ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" червня 2017 р. Справа № 911/1218/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд", 03118, місто Київ, проспект Червонозоряний, будинок 115, офіс 703

до Коцюбинської селищної ради, 08298, Київська обл., місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вулиця Доківська, будинок 2

про стягнення 20043,54 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №211 від 03.01.2017);

ОСОБА_2 (дов. б/н від 23.02.2016)

від відповідача: не з'явився.

суть спору:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд" звернулось до господарського суду з позовом до Коцюбинської селищної ради, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути 29075,99 грн. інфляційних втрат за період з 11.03.2017 по 19.06.2017 та 7786,14 грн. 3% річних за період з 11.03.2017 по 19.06.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань за договором підряду №194 від 20.12.2012 в частині оплати виконаних позивачем робіт і зазначає, що вказані обставини встановлені рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2015 по справі № 911/4197/15, яке станом на момент подання позовної заяви набрало законної сили та в установленому законом порядку не виконано.

19.06.2017 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом Київської області заяви Коцюбинської селищної ради про перегляд рішення господарського суду Київської від 25.11.2015 по справі № 911/4197/15 за нововиявленими обставинами.

Дане клопотання з урахуванням приписів частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України залишене судом без задоволення, оскільки розгляд господарським судом Київської області заяви Коцюбинської селищної ради про перегляд рішення господарського суду Київської від 25.11.2015 по справі № 911/4197/15 за нововиявленими обставинами не є тією обставиною, що унеможливлює розгляд даної справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив :

20.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю Край-Буд та Коцюбинською селищною радою укладено договір на проведення будівельних робіт по обєкту будівництва Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала (№№ 38-51,2-8 з підключенням до існуючої КНС Шевченко) в смт. Коцюбинське Київської області №194, відповідно до умов якого виконавець зобовязується у 2012 році виконати будівельні роботи по обєкту будівництва Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала (№№ 38-51,2-8 з підключенням до існуючої КНС Шевченко) в смт. Коцюбинське Київської області, а замовник зобовязується прийняти і оплатити попередньо-зазначені роботи.

На виконання вимог договору позивач здійснив роботи щодо ремонту каналізаційних мереж по вул. Бакала №№ 38-51,2-8 в смт. Коцюбинське Київської області, проте відповідач свої зобовязання щодо оплати виконаних робіт не виконав, у звязку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю Край-Буд звернулось до суду.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2015 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду Київської області від 02.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2017 вказані обставини підтверджено, позов задоволено частково та стягнуто з Коцюбинської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Край-Буд 937 935, 60 грн. боргу, 69 587 ,11 грн. пені, 80 020 ,04 грн. 3% відсотки річних, 725 928, 80 коп. інфляційних втрат,

Враховуючи, що рішення господарського суду Київської області від 25.11.2015 по справі №911/4197/15 не виконано, а виконані ТОВ Край-Буд за договором підряду №194 від 20.12.2012 роботи не оплачені, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних на суму невиконаного зобовязання і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з частиною третьою статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі статтею 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено в пункті 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань № 14 від 17.12.2013, господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак, якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Окрім того, пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань встановлено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних встановив, встановив, що вони виконані арифметично вірно, не суперечать вимогам законодавства та обставинам справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, і з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 29075,99 грн. інфляційних втрат за період з 11.03.2017 по 19.06.2017 та 7786,14 грн. 3% річних за період з 11.03.2017 по 19.06.2017.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Коцюбинської селищної ради (код 04360600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Край-Буд (код 37118649) 29075 (двадцять девять тисяч сімдесят пять) грн. 99 коп. інфляційних втрат, 7786 (сім тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 14 коп. 3% річних та 1600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано 22.06.2017