КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа № 910/1398/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

У судовому засіданні взяли участь представники сторін:

- позивача (апелянта): Пономарь С.Г., довіреність № 6 від 04.01.2017

- відповідача: Костюк В.В., довіреність № 63/10-310 від 22.02.2017

розглянувши у відкритому судому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/1398/17 (суддя Отрош І.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Таскомбанк», м. Київ

до Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, м. Київ

про стягнення 515 676,38 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі-позивач/ПАТ «Таскомбанк») звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (надалі- відповідач) про стягнення 515 676,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено генеральну угоду № 2-12/К, за якою Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України зобов'язувався організовувати і забезпечувати доставку цінних відправлень позивача. Як вказує позивач, 22.11.2016 останнім було надано відповідачеві для доставки цінну посилку, у якій містилось 20000,00 дол. США, що станом на дату відправлення складало еквівалент 515676,38 грн. до Харківського відділення №11 АТ «Таскомбанк». Проте, зазначене відправлення не було доставлено за місцем призначення у зв'язку з тим, що відправлення було викрадено, а тому наявні підстав для стягнення з відповідача збитків у розмірі 515676,38 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2017 порушено провадження у справі № 910/1398/17 та призначено її до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/1398/17 (суддя Отрош І.М.) у позові ПАТ «Таскомбанк» відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції керувався приписами ст. 22, 611, Цивільного кодексу Укаїни, ст.ст. 224-225 Господарського кодексу України, нормами Закону України "Про поштовий зв'язок ", Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, Інструкцією з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні (далі - Інструкція), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.02.2007 № 45 та ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду міста Києва, ПАТ «Таскомбанк» (надалі-апелянт) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що виражено у неповному дослідженні доказів наданих позивачем; неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи; не вжиттям всіх необхідних заходів для повного та всебічного розгляду справи, а також порушення норм матеріально права, зокрема, зокрема, ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 2 Закону України «Про поштовий зв'язок», ст.ст. 2, 5, 14 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», ст. 2 Закону України «Про поштовий зв'язок».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ «Таскомбанк» на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/1398/17 та призначено до розгляду на 01.06.2017.

01.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення-без змін.

01.06.2017 Київським апеляційним господарським судом у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 20.06.2017.

Представник позивача (апелянта) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених а апеляційній скарзі підстав та просив задовольнити її повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні суду заперечував проти поданої апеляційної скарги, з викладених у відзиві на неї підстав та просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2011 між Головним управлінням Державної фельд'єгерської служби (найменування якої було змінено на Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України), як виконавцем та ПАТ «Таскомбанк», як замовником було укладено генеральну угоду №2-12/К (далі-договір).

Згідно з п. 1. договору виконавець організовує і забезпечує доставку цінних відправлень замовника на умовах, вказаних нижче. Конфіденційність і збереження доставки гарантується виконавцем.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.2 договору виконавець забезпечує доставку відправлень замовника на адресу юридичних осіб з м. Києва в обласні центри України та до м.м. Сімферополь, Севастополь, Ялта АР Крим. Приймання відправлень здійснюється у приміщенні замовника з 09:00 до 13:00 та з 14:00 до 16:00 в робочі дні тижня, за замовленням, зробленим напередодні, з виїздом офіцера фельдзв'язку автотранспортом підрозділів виконавця.

На відправлення, які передаються виконавцю, замовник виписує три примірники реєстру встановленої форми (додаток №2). Перший та другтй примірники реєстру подаються разом з відправленням виконавцю, а третій з підписом і печаткою виконавця залишається у замовника. При оформленні реєстру замовник повинен вказувати номер цього договору ( п. 3. договору).

Пунктом 5.1. договору визначено, що виконавець зобов'язався прийняти відправлення замовника відповідно до п. 2.2. та статті 3 цього договору 2.4. цього договору. Під час доставки відправлень замовника виконавець зобов'язаний забезпечити їх збереження та конфіденційність.

Відповідно до п. 5.2.1. договору замовник, у свою чергу, зобов'язаний оформити відправлення відповідно до п. 3.1.-3.5.цього договору.

Пунктом 5.3.3. договору сторони визначили, що виконавець має право у присутності представника замовника і представника компетентних органів провести перевірку вкладеного відправлення у випадку, передбаченому чинним законодавством України.

За змістом п.п. 7.1.1., 7.1.2. договору, виконавець несе цивільно-правову відповідальність за прийняті від замовника відправлення тільки в межах оголошеної цінності за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі за рішенням суду. Відповідальність виконавця перед замовником за збереження відправлень настає з моменту прийому їх у встановленому порядку від замовника і закінчується в момент передачі відправлень у встановленому порядку за призначенням.

