ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2017 р.Справа № 916/918/17

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

прокурор: Бондарев С.Ю., посвідчення №011533 від 25.10.2012р.;

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 10.05.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 09.12.2016р

від 3-ої особи: ОСОБА_3 за довіреністю №279/исх-гс від 26.12.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/918/17:

За позовом: Прокурора Одеської області; в особі, якою є Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційно-інноваційна група"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеської міської ради

про розірвання договору оренди, -

в с т а н о в и в :

Заступник прокурора Одеської області (далі прокурор) звернувся із позовом в інтересах держави в особі Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (далі Позивач, Управління) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова інвестиційно-інноваційна група» (далі Відповідач) із позовом у якому просить розірвати договір оренди берегозахисної споруди № 324-К від 03.06.2016р. (далі - Договір) щодо комунального майна (берегозахисної споруди) у вигляді ділянки штучного пляжу Курортний між траверсами № 9 та № 10 загальною площею 2 000 кв.м. підстав порушення Відповідачем умов Договору, визначених пунктами 2.2., 2.3., 2.4., 4.2.а., 4.2.е в частині неналежного утримання пляжів.

Своє звернення до господарського суду і в інтересах держави в особі Управління прокурор ґрунтує ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

З підстав 651, 783 ЦК України прокурор просить позов задовольнити.

Представник Управління позов повністю підтримує, про що зазначив у поясненнях по справі.

Відповідач з вимогами не згоден повністю, з підстав зазначених у поясненнях на позов.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16 червня 2017 р. за клопотанням представника відповідача строк вирішення спору продовжений на 15 днів по 04 липня 2017р. за правилами ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16 червня 2017 р. до участі у справі залучена Одеська міська рада у якості 3-ої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача.

Представник Одеської міської ради позов підтримала, письмові пояснення не надала.

Згідно правил ст. 85 ГПК України в засіданні суду 30 червня 2017 р. у присутності представників прокуратури та сторін, оголошено вступну та резолютивні частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників прокуратури та сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Як свідчить зміст позову, вимоги прокурора про розірвання вказаного договору з підстав порушення Відповідачем умов Договору, визначених пунктами 2.2., 2.3., 2.4., 4.2.а., 4.2.е в частині неналежного утримання пляжів, фактично базуються на ОСОБА_3 контролю виконання умов договору оренди від 10.02.2017р., складеного посадовими особами Управління та яким виявлено незадовільний санітарно-технічний стан берегозахисної споруди.

При цьому прокурор посилається на приписи ст. 651 ЦК України, якою передбачено розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та на приписи ст. 783 цього ж кодексу які передбачають право наймодавця вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі, наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 03 червня 2016 року між управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ТОВ Промислова Інвестиційно-іноваційна група укладено договір оренди берегозахисної споруди № 324-К щодо комунального майна (берегозахисної споруди) у вигляді ділянки штучного пляжу Курортний між траверсами № 9 та № 10 загальною площею 2 000 кв.м.

Відповідно до пункту 4.2.а Договору орендар зобовязується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення і умов даного договору, а також Правил устаткування та експлуатації пляжів м. Одеси (далі - Правила).

Правила устаткування та експлуатації пляжів м. Одеси затвердженні рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007 №1133-V.

Пунктом 2.1.2.1 Правил визначено, що на організації та субєктів підприємницької діяльності, які користуються пляжами покладено обовязок щодо оформлення документів про відкриття пляжу, обладнання, експлуатацію, придбання, забезпечення рятувальними постами та пунктами медичної допомоги.

Пунктом 4.1.е. Договору визначено обовязок орендаря утримувати обєкт оренди у чистоті і технічно справному стані, забезпечувати санітарний, екологічно чистий стан, прибирання та упорядкування прилеглої території.

Пунктом 2.2. Договору за орендоване майно Орендар, зобовязується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць, 31 000 гривень (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Відповідно до Пункту 2.4. Орендар зобовязаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Актом контролю виконання умов договору оренди від 10.02.2017р. виявлено незадовільний санітарно-технічний стан берегозахисної споруди.

Орендарем несвоєчасно здійснювалась оплата орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість на користь орендодавця, що негативно позначилося на виконанні бюджету в частині своєчасного наповнення бюджету міста.

У курортний сезон 2016 року орендарем не була підписана схема розміщення шезлонгів і споруд на орендованій ділянці пляжу і не був оформлений паспорт на відкриття і функціонування пляжу.

Пунктом 6.1 Правил визначені види порушень, які тягнуть безспірне дострокове розірвання договору оренди берегозахисної споруди, а саме: неналежне утримання пляжів, стягнення плати за вхід на пляж, порушення вимог з обладнання пляжу.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі, наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі.

Відповідно до умов Договору, визначених п.п. 5.3., 5.5. орендодавець має право вимагати дострокового розірвання Договору у разі невиконання цілком або частково умов пунктів 4.1., 4.2. абз. «а», «б», «в», «г», «м», 4.3., 4.8., 4.9.

Пунктом 7.5 договору визначено, що з ініціативи однієї із сторін договір може бути розірваний за рішенням Господарського суду.

Відповідно до пункту 7.3 Договору у випадку припинення даного договору майно Орендарем повертається Орендодавцеві в стані і кількості визначеному актом прийому і невіддільними від орендованого майна поліпшенням.

Майно вважається повернутим Орендодавцеві з моменту підписання сторонами акта прийому передачі.

Згідно із статтею 27 Закону України Про оренду державного і комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Проаналізувавши приведене суд вважає, що підстав для задоволення позову прокурора немає виходячи з наступного.

Як зазначено судом вимоги прокурора про розірвання вказаного договору з підстав порушення Відповідачем умов Договору, визначених пунктами 2.2., 2.3., 2.4., 4.2.а., 4.2.е в частині неналежного утримання пляжів, фактично базуються на вказаному ОСОБА_3 контролю виконання умов договору оренди від 10.02.2017р., що складений посадовими особами Управління та яким, згідно його змісту, виявлено незадовільний санітарно-технічний стан берегозахисної споруди.

Проаналізувавши вказаний акт суд не приймає його до уваги, вважає неналежним та недопустимим доказом та відхиляє повністю, виходячи з наступного.

Вказаний акт складений посадовими особами Управління. Відповідач, участі в обстежені вказаної ділянки пляжу, під час складання акту, не приймав. Копія цього акту відповідачеві не направлялась та не вручалась для відома. Зворотнього прокурором не доведено.

За таких обставин суд вважає, що вказаний акт складено односторонньо, він не містить зауважень іншої сторони за Договором (Відповідача) і тому будувати на ньому вимоги до Відповідача, на думку суду, неможна.

Крім того, в акті не зазначені, які саме недоліки виявлені при обстежені пляжу, в чому саме полягає незадовільний санітарно-технічний стан берегозахисної споруди та в чому саме це виражається.

Надану прокурором фотофіксацію порушень зафіксованих в акті, суд відхиляє цілком як неналежний та недопустимий доказ, оскільки з наданої копії фотографії неможливо зясувати яка саме ділянка пляжу (і якого) зображена.

Щодо невиконання умов підписання схеми розміщення шезлонгів і споруд суд зазначає наступне.

З наданого Відповідач листа, доданого до пояснень, випливає що він 21.06.2017 р. звертався до Управління з прохання узгодити Паспорт пляжу 013/1, пляж „Курортний, що розташований за адресою : м. Одеса. 13 ст, ОСОБА_4, траверси № 9 та № 10 та схему розташування тимчасових споруд та шезлонгів на вказаній ділянці.

В 2016 році Відповідачем отриманий Паспорт пляжу КП «ПЕО Київського району» на ділянку пляжу між траверсами 9 та 10, за яким даний пляж був обладнаний відповідно до вимог Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеси та готовий до роботи у літній період 2016 р.

Також суд зазначає, що посилання прокурора в обгрунтування позовних вимог на ст.651 ЦК України, у даному випадку також є безпідставними, оскільки прокурором не надано жодного обєктивного доказу істотного порушення умов договору відповідачем.

За ст. 651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі № 6-75цс13 : «Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати».

Вказана правова позиція Верховного Суду України є обовязковою для господарського суду, що розглядає аналогічну справу в силу приписів ст.111-28 ГПК України.

Крім того, як свідчать додані до пояснень відповідача докази, на даний час відповідач виконані всі умови, передбачені Договором оренди для функціонування пляжу.

Про це свідчить наступне.

21.03.2017г. відповідачем був укладений Договір на обстеження дна водної акваторії пляжу та затверджений Паспорт підводної частини акваторії пляжу.

19.05.2017р. між ДП Український науково-дослідний інститут медицини транспорту міністерства охорони здоровя України (ДП УКРНДІ МТ МОЗ України) та Відповідачем був укладений Договір №105/20 на створення науково-технічної продукції, предметом якого є проведення хімічного та бактеріологічного аналізу проб морської води на території (пляж на 13 ст. В. Фонтану, між траверсами №9 та №10 другої черги ПОС).

12 червня 2017р. між відповідачем та КП «Центр екологічних проблем та ініціатив» був укладений Договір №31 про надання послуг з вилову безпритульних тварин, предметом якого є вилов та перевезення живих тварин дорожніми транспортними засобами. Фактом виконання договору є підписаний сторонами ОСОБА_3 здачі-прийому робіт від 12.06.2017 р.

01 червня 2017р. між відповідачем та КП «Одесфарм» був укладений Договір №05/2017 про надання медичної допомоги, предметом якого є надання послуги першої медичної допомоги фізичним особам які відпочивають на пляжі «Курортний» між траверсами №9 та №10 другої черги ПОС ( відповідно до договору оренди берегозахисної споруди від 03 червня м2016 р. )

21.06.2017 року Відповідачем до Управління ІЗТМ та ОМР було передано повністю оформлений Паспорт пляжу 013/1 та схема розміщення шезлонгів з обовязковим наданням безкоштовних послуг на 30% орендованої території пляжу, для оформлення.

Вказані договори на час розгляду даної справи є чинними. Доказів їх оспорювання у судовому порядку ані прокурором ані позивачем не надано.

Аналізуючи приведене суд вважає, що вказані дії відповідача беззаперечно свідчать про виконання ним умов договору належним чином, і отже, підстав для розірвання його з підстав зазначених прокурором немає.

Щодо вимог про розірвання договору у звязку з наявною сумою боргу відповідача суд зазначає таке.

У позовній заяві прокурор зазначає, що станом на 01.03.2017р. у відповідача існує заборгованість по орендній платі згідно з Договором у сумі 96 451,05 грн., при цьому до матеріалів позову наданий розрахунок заборгованості відповідача станом на 01 липня 2017р. у сумі 144 331,03 грн.

Також прокурором надані листи Департаменту фінансів Одеської міської ради про наявність боргу відповідача за даним договором в сумі 120,3 тис. грн.

Під час розгляду справи ані прокурором ані Управлінням не здійснений розрахунок суми боргу, який б підтверджував зазначені у вказаних доказах суми.

За таких обставин, у суду немає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 32,33,43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05 липня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук