ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. Справа № 925/675/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 адвокати, за угодою;

відповідача: участі не брав.

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

У судовому засіданні:

Представники позивача вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач свого представника в засідання не направив. Подано клопотання про відкладення розгляду справи для зобовязання позивача направити відповідачу примірник позовної заяви з додатками.

Судом оглянуто опис вкладення поштового відправлення та поштову квитанцію про направлення копії позовної заяви відповідачу (а.с. 11-12) від 13.06.2017р.

Представники позивача надали суду оригінал поштового повідомлення про вручення відповідачу примірника позовної заяви з розпискою уповноваженої особи відповідача (ОСОБА_5І.) від 14.06.2017р. в отриманні копії позовної заяви.

Суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи за необґрунтованістю.

Суд вважає, що відповідач належними чином був повідомлений про час і місце розгляду спору.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі доказами та матеріалами відповідно до приписів ст. 75 ГПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

У відповідності до договору оренди земельної ділянки б/н, зареєстрованого у Шполянському районному відділі Черкаської обласної філії ДП «Центр ДЗК» від 25.09.2006р. за №25 (далі Договір) Шполянською районною Державною Адміністрацією передано в оренду ФОП ОСОБА_1 (далі Позивач) строком на 49 років земельну ділянку площею 186,3603 га ріллі, яка знаходиться на території Липянської сільської ради Шполянського району Черкаської області.

В подальшому до вказаного договору неодноразово вносились зміни в частині розміру орендної плати. Остаточно розмір орендної плати визначено сторонами в додатковій угоді до Договору від 13.09.2010р., у відповідності до якої п. 9 основного Договору викладено в такій редакції: «Оренда плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 439 грн. за 1 га ріллі в рік».

11.07.2011р. сторонами підписано додаткову угоду до вказаного Договору, Згідно з якою із 01.05.2011р. орендна плата нараховується у грошовій формі: у розмірі 4,5 % (із урахуванням коефіцієнту індексації 3,2) визначеної відповідно до законодавства вартості земельних ділянок, що становить 659 грн. за 1 га земельної ділянки в рік з наступним переглядом орендної плати один раз на рік. Наявний у Позивача примірник додаткової угоди не містить відмітки про його державну реєстрацію, однак умови додаткової угоди (зокрема в частині визначення відсоткового розміру орендної плати) позивачем виконуються в повному обсязі.

В подальшому Позивачем надано згоду на виділення за рахунок орендованої ним земельної ділянки земельних часток (паїв) власникам сертифікатів. У зв'язку з чим, розмір земельної ділянки, що залишився у фактичному користуванні Позивача істотно зменшився з 186,3603 га до 167,5636 га.

Тому Позивачем замовлено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 167,5636 га ФОП ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Лип'янської сільської ради (за межами населеного пункту) Шполянського району Черкаської області.

Як зазначалось вище площа орендованої Позивачем земельної ділянки після відновлення її меж склала 167,5636 га, в зв'язку з чим виникла необхідність внести зміни в Договір від 25.09.2006р. за №25.

Внаслідок змін у земельному законодавстві України право розпоряджатися земельними ділянками державної власності (сільськогосподарського призначення) перейшло з січня 2013р. до Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» проведено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). Згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, який розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

На момент виникнення спору повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення належить територіальному управлінню Держгеокадастру, яким є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Тому, 25.07.2016р. Позивач звернувся до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі Відповідач) в порядку ст. 188 ГК України з пропозицією про внесення змін до Договору в частині площі земельної ділянки та встановлення орендної плати на рівні 4,5% від нормативної грошової оцінки землі у рік. До вказаного листа додано проект додаткової угоди (додаток №6 до позову).

Листом від 31.08.2016р. Відповідач повідомив Позивача, що для розгляду питання про внесення змін до Договору необхідно надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Заявою від 13.03.2017р. Позивачем надано Відповідачу документи, вказані в попередньому листі, а саме витяг з ДЗК про земельну ділянку та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Листом від 04.05.2017р. Відповідач відмовився від укладення додаткової угоди до Договору в редакції запропонованій Позивачем та запропонував свої умови в частині орендної плати, а саме «річна орендна плата - 8 (вісім) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (відповідно до доручення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2015р. №ДС-22-28-0.13-17122/23-15)».

Пропозиція про збільшення ставки орендної плати до 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки Позивачем не прийнята.

ФОП ОСОБА_1 належним чином використовує земельну ділянку на протязі строку дії договору і у передбаченому законом порядку звернувся в ГУ Держгеокадастру у Черкаській області з заявою внесення змін до договору.

Відповідач, в порушення вимог ст. 19 Конституції України, відмовився від підписання змін до договору та пропонує свої умови розміру орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки без посилання на норму права.