Пунктом 7.1.4. договору встановлено, що виконавець не несе відповідальності за вміст відправлення , тоді-як згідно з п. 7.2. Договору замовник відповідає за вміст відправлення відповідно до п. 3.5. договору.

У відповідності до п. 3.5. Договору, пересилці не підлягають відправлення на адресу іноземних фірм і фізичних осіб, а також предмети і речовини, заборонені для пересилання відповідно до законодавства України.

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено, що відповідно до реєстру №6, 22.11.2016 ПАТ «Таскомбанк» на доставку надано цінне відправлення № б/н на суму 515 676,38 грн., місце призначення - м. Харків, вул., Римарська, 17, одержувач - Харківське відділення №11 АТ «ТАСкомбанк», відділ касових операцій.

В свою чергу, дана посилка отримана відповідачем для пересилання 22.11.2016, що підтверджується відповідними відмітками останнього, проставленими на реєстрі, та квитанцією в прийомі відправлень № 1675 СВ№51 від АТ "ТАСкомбанк" згідно з реєстром № 6 (515676,38 грн.).

Як вказує позивач, листом вих. № 63/30-459 від 05.11.2016 Відділ урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в місті Харкові повідомив позивача про те, що 24.11.2016 було здійснено напад невідомих осіб на військовослужбовців Відділу УФЗ Держспецзв'язку В М. Харкові, внаслідок чого викрадено цінності ПАТ "ТАСкомбанк", які направлялись з м. Суми до м. Харків.

Водночас Головним управлінням Національної поліції в Харківській області відкрито кримінальне провадження №0004201, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про укладення між ним та відповідачем генеральної угоди №2-12/К, за якою відповідач зобов'язувався організовувати і забезпечувати доставку цінних відправлень позивача. 22.11.2016 позивачем надано відповідачеві для доставки цінну посилку, у якій містилось 20 000,00 дол. США, що саном на дату відправлення складало еквівалент 515 676,38 грн. до Харківського відділення № 11 АТ "Таскомбанк" Однак, зазначене відправлення не було доставлено за місцем призначення у зв'язку з тим, що відправлення було викрадено, а тому позивач вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача збитків у розмірі 515 676,38 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поштовий зв'язок" відносини у сфері надання послуг поштового зв'язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Діяльність у сфері надання послуг поштового зв'язку спеціального призначення (фельд'єгерського і спеціального зв'язку) провадиться відповідно до законодавства України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про поштовий зв'язок" поштовий зв'язок спеціального призначення - складова частина поштового зв'язку України, призначена для надання послуг поштового зв'язку окремим категоріям користувачів.

За змістом ст. 2 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України", державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України є державним органом, який призначений для забезпечення функціонування і розвитку державної системи урядового зв'язку, Національної системи конфіденційного зв'язку, формування та реалізації державної політики у сферах криптографічного та технічного захисту інформації, телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України, поштового зв'язку спеціального призначення, урядового фельд'єгерського зв'язку, а також інших завдань відповідно до закону.

Урядовий фельд'єгерський зв'язок - приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) кореспонденції, що містить відомості, які становлять державну таємницю, та/або службову інформацію (далі - кореспонденція), офіційної кореспонденції та дипломатичної пошти Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, закордонних дипломатичних установ України (ст. 1 наведеного Закону).

Для забезпечення виконання покладених на неї обов'язків Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України має прав надавати фізичним або юридичним особам на договірних засадах послуги, безпосередньо пов'язані із забезпеченням виконання покладених на Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України завдань, за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України (п. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України").

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1105 затверджено перелік платних послуг, що надаються Головним управлінням та підрозділами урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, серед якого зазначено, зокрема, доставка кореспонденції та/або цінних відправлень співробітником Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку з прийманням у приміщенні замовника за його заявою:без використання автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку; з використанням автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) розміру збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про поштовий зв'язок", поштовий зв'язок - приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій;

За змістом ст. 13 Закону України "Про поштовий зв'язок" оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Відповідно до п. 30 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (надалі - Правила), у внутрішніх поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені для пересилання.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що пересилці не підлягають відправлення на адресу іноземних фірм і фізичних осіб, а також предмети і речовини, заборонені для пересилання відповідно до законодавства України.

Пунктом 32 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у внутрішніх поштових відправленнях забороняється пересилати, зокрема, національну валюту (крім нумізматичних монет та їх колекцій), іноземну валюту.

Отже, фельд'єгерським зв'язком як зв'язком спеціального призначення, що входить до системи поштового зв'язку України, забороняється пересилати національну валюту (крім нумізматичних монет та їх колекцій) та іноземну валюту.

