ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2017 р. Справа № 911/1122/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Буча

до Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Вишгородський р-н, с. Демидів

про стягнення 71 095,34 грн.

за участю представників сторін:

позивач - ОСОБА_2, предст. за дов. від 22.0.4.2017;

відповідач - не з'явився.

встановив:

До господарського суду Київської області звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) з до дочірнього підприємства "ШРБУ № 100" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач) про стягнення 71 095,34 грн., які складаються з 15 522,29 грн. 3 % річних та 55 573,05 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що згідно рішення господарського суду Київської області від 30.07.2015 у справі № 911/2507/15 позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було задоволено частково та стягнуто на користь позивача 353 161, 80 грн. заборгованості, 252 867,01 грн. інфляційних втрат, 25 457,58 грн. 3% річних.

Однак, зважаючи, що рішення в повному обсязі та вчасно виконано не було, на підставі ст. 625 ЦК України здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних за періоди, які не були охоплені вищезазначеним рішенням.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.04.2017 було порушено провадження у справі № 910/1122/17 та призначено до розгляду на 15.05.2017.

В судовому засіданні 15.05.2017, у зв'язку з можливим мирним врегулюванням спору, за клопотанням відповідача,була оголошена перерва до 26.05.2017, про що сторони повідомлені під розписку в бланку оголошення перерви.

26.05.2017 присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, доказів мирного врегулювання спору, не надав.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція зазначена у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також заважаючи на строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

26.05.2017 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/2507/15 від 30.07.2015 позов задоволено частково та стягнути з дочірнього підприємства "ШРБУ № 100" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 353161,80 грн. заборгованості, 252867,01 грн. інфляційних втрат, 25457,58 грн. 3% річних та 12629,73 грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення, 25 серпня 2015 р. було видано відповідний наказ.

Враховуючи те, що на даний час заборгованість відповідача перед позивачем повністю не погашена, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, за загальний період з 22.07.2015 по 15.03.2017, які складають 55573,05 грн. та 15 522,29 грн. відповідно та не охоплюються рішенням суду у справі № 911/2507/15.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Таким чином, звернення позивача до суду з позовом про нарахування інфляційних втрат та 3% річних, у зв'язку з несвоєчасним повернення боргу, з урахуванням вищенаведених норм законодавства, є правомірним та обґрунтованим.

Так, як зазначалось вище, за розрахунком позивача, інфляційні втрати складають 55 573,05 грн., 3% річних - 15 522,29 грн. Зазначені нарахування здійснені наступним чином: з 22.07.2015 по 27.12.2016 на суму боргу 353 161, 80 грн. та складаються з 55 087,22 грн. інфляційних втрат та 15 239,14 грн. 3% річних; з 28.12.2016 по 15.03.2017 на суму боргу 44 166,12 грн. та складаються з 485,83 грн. інфляційних втрат та 283,15 грн. 3% річних.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з поданих позивачем платіжних доручень, відповідачем в спірний період (22.07.2015 по 15.03.2017) здійснювались проплати, а саме 21.12.2016 в розмірі 49 950,00 грн.; 23.12.2016 в розмірі 100 000,00 грн.; 27.12.2016 в розмірі 150 000,00 грн.; 28.12.2016 в розмірі 300 000,00 грн. Про вказаний факт зазначає і сам позивач, що вбачається з тексту позовної заяви.

Згідно ст. 534 ЦК України, визначена черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням, зокрема, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, у зв'язку з частковими проплатами, які надходили від відповідача, а також вимогами законодавства щодо черговості, суд зазначає, що перша проплата, здійснена 21.12.2016, в розмірі 49 950,00 грн. йде на погашення першої та другої черги, а саме судового збору та 3% річних (12 629, 73 грн.+25 457, 58 грн.), що дорівнює 38 087,31 грн.

При цьому залишок в розмірі 11 862, 69 грн. (49950,00 грн. - 38 087, 31 грн.) переходить на зарахування заборгованості третьої черги - основного боргу та інфляційних втрат (які, в свою чергу, є складовою основного боргу), загальна сума щодо яких дорівнює 606 028,91 грн., та за мінусом 11 862, 69 грн. складає суму боргу станом на 21.12.2016 в розмірі 594 166,22 грн.

Наступна проплата в розмірі 100 000,00 грн. була здійснена 23.12.2016, у зв'язку з чим заборгованість по третій черзі станом на 23.12.2016 склала 494 166,22 грн. (594 166,22 грн.-100 000,00 грн.)

Наступна проплата в розмірі 150 000,00 грн. була здійснена 27.12.2016, у зв'язку з чим заборгованість по третій черзі станом на 27.12.2016 склала 344 166,12 грн. (494 166,22 грн. - 150 000,00 грн.)

Остання проплата, яка надійшла 28.12.2016 була здійснена в розмірі 300 000,00 грн., у зв'язку з чим станом на 28.12.2016 заборгованість відповідача вже складала 44 166,12 грн. (344 166,12 грн. - 300 000,00 грн.).

Таким чином, з урахуванням викладеного, вбачається, що заборгованість зі сплати основного боргу, без врахування індексу інфляції почала погашатись лише з 27.12.2016, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заявлений позивачем до стягнення період заборгованості визначений позивачем вірно.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих позивачем за період з 22.07.2015 по 27.12.2016 на суму боргу 353 161, 80 грн. та з 28.12.2016 по 15.03.2017 на суму боргу 44 166,12 грн., за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга Закон», з урахуванням вимог чинного законодавства, встановив, що поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є арифметично вірним, відповідає нормам законодавства та матеріалам справи, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 55 573,05 грн. інфляційних втрат та 15 522, 29 грн. 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладається на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "ШРБУ № 100" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (07335, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Демидів, код 05423018) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) - 55 573 (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят три) грн. 05 коп. інфляційних втрат та 15 522 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн.29 коп. 3% річних, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 31.05.2017

Суддя О.В. Щоткін