На запитання головуючого присутні учасники заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Діяльність позивача в частині використання орендованих земельних ділянок державної власності регламентована положеннями Конституції України, ЗК України, ГК України, ЦК України, Податковим кодексом України в частині внесення плати за землю; ЗУ «Про оренду землі»; ЗУ «Про землеустрій», іншими нормативними документами.

Відповідач є правонаступником (за законом) прав та обовязків розпорядження земельними ділянками державної форми власності сільськогосподарського призначення. Спору в цій частині немає. Суд вважає, що позов предявлено до належного відповідача. Порушення прав відповідача саме позивачем стало причиною звернення позивача до суду.

Діяльність відповідача в частині розпорядження, в т.ч. і на умовах оренди земельними ділянками державної власності регламентована положеннями Конституції України, ЗК України, ГК України, ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», Положенням про ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, іншими нормативними документами.

Згідно приписів ст. 19 Конституції України відповідач, як орган державної виконавчої влади, може діяти лише в спосіб, визначений Законом, і не інакше.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного користування земельною ділянкою державної форми власності на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Суд враховує, що саме орган державної виконавчої влади, яким є відповідач, має доводити правомірність своїх дій у спірних відносинах.

Загальними умови виконання господарських зобов'язань (ст. 193 ГК України) є обов'язок учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту частини другої цієї ж статті договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

В силу положень ст. 15 Закону України «Про оренду землі» об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), а також орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків є істотними умовами договору оренди землі.

При цьому фактичні умови наявного між сторонами зобов'язання змінились по-перше у зв'язку зі зменшенням розміру об'єкту оренди, по-друге у зв'язку зі зміною законодавчого підходу до визначення розміру орендної плати.

Законодавчі межі розміру орендної плати визначені статтею 288 Податкового кодексу України.

Так, 01.04.2014р. набув чинності ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», згідно з п. 27 якого підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 викладено в такій редакції: « 288.5.1. не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки».

01.01.2017р. набув законної сили ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», згідно з яким підпункт 288.5.1 викладено в такій редакції: « 288.5.1. не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території».

Тобто, на час звернення Позивача до Відповідача з пропозицією про внесення змін до Договору від 25.09.2006р. за №25, Податковий кодекс визначав мінімальний розмір орендної плати на рівні 3 відсотків нормативної грошової оцінки, а на даний час - на рівні розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

При цьому, Позивачем запропоновано визначити оренду плату у розмірі 4,5% нормативної грошової оцінки, що перебуває в межах, визначених законодавством, не є мінімальним розміром, виходить із волевиявлення сторін, викладеного в додатковій угоді від 11.07.2011р., та є справедливим.

Натомість, не погоджуючись з таким розміром орендної плати, Відповідач посилається на лист Держгеокадастру України від 14.12.2015р. №ДС-22-28-0.13-17122/23-15.

Посилання відповідача на лист є безпідставними:

- лист рекомендує утриматися від встановлення мінімального розміру орендної плати за земельні ділянки при укладенні договору, рекомендується ставка орендної плати - 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У даному випадку договір поновлений і вже визначена ставка орендної плати за земельні ділянки, яка не є мінімальна, і є розумною. Для збільшення договірної ставки орендної плати відсутні будь-які підстави;

- лист носить рекомендаційний характер і не є обов'язковим ні при укладенні договору, ні при внесенні змін до нього.

Згідно зі ст. 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Зі змісту ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Рішення про передачу Позивачу земельної ділянки у оренду прийнято уповноваженим органом державної влади, яким на той час була Шполянська РДА. Вказане рішення не скасоване, строк дії Договору не сплив.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

А згідно зі ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

У правовій позиції, викладеній у рішенні від 16.12.2015р. Верховного Суду України у справі №6-2510цс15, останній зазначив, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Як наголошувалось ЄСПЛ у попередніх рішеннях, говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (п. 51 рішення у справі «Щокін проти України», заяви №№ 23759/03 та 37943/06).

У п. 50 цього ж рішення Суд зазначає, що питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Натомість як на єдине джерело для визначення розміру оренди саме на рівні 8% від нормативної грошової оцінки землі Відповідач посилається на лист Держгеокадастру України від 14.12.2015р. №ДС-22-28-0.13-17122/23-15.

Зазначений лист не є законодавчим актом, а отже і визначення орендної плати саме у такому розмірі не має підстав у національному законодавстві.

Відповідач відмовив позивачу в укладені додаткової угоди у запропонованій ним редакції через недосягнення згоди в частині розміру орендної плати. Інші доводи Відповідача носять виключно формальний характер.

Позивач наполягає визнати укладеною додаткову угоду у запропонованій ним редакції, зокрема, в частині визначення розміру орендної плати.

