ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року Справа № 904/3750/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Дармін М.О., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Манчік О.О.

за участю представників сторін:

від відповідача: Клінкевич О.А., представник, дов. № 14/12469 від 26.12.17

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворіжбуд» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у справі №904/3750/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжбуд", с.Лозуватка

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий ріг

про визнання недійсним договору підряду в частині третейського застереження

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2017р. справу №904/3750/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Дармін М.О., Вечірко І.О.

Ухвалою суду від 05.07.2017р. даною колегією суддів справу № 904/5840/13 прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017р. ( суддя Ліпинський О.В.) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що укладена третейська угода відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди", у тому числі на предмет визначення в ній кола спорів, розбіжностей та вимог, які підлягають розгляду третейським судом, що свідчить про безпідставність доводів позивача, відносно невідповідності даного застереження вимогам чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення від 17.05.2017р.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що в третейському застереженні не визначено конкретний спір, який підлягає розгляду в третейському суді, що суперечить положенням ст. 12 Закону України «Про третейські суди» та нормам цивільного законодавства і є підставою для визнання недійсним п. 14.2 договору підряду №3011-26 від 14.05.14, який укладено між сторонами.

Позивач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник вважають рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖБУД" (підрядник) та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) укладено договір підряду №3011-26 від 14.05.14, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати в порядку та на умовах даного договору роботи з капітального ремонту секції тепловоза 2ТЕ10М (КР-1) ( п.1.1договору).

Розділом 14 Договору сторонами погоджено, що спори та розбіжності, які виникатимуть у зв'язку з даним договором або стосуватимуться його укладення, зміни, виконання, порушення, розірвання, недійсності, будуть по можливості вирішуватись шляхом переговорів.

В разі якщо спори і розбіжності, які виникли в зв'язку виконанням цього договору або стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється в Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова і група» відповідно до Регламенту зазначеного суду. (ідентифікаційний код 34340324. місцезнаходження суду): 50086. Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг. вул. Отто Брозовського. 74а. Свідоцтво про державну реєстрацію №14-тс від 30.05.2006. Регламент суду розміщений на сайті: http://www.rpgua.com ( п.14.2 договору).

Посилаючись на те, що третейське застереження не містить визначення конкретного спору, який підлягає розгляду в третейському суді, що свідчить про невідповідність даного застереження положенням статті 12 Закону України «Про третейські суди» та нормам цивільного законодавства, позивач просить визнати недійсним третейське застереження, викладене у п. 14.2. спірного договору.

Відповідно до ч.1. ст..215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 1 - 3, 5 ст..203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно абз.2, 4 п.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про третейські суди» (далі Закон), юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Форма та види третейської угоди зазначені у ст..12 Закону, згідно якої третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Колегія суддів констатує, що укладена сторона третейська угода відповідає вимогам ст..12 Закону.

Предмет третейської угоди сторонами також погоджений - спори та розбіжності, які виникатимуть у зв'язку з даним договором або стосуватимуться його укладення, зміни, виконання, порушення, розірвання, недійсності.

При цьому предметом укладеної сторонами третейської угоди не є справи, які не підвідомчі третейському суду згідно ст..6 Закону та ч.2 ст.12 ГПК України.

Таким чином підстави для визнання недійсним третейського застереження відсутні, у зв?язку з чим рішення суду слід залишити в силі. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжбуд", с.Лозуватка залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у справі №904/3750/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06.07.2017р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ М.О.Дармін

__________________ І.О. Вечірко