29.10.2014 договору іпотеки № 2614 від 31.05.2012 є нікчемним на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та згідно повідомлення № 102 від 20.05.2015, то договір іпотеки № 2614 від 31.05.2012 є чинним.

Враховуючи наведене та участь ПАТ «Ощадбанк у справі № 910/11969/16, заявник посилається на обізнаність ПАТ «Ощадбанк» про майнові права АТ «Златобанк» на предмет іпотеки.

ПАТ «Ощадбанк» вчинено дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки № 876/31/1-3 від 04.11.2014 та оформлено право власності на майно, яке складає предмет іпотеки.

Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про порушення прав АТ «Златобанк» на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, а також реальну загрозу подальшого порушенню прав АТ «ЗЛАТОБАНК» як іпотеко держателя предмету іпотеки згідно договору іпотеки № 2614 від 31.05.2012, що визначені в пункті 3.4. договору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.07.2017 розгляд заяви призначено на 06.07.2017.

06.07.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" надійшло заперечення на заяву про вжиття запобіжних заходів (вх. № 13608/17 від 06.07.2017), згідно якого останній заперечив проти задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про вжиття запобіжних заходів. Вказане заперечення прийнято судом.

У судовому засіданні 06.07.2017 представник заявника підтримав задоволення поданої ним заяви, представники Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заперечили проти задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про вжиття запобіжних заходів. Означені заперечення базуються на доводах щодо відсутності обставин, з якими положення ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України повязують можливість вжиття судом запобіжних заходів, оскільки у заявника відсутні будь-які права на майно АТ «Ощадбанк» щодо якого він просить вжити запобіжні заходи шляхом накладення арешту.

Згідно ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Запобіжні заходи включають: 1) витребування доказів; 2) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; 3) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб (ст. 43-2 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 43-4 ГПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Згідно п. 4, 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів № 01-8/251 від 20.04.2007 заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо).

У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3;

імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявником, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено суду існування у нього прав на майно АТ «Ощадбанк» щодо якого він просить вжити запобіжні заходи шляхом накладення арешту.

У судовому засіданні 06.07.2017 представник заявника повідомив суд про наміри АТ «Златобанк» звернутися до господарського суду Київської області з позовною заявою про визнання недійсними виконавчих написів нотаріуса, на підставі яких АТ «Ощадбанк» зареєстрував за собою право власності на спірне нерухоме майно та 2 земельні ділянки.

Суд вважає, що вжиття такого виду запобіжного заходу як накладення арешту на майно не є пропорційним та співмірним заходом відносно майбутніх немайнових вимог АТ «Златобанк» про визнання недійсними виконавчих написів нотаріуса.

Судом критично оцінюються посилання заявника на те, що оскільки договір про розірвання від 29.10.2014 договору іпотеки № 2614 від 31.05.2012 є нікчемним на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то згідно повідомлення № 102 від 20.05.2015 договір іпотеки № 2614 від 31.05.2012 є чинним з огляну на те що у провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа за позовом АТ «Ощадбанк» до АТ «Златобанк» про визнання протиправним та скасування повідомлення про нікчемність договору про розірвання іпотеки від 31.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 2614, який укладений між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» 29.10.2014 року, реєстровий номер 3287, від 20 травня 2015 року за вих. № 102.

Крім того, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2798/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 876/31/1-3 від 04.11.2014, за результатами розгляду якої буде встановлена наявність чи відсутність у ПАТ «Златобанк» майнових прав на спірне майно.

Усі інші твердження та заперечення сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про вжиття запобіжних заходів.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про вжиття запобіжних заходів відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на заявника.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 43-4, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про вжиття запобіжних заходів залишити без задоволення.

Суддя П.В.Горбасенко