Відповідно до частини дев'ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

З матеріалів справи вбачається, що позивач (орендар) належно виконує свої обовязки за договором оренди землі;

до клопотання про внесення змін до договору оренди землі орендар додав проект додаткової угоди. Тобто Позивачем добросовісно та належно виконані всі вимоги земельного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач має право на укладання додаткової угоди до договору оренди землі на запропонованих ним умовах:

1.ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ ПРО ВНЕСЕННЯ ЗМІН

1.1. Викласти п. 2 договору оренди землі від 25.09.2006 №25 в такій редакції:

« 2. В оренду передається земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0664 загальною площею 167,5636 га у тому числі рілля 167,5636 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 40 492 грн. за 1 га та разом 6785050,97 грн.»

1.2. Викласти п. 9,13 договору оренди землі від 25.09.2006 №25 в такій редакції:

« 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки землі у рік, що складає 305327,3 грн.

13. Розмір орендної плати переглядається в порядку та випадках, визначених законодавством.»

1.3 Решта положень договору оренди землі від 25.09.2006 №25 залишається без змін.

Протиправними діями відповідач порушив право позивача (орендаря землі) на укладення змін до договору оренди землі (істотні умови оренди землі). Отже, відповідно до приписів ст. 3 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України зазначене право позивача підлягає захисту шляхом визнання цього права в судовому порядку.

У процесі розгляду справи позивач доказував, що він продовжує належно користуватися земельною ділянкою, сплачує орендну плату, вимоги про повернення земельної ділянки йому не направлялись, у примусовому порядку земельна ділянка у нього не вилучалась. Інші претенденти на використання даної земельної ділянки відсутні. Зазначені доводи позивача відповідач не спростував. Заперечення відповідача проти внесення змін в істотні умови договору оренди землі судом не приймаються.

Сукупність встановлених обставин справи вказує на правомірність доводів позивача, спірний договір оренди землі від 25.09.2006р. є чинним, а укладення між сторонами додаткової угоди до зазначеного правочину є лише документальним оформленням змін до істотних умов договору, яке не потребує прийняття відповідного рішення ГУ Держгеокадастру у Черкаській області.

Як встановлено судом, до даного часу запропонована позивачем до укладення додаткова угода відповідачем не підписана. Заперечення ГУ Держгеокадастру у Черкаській області щодо її умов, змісту не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідач не спростував у належний спосіб доводи позивача.

Дослідивши умови наведеної додаткової угоди, судом встановлено, що вони відповідають приписам діючого законодавства та зводяться виключно до уточнення розміру ділянки та ставки плати за землю у спірних орендних правовідносинах з 25.09.2006р.

Запропонована позивачем форма захисту порушеного права відповідає частині 2 ст. 16 ЦК України.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги порядок укладення господарських договорів, встановлений статтею 188 Господарського кодексу України, суд визнав позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтованими, а тому вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст.111-28 ГПК України при розгляді справи судом враховані правові позиції Верховного Суду України (ВСУ) щодо застосування земельного законодавства, зі спорів, які випливають із договірних земельних правовідносин, зокрема, викладені у постанові №6-219цс14 від 25.02.2015р.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 600,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати укладеною між ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131,

та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1

додаткову угоду до договору оренди землі від 25 вересня 2006 року, що зареєстрований у Шполянському районному відділі Черкаської обласної філії ДП «Центр ДЗК» від 25.09.2006р. за №25 в редакції позивача з дня набрання рішенням суду законної сили у цій справі:

Додаткова угода

м. Черкаси червня 2017р.

Орендодавець, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області в особі виконувача обов'язків начальника ОСОБА_6, яка діє на підставі Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, з одного боку,

та орендар, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця з другого,

Відповідно до п. 36 договору оренди землі від 25.09.2006 №25

уклали цю додаткову угоду (надалі - Додаткова угода) про наступне:

1.ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ ПРО ВНЕСЕННЯ ЗМІН

1.1. Викласти п. 2 договору оренди землі від 25.09.2006 №25 в такій редакції:

« 2. В оренду передається земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0664 загальною площею 167,5636 га у тому числі рілля 167,5636 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 40 492 грн. за 1 га та разом 6785050,97 грн.»

1.2. Викласти п. 9,13 договору оренди землі від 25.09.2006 №25 в такій редакції:

« 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки землі у рік, що складає 305327,3 грн.

13. Розмір орендної плати переглядається в порядку та випадках, визначених законодавством.»

1.3 Решта положень договору оренди землі від 25.09.2006 №25 залишається без змін.

ОРЕНДОДАВЕЦЬ: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській обласні, 18000, м. Черкаси. вул. Смілянська,131,

в.о. начальника управління ОСОБА_7

ОРЕНДАР: фізична особапідприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, номер рахунку в банку невідомий

1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду є невідємною частиною договору оренди землі від 25.09.2006р., який зареєстрований у Шполянському районному відділі Черкаської обласної філії ДП «Центр ДЗК» від 25.09.2006 за № 25

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 22.06.2017р.

Суддя Г.М. Скиба