При цьому, згідно пояснень ПАТ «Таскомбанк», цінність вказаної посилки була визначена ним виходячи із вартості вкладення, а саме- іноземної валюти, у розмірі 20000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 22.11.2016 становить 515 676,38 грн.

В той же час, порядок вивезення (інкасації) коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні визначений Інструкцією з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні (далі - Інструкція), затвердженою постановою Правління Національного банку України від 14.02.2007 № 45 (в редакції, що діяла на час передачі позивачем відправлень службовій особі фельд'єгерського зв'язку).

Відповідно до положень вказаної Інструкції перевезення валютних цінностей - переміщення в установленому порядку транспортними засобами валютних цінностей, яке здійснюють інкасатори між банківськими установами, між Національним банком і банківськими установами та в структурі Національного банку; послуги з інкасації - це перелік послуг, до яких належать: вивезення надлишків та доставка підкріплень готівки між Національним банком та банківськими установами, між банківськими установами, їх філіями, відділеннями та від них до банкоматів, пунктів обміну валют і у зворотному напрямку.

Відповідно до Інструкції перевезення валютних цінностей між банківськими установами (юридичними особами) здійснюється власними підрозділами інкасації, інкасаторами Національного банку або підрозділами інкасації інших банківських установ на підставі укладених договорів (п. 1 Глави 4 Розділу ІІІ Інструкції). Перевезення валютних цінностей між банком і його територіально відокремленими підрозділами (філіями, відділеннями) та до пунктів обміну валют, банкоматів і у зворотному напрямку здійснюється з урахуванням вимог додатка 2 до цієї Інструкції (Максимальні обсяги валютних цінностей, що інкасуються та перевозяться за звичайних ризиків залежно від заходу забезпечення схоронності цінностей) власними силами банку або підрозділами інкасації інших банківських установ (п. 3 Глави 1 Розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з п. 5 Розділу І Інструкції власні сили банку - бригада інкасації підрозділу інкасації банку або уповноважена особа банку в супроводі осіб, які здійснюють заходи щодо її особистої охорони та/або цінностей, що переміщуються цією особою.

Таким чином, з огляду на положення п. 3 Глави 1, п. 1 Глави 4 Розділу ІІІ Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, п. 32 Правил надання послуг поштового зв'язку, вивезення надлишків та доставка підкріплень готівки між банківськими установами, їх філіями, відділеннями здійснюється власними силами банку (тобто бригадою інкасації підрозділу інкасації банку або уповноваженою особою банку в супроводі осіб, які здійснюють заходи щодо її особистої охорони та/або цінностей, що переміщуються цією особою) або інкасаторами Національного банку, а пересилання національної валюти (крім нумізматичних монет та їх колекцій) та іноземної валюти у внутрішніх поштових відправленнях заборонено в силу прямої норми законодавства.

Так наведеними нормами Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні регулюється публічний порядок щодо перевезення/пересилання грошових коштів між відділеннями банку, та нормами Закону України "Про поштовий зв'язок", Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, встановлено імперативну заборону щодо пересилання у внутрішніх поштових відправленнях національної валюти (крім нумізматичних монет та їх колекцій) та іноземної валюти.

За змістом ст. 18 Закону України "Про поштовий зв'язок", оператор не несе матеріальної відповідальності за поштові відправлення, якщо нестача або пошкодження вкладення поштового відправлення сталися внаслідок порушення відправником встановлених законодавством України правил щодо обмежень у пересиланні предметів та речей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що норми Закону України "Про поштовий зв'язок" підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін, в частині, що не врегульована спеціальним законом "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України", враховуючи що поштовий зв'язок спеціального призначення є складовою частиною поштового зв'язку України та норми Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України" не визначають спеціального порядку провадження даною особою діяльності з надання платних послуг поштового зв'язку.

Отже, передавши відповідачу до пересилки іноземну валюту, позивач порушив вимоги встановленого чинним законодавством публічного порядку (зокрема, порушив правила щодо обмежень у пересиланні предметів та речей), а також умови укладеного з відповідачем договору (генеральної угоди №2-12/К від 30.12.2011), у зв'язку з чим протиправна поведінка позивача, який порушив умови договору, не породжує у нього права вимагати від відповідача відшкодування збитків та відповідно до ст. 18 Закону України "Про поштовий зв'язок" відповідач не несе матеріальної відповідальності.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суду України у постанові від 13.06.2017 у справі № 910/21656/16.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з правомірністю відмови місцевим господарським судом у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності підстав для стягнення з відповідача збитків у розмірі 515676,38 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пояснень представників сторін, дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/1398/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв