КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа№ 910/14503/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Кравець О.С. - дов. б/н від 22.07.2016

Соколов А.О. - дов. б/н від 22.07.2016

від відповідача Матющенко О.В. - дов. № 146 від 16.01.2017

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк

«Євробанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб Кононця Вадима Валерійовича

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.10.2016 (суддя Зеленіна Н.І.)

у справі № 910/14503/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк

«Євробанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб Кононця Вадима Валерійовича

про припинення правовідношення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 у справі № 910/14503/16 позов задоволено повністю. Визнано припиненим зобов'язання за Договором кредиту № ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк», шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Визнано частково припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» у розмірі 18 497 386, 00 грн. за Договором кредиту № ЮЛ-114/2011-К від 25.02.2011 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк», шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» 2 756, 00 грн.

Не погодившись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийнято за неповного дослідження обставин, що мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, оскільки повідомлення про зарахування позивач надіслав відповідачеві в період, коли у ПАТ КБ «Євробанк» були суттєві проблеми з ліквідністю, а вже 17.06.2016 було запроваджено тимчасову адміністрацію, розглядаючи справу суд повинен був застосувати приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону, а також п. 4-1 ст. 602 ЦК України. Крім цього, місцевий суд повинен був врахувати положення ч. 4 ст. 46 Закону, якими передбачено наслідки початку процедури ліквідації, серед яких заборона зарахування зустрічних однорідних вимог тощо.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 910/14503/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд справи призначено на 23.05.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 продовжено строк розгляду справи № 910/14503/16 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 23.05.2017 оголошено перерву на 20.06.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

В зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. у відпустці, 19.06.2017 системою автоматичного розподілу проведено заміну цього судді й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Мальченко А.О., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 вищезгадану апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судове засідання апеляційної інстанції 20.06.2017 з'явились представники сторін, представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги заперечили, просили не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 25.02.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» (позивачем, позичальником) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ЄВРОБАНК» (відповідачем, кредитором, банком) укладено Договір кредиту № ЮЛ-36/2011-К(далі Договір), за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 9 843 437,50 грн. зі сплатою 15,0 % річних строком до 23.02.2012.

29.06.2011 між цими ж сторонами укладено Договір кредиту № ЮЛ-114/2011-К та Договір про внесення змін № 2 до Договору кредитної лінії № ЮЛ-114/2011-К від 26.06.2014, за умовами яких кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті, ліміт якої складає 19 000 000, 00 грн., зі сплатою 11,0 % річних. Строк дії кредитної лінії закінчується 01.07.2015.

23.05.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк» та компанією Janolio Holdings Limited, юридичною особою, яка створена та діє відповідно до законодавства Республіки Кіпр, укладено Договір позики, за умовами якого компанія Janolio Holdings Limited надає Банку за його письмовою заявкою транші в межах суми 600 000 доларів США.

23.05.2016 між Банком та компанією Janolio Holdings Limited укладено Договір про надання Траншу №1, відповідно до якого відповідачу надано кошти в сумі 600 000 доларів США. Кінцевим терміном погашення траншу визначено 30.05.2016.

23.05.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк» (банком) та громадянином ОСОБА_6 (вкладником) укладено Договір банківського вкладу № Д-28299/USD з Правилами «Строковий з виплатою процентів наприкінці строку», за яким банк приймає на зберігання від вкладника грошові кошти в розмірі 650 000 доларів США та зобов'язується виплачувати вкладнику 6,5% річних. Строк розміщення вкладу - з 23.05.2016 до 23.06.2016.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позикодавець на підставі ст.1048 ЦК України має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) згідно ст.1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором банківського рахунка (ч. ч. 1, 2 статті 1066 ЦК України) банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Як встановлено матеріалами справи, 10.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» та громадянином ОСОБА_6 укладено Договір відступлення права вимоги № 1/16, за умовами якого громадянин ОСОБА_6 відступив належні йому права вимоги за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 № Д-28299/USD, а позивач замінив вкладника як сторону Договору банківського вкладу.

10.06.2016 між позивачем та компанією Janolio Holdings Limited укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого компанія Janolio Holdings Limited відступила належні їй права вимоги за Договором позики від 23.05.2016, а позивач замінив кредитора за Договором позики.

За твердженнями позивача, наведене свідчить про те, що він набув права вимоги до відповідача за Договором позики від 23.05.2016, укладеним між Банком та компанією Janolio Holdings Limited, а також за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 № Д-28299/USD, укладеним між Банком та громадянином ОСОБА_6.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється на підставі ст. ст. 513, 514 ЦК України у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, в зв'язку з відступленням права вимоги відбувається заміна кредитора у зобов'язанні, внаслідок чого первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним, а отже до нового кредитора переходять весь обсяг прав первісного кредитора, якщо інше не передбачено договором або законом. Обсяг прав, які передаються у випадку відступлення (сума заборгованості, право на стягнення штрафних санкцій тощо) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

За матеріалами справи, повідомленнями від 15.06.2016 за вих. № 16/06/67 та за вих. № 15/06-01 позивач проінформував відповідача (банк) про перехід права вимоги за Договором позики від 23.05.2016 та за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 № Д-28299/USD.

15.06.2016 ТОВ «Аваль-брок» надіслало ПАТ КБ «Євробанк» заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог ( вих. № 16/06/66), в якій заявило про припинення зобов'язання зі сплати боргу в сумі 15 015 926,75 грн. за Договором кредиту № ЮЛ-114/2011-К від 29.06.2011 внаслідок зарахування боргу перед Банком в сумі 15 015 926,75 грн. за Договором позики від 23.05.2016 відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 10.06.2016. Залишок за непогашеним грошовим зобов'язанням позивача перед відповідачем за Договором кредиту №ЮЛ-114/2011-К від 29.06.2011 становить 3 984 073,25 грн.

Цього ж дня, 15.06.2016 позивач направив відповідачу заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог (вих. № 16/06/68), в якій зазначив про припинення зобов'язання зі сплати боргу в сумі 9 750 000 грн. за Договором кредиту №ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 та 3 481 458, 85 грн. за Договором кредиту №ЮЛ-114/2011- К від 29.06.2011 внаслідок зарахування боргу відповідача в сумі 13 231 458,85 грн. за Договором позики від 23.05.2016 відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 10.06.2016. Залишок за непогашеним грошовим зобов'язанням позивача перед відповідачем за Договором кредиту №ЮЛ-114/2011-К від 29.06.2011 становить 502 614,40 грн.

Таким чином, внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог залишок за непогашеним грошовим зобов'язанням позивача перед відповідачем (банком) становить 502 614,40 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання на підставі ч. 3 ст. 203 ГК України припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За приписами ст. ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (ст. 601 ЦК України).

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про зарахування однорідних зустрічних вимог, коли боржник банку одночасно є кредитором банку, під час процедури ліквідації банку суди повинні виходити із вимог статей 601 - 602 Цивільного кодексу України, ст.ст. 92 - 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та враховувати, що цим Законом встановлено чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. При вирішенні питання щодо правомірності зарахування однорідних вимог згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України у випадках, коли зустрічні вимоги виражені в різних валютах, слід виходити з того, що такі вимоги є однорідними. У цьому разі зарахування може проводитись за курсом, визначеним сторонами у договорі, а якщо така домовленість відсутня - за офіційним валютним курсом, встановленим Національним банком України.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

За змістом названих правових норм, залік можливий лише за наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню. При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення.

Тобто, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину законодавством не передбачено, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Жодних доказів оскарження чи визнання недійсним правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлених заявами позивача від 15.06.2016 вих. № 16/06/66 та вих. № 16/06/68, або правочинів щодо відступлення прав вимоги до банку від 10.06.2016 матеріали справи не містять.

Разом з тим, спір між сторонами у даній справі виник в зв'язку з тим, що відповідач не визнає здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до вищезгаданих правочинів.

Як встановлено матеріалами справи, 01.07.2016 банк надав позивачу Довідку вих. 01-10.1/2620-БТ про залишок заборгованості по кредитам за Договорами кредиту №ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 р. та №ЮЛ-114/2011- К від 29.06.2011, згідно якої банком не враховано зарахування зустрічних однорідних вимог, здійснених позивачем.

Проте ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» не заперечується отримання повідомлень позивача №16/06/67 від 15.06.2016 та №15/06-01 від 15.06.2016 про укладення Договору відступлення прав вимоги №1/16 (за Договором банківського вкладу від 23.05.2016 № Д-28299/USD, укладеним між банком та громадянином ОСОБА_6.) та Договору про відступлення права вимоги за Договором позики, укладеним між компанією Janolio Holdings Limited та ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», а також заяв про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач (апелянт) зазначав про неможливість здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог в зв'язку з процедурою ліквідації банку.

Відповідно до Рішення Правління Національного Банку України від 17.06.2016 №73-рш «Про віднесення ПАТ КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016 №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», з урахуванням Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016 №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк», в установі відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію строком на два місяці з 17.06.2016 по 16.08.2016. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Євробанк» призначено Кононця Вадима Валерійовича, який діє на підставі рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016 №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 07.07.2016 №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк».

Згаданими рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Євробанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Зазначена інформація є загальновідомою та відображена на офіційному сайті Фонду (www.fg.gov.ua) та НБУ (www.bank.gov.ua).

На підставі Рішення Правління Національного банку України від 16 серпня 2016 №215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.08.2016 №1523 «Про запровадження процедури ліквідації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018 включно. Уповноваженою особою Фонду на проведення ліквідації призначено Кононця Вадима Валерійовича.

Таким чином, станом на момент розгляду справи в установі відповідача розпочато процедуру ліквідