ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Справа № 916/2144/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Селіваненко В.П. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД", м. Одеса,

на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017

та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2017

у справі № 916/2144/15

за позовом Заступника прокурора Одеської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі - Рада), м. Одеса

до товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська міська інвестиційна компанія" (далі - ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія"), м. Одеса,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. товариство з обмеженою відповідальністю "АРТ" (далі - ТОВ "АРТ"), м. Одеса,

2. приватне підприємство "Елас-Комбі" (далі - ПП "Елас-Комбі"), м. Одеса,

3. приватне підприємство фірма "Стенфорд-Інвест" (далі - ПП фірма "Стенфорд - Інвест"), м. Одеса,

4. товариство з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" (далі - ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД"), м. Одеса,

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Судове засідання проведено за участю представників:

Прокуратури - Томчук М.О.

Ради - не з'явився

ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" - не з'явився

третіх осіб: не з'явилися

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Прокурор звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Ради до ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" про витребування на користь територіальної громади м. Одеси в особі Ради нежилих приміщень, розташованих у м. Одесі, а саме: нежилих приміщень першого поверху № 503 загальною площею 222,9 кв.м, нежилих приміщень другого поверху № 810 загальною площею 222,5 кв.м, розташованих по вул. В. Арнаутській, 55 в м. Одесі; нежилих приміщень першого поверху № 501 загальною площею 131,1кв.м, нежилих приміщень антресолі № 502 загальною площею 20,5 кв.м, розташованих по вул. Катеринінській, 22 в м. Одесі; нежилих приміщень підвалу № 504 загальною площею 32,7 кв.м, нежилих приміщень першого поверху № 503, загальною площею 90 кв.м, розташованих по вул. Катеринінській, 25 в м. Одесі; нежилих приміщень першого поверху № 501 загальною площею 178,4 кв.м, розташованих по вул. Ланжеронівській, 21 в м. Одесі; нежилих приміщень першого поверху № 504 загальною площею 28,3 кв.м, розташованих по вул. Грецькій, 40 в м. Одесі; нежилих приміщень першого поверху загальною площею 109,2 кв.м, розташованих по вул. Рішельєвській, 12 в м. Одесі (далі -нерухоме майно).

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.07.2015 у справі № 916/2144/15 у задоволенні позову Прокурора в інтересах держави в особі Ради до ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" про витребування на користь територіальної громади м. Одеси в особі Ради спірного нерухомого майна відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.11.2015, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду від 11.05.2016, рішення господарського суду Одеської області від 08.07.2015 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові, з посиланням на те, що рішення місцевого господарського суду прийнято в порушення приписів статті 84 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Постановою Верховного Суду України від 23.11.2016 рішення господарського суду Одеської області від 08.07.2015, постанову Одеського апеляційного господарського суд від 19.11.2015 та постанову Вищого господарського суду України від 11.05.2016 у даній справі скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

У новому розгляді справи ухвалою господарського суду Одеської області від 29.12.2016 зі справи № 916/2144/15 залучено до участі у справі ТОВ "АРТ", ПП "Елас-Комбі" та ПП фірму "Стенфорд - Інвест" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.01.2017 замінено у справі № 916/2144/15 неналежного відповідача - ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" на належного - ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія"; змінено процесуальний статус ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2017 у справі № 916/2144/15 (суддя Малярчук І.А.), яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 (судді Будішевська Л.О.- головуючий, Мишкіна М.А., Таран С.В.) задоволено заяву Прокурора (вих. від 03.02.2017 № 05/1-39/вих17) про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 916/2144/15, шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно; накладено арешт на зазначене нерухоме майно.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД", не погоджуючись із судовими актами попередніх інстанцій про забезпечення позову, просить їх скасувати, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви Прокурора про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, заслухавши пояснення представника прокуратури, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Як унормовано у статті 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Стаття 67 ГПК України передбачає лише винесення ухвали про забезпечення позову і не містить припису про обов'язковість проведення у зв'язку з цим судового засідання; відтак відповідне питання вирішується самим господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. Строк розгляду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову процесуальним законом не встановлено; отже, суду слід виходити з того, що цей строк має бути розумно необхідним для ефективного запобігання тим негативним явищам.

Згідно з пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із внесеними до неї змінами та доповненнями , далі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 16), у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 16 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна (підпункт 7.2 пункту 7 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 16).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у справі № 916/2144/15, суди попередніх інстанцій виходили з таких обставин та висновків.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 27.01.2017) статутний фонд відповідача у справі - ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" складає 6 332 000, 00 грн., серед засновників даної юридичної особи є ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД", якому належить 99,76 % (6 317 000, 00 грн.) внеску до статутного фонду ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія".

При цьому, відповідно до витягу ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" створено 09.06.2016 (тобто після розгляду справи № 916/2144/15 судом касаційної інстанції). Серед видів діяльності даного товариства вказано, зокрема купівлю та продаж власного нерухомого майна.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" від 27.01.2017 № 79045446 підтверджує передання ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" до статутного фонду ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" та державну реєстрацію за останнім права власності на спірне нерухоме майно. Також, відповідно до зазначеної інформаційної довідки у ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" відсутнє у власності інше нерухоме майно, крім спірного.

Пунктом 1 частини першої статті 115 Цивільного кодексу встановлено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Таким чином, передача ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД до статутного капіталу ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" спірного нерухомого майна, що по своїй суті є формою відчуження майна, стала підставою для виникнення права власності на спірне нерухоме майно у ТОВ "Одеська міська інвестиційна компанія" (внаслідок чого, підставою для здійснення у справі заміни неналежного відповідача на належного).

Беручи до уваги наведене, попередні судові інстанції, із застосуванням зазначених норм ГПК України, з урахуванням викладеного у названій постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16, а також враховуючи наявність обставин, які свідчать про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може не лише утруднити, а й унеможливити виконання рішення господарського суду зі справи, - дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Посилання скаржника на те, що заяву про забезпечення позову було розглянуто судом за відсутності у судовому засіданні представника відповідача і відповідача не було належним чином повідомлено про час і місце засідання суду, у якому така заява розглядалася, що є безумовною підставою для скасування відповідного рішення місцевого господарського суду, Вищий господарський суд України відхиляє, оскільки, по -перше, стаття 67 ГПК України передбачає лише винесення ухвали про забезпечення позову і не містить припису про обов'язковість проведення у зв'язку з цим судового засідання; по -друге, ухвала про забезпечення позову не є рішенням по суті спору у розумінні приписів статті 82 ГПК України; по - третє, ТОВ "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД" як третя особа у справі не наділений повноваженнями представляти інтереси відповідача у справі.

За таких обставин, визначені процесуальні законом підстави для зміни або скасування оскаржуваних судових актів - відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11110, 11111, 11113 ГПК України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі № 916/2144/15 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ІВ-ІНВЕСТ ЛТД"- без задоволення.

Суддя В. Палій

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Студенець