ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Справа № 927/820/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Грек Б.М., Ковтонюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 та рішення господарського суду Чернігівської області від 21.12.2016 у справі № 927/820/16
за позовомЗаступника Військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
доДержавного підприємства "Укроборонлізинг"
треті особи:1. Військова частина НОМЕР_1 , 2. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернігова, 3. комунальне підприємство "Ніжинське міжміське БТІ", 4. державний концерн "Укроборонпром", 5. Виконавчий комітет Ніжинської міської ради
провизнання дубліката свідоцтва недійсним та визнання права власності на нерухоме майно,
за участю представників
позивача: Тарасенко Н.В.,
відповідача: Лєдовського Ю.М.,
третьої особи-1: Глазунова М.Ю., Козинець Т.В.,
третьої особи-2: не з`явились,
третьої особи-3: не з`явились,
третьої особи-4: Давидової Н.В.,
третьої особи-5: не з`явились,
Генеральної прокуратури України: Щипки В.П.,

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2016 року заступник Військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернуся до господарського суду Чернігівської області з позовом до Державного підприємства "Укроборонлізинг" (треті особи - Військова частина НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернігова), в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив визнати недійсним та скасувати дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2005 серії НОМЕР_2 , виданий Державному підприємству Міністерства оборони України "Укроборонлізинг", а також визнати право власності за державою в особі Міністерства оборони України на 7 будівель, розташованих на території Військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (приміщення для відвідувачів літ. "А", казарма літ. "Б", склад без опалення літ. "Ж", склад без опалення літ. "З", склад без опалення літ. "И", обліково-операційний відділ літ. "О", тир 806 м2 без літери № 192).
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 05.09.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунальне підприємство "Ніжинське міжміське БТІ".
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.09.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний концерн "Укроборонпром".
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 11.10.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Ніжинської міської ради.
Рішенням господарського суду Чернігівської області від 21.12.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017, позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2005 серії НОМЕР_2 , виданий Державному підприємству Міністерства оборони України "Укроборонлізинг". В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями третя особа-1 звернулась з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до наказу Міністра оборони України від 08.11.2004 № 522 "Про додаткове наділення державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" основними фондами" передано до статутного фонду Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" майно, визначене в додатках 1-4 до наказу, в тому числі 15 найменувань нерухомого майна.
На виконання зазначеного наказу між Військовою частиною НОМЕР_1 та Державним підприємством Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" 24.11.2004 підписано акт приймання-передачі до статутного фонду Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" майна та будівель Військової частини НОМЕР_1 , затверджений 29.11.2004.
Наказом Міністра оборони України від 16.02.2005 № 121 "Про заходи щодо унеможливлення нанесення збитків державі неправомірними діями" зокрема призупинено виконання наказу Міністра оборони України від 08.02.2004 № 522 "Про додаткове наділення Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" основними фондами".
В свою чергу генеральний директор ДП МОУ "Укроборонлізинг" Левківська Г.В. 15.03.2005 звернулась до комунального підприємства "Ніжинське міжміське БТІ" з замовленням про видачу свідоцтва на право власності на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 97, а також проведення реєстрації права власності на зазначені будівлі.
Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 29.03.2005 видано свідоцтво серії НОМЕР_2 про право власності на нерухоме майно, нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Шевченка, буд. 97, загальною площею 13 404, 7 м2, зокрема: приміщення для відвідувачів, А, 119, 6 м2; казарма, Б, 2 571, 2 м2; склад без опалення, Ж, 556, 4 м2; склад без опалення, З, 557, 1 м2; склад без опалення, И, 556 м2; тир, 806 м2; обліково-операційний відділ, О, 116, 9 м2. Вказане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 24.03.2005 № 204. Відповідно до цього свідоцтва власником майна є Державне підприємство Міністерства оборони України "Укроборонлізинг", форма власності - державна.
Реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно здійснено 30.03.2005.
Державна підприємство "Укроборонлізинг" отримало дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2005 серії ЯЯЯ №143378, який зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.02.2008.
Разом з тим, наказом Міністра оборони України від 01.11.2006 № 632 "Про відновлення дії наказу Міністра оборони України від 08.11.2004 № 522" відновлено дію наказу Міністра оборони України від 08.11.2004 № 522 за винятком рядків 82-128 додатка 3 та рядків 1,2,3,8,9,10,15 додатка 4 до наказу. Пункт 1 Переліку нормативних актів Міністерства оборони України, виконання яких зупиняється, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.02.2005 № 121 викладено в такій редакції: "1. Наказ Міністра оборони України від 08.11.2004 №522 "Про додаткове наділення Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" основними фондами" в частині передачі майна, визначеного рядками 82-128 додатка 3 та рядками 1,2,3,8,9,10,15 додатка 4 до наказу." Крім того, пунктом 3 цього наказу наказано Командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України у місячний термін подати на затвердження начальнику генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України план вивільнення та передачі ДП МОУ "Укроборонлізинг" будівель військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_3 ; організувати перепускний режим на території військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_3 .
Так відповідно до наказу Міністра оборони України від 01.11.2006 № 632 до статутного фонду Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" передбачалось передати тільки 8 об`єктів з додатку 4 до наказу від 08.11.2004 № 522, а саме: пункти 4,5,6,7,11,12,13,14 переліку.
Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.10.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 у справі № 740/2839/13-а (за позовом заступника Чернігівського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, представленого військовою частиною А4558 до виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області) визнано незаконним і скасовано п. 3 рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 204 від 24.03.2005 в частині прийняття рішення про оформлення права державної власності з послідуючою видачею свідоцтва на право власності в цілому на 8 об`єктів нерухомості, що закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 , що розташовані у АДРЕСА_1 .
Крім цього наказом Міністерства оборони України № 474 від 12.09.2016 визнано таким, що втратив чинність наказ МОУ від 16.02.2005 № 121, який призупинив дію наказу № 522 від 08.11.2004.
Посилаючись на те, що ДП МОУ "Укроборонлізинг" звернувся до КП Ніжинське МБТІ із замовленням про видачу свідоцтва на право власності та проведення реєстрації права власності під час призупинення наказу Міністра оборони України від 08.11.2004 №522, та зазначаючи, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 01.11.2006 №632 до статутного фонду Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонлізинг" передбачалось передати тільки 8 об`єктів з додатку 4 до наказу від 08.11.2004 №522, а саме: пункти 4,5,6,7,11,12,13,14 переліку, заступник Військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся з даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оспорюваний дублікат свідоцтва про право власності є результатом виконання рішення Ніжинської міської ради № 204 від 24.03.2005, яке було судом визнано незаконним і скасовано в частині прийняття рішення про оформлення права державної власності з послідуючою видачею свідоцтва на право власності на 8 об`єктів нерухомості, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності за державою в особі Міністерства оборони України на 7 будівель, розташованих на території військової частини НОМЕР_1 , суди виходили з того, що передача майна до статутного фонду ДП "Укроборонлізинг" не спричинила за собою зміну його форми власності, оскільки змінився орган управління спірним майном (сама ж форма власності майна (державна) не змінилася і передане майно залишається у власності держави).
Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частина 2 зазначеної статті передбачає, зокрема, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.
Видача свідоцтва про право власності передбачена пунктом 6 цього Тимчасового положення, що регулює оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, яке здійснюється місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Державними органами приватизації, Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об`єкти. При цьому, БТІ можуть лише за дорученням вказаних органів проводити підготовку документів для видачі свідоцтв.
Дійсно, саме свідоцтво про право власності не є правочином, його наслідком не є виникнення, зміна чи припинення правовідносин. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється (підтверджується) право власності. Поряд з цим, питання правомірності видачі та дії свідоцтва про право власності на нерухоме майно безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого таке свідоцтво видане.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.10.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 у справі № 740/2839/13-а, визнано незаконним і скасовано п. 3 рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 204 від 24.03.2005 в частині прийняття рішення про оформлення права державної власності з послідуючою видачею свідоцтва на право власності в цілому на 8 об`єктів нерухомості, що закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 , що розташовані у м. Ніжин вул. Шевченка, 97, а оспорюваний дублікат свідоцтва про право власності виданий на його підставі (є похідним по відношенню до цього рішення), суди обох інстанцій дійшли правильного висновку про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2005 серії ЯЯЯ № 143378, яке видане Державному підприємству Міністерства оборони України "Укроборонлізинг".
Крім цього, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом наведеної норми позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
Разом з тим, згідно зі ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.
Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1282, визначає процедуру вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил (далі - військові частини), та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони (далі - самоврядні установи і організації), та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку вилучення військового майна з оперативного управління військових частин - прийняття Міноборони рішення про вилучення майна з оперативного управління військових частин з метою безоплатної передачі його до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
Пунктом 10 Порядку передбачено, що військове майно втрачає статус військового з дня затвердження акта про його приймання-передачу, крім випадків, коли воно передано до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.
Судами обох інстанцій на підставі дослідження наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що відповідач є юридичною особою, підпорядкованою та підконтрольною Державному концерну "Укроборонпром", заснованому на майні державної власності, закріпленому за ним на праві господарського відання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.
Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, що передача майна до статутного фонду ДП "Укроборонлізинг" не спричинила за собою зміну його форми власності, оскільки змінився орган управління спірним майном (сама ж форма власності майна (державна) не змінилася і передане майно залишається у власності держави), у зв`язку з чим правильними є висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову в частині визнання права власності за державою в особі Міністерства оборони України.
При цьому особливості та правові основи управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі визначаються Законом України "Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі".
Інші доводи скаржника спростовані судами попередніх інстанцій.
Згідно з ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
Враховуючи викладене та беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного та рішення місцевого господарських судів у даній справі, оскільки в межах касаційного провадження скаржником не доведено порушення або неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
Керуючись ст.ст. 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 - без змін.
Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Грек Б.М. Ковтонюк Л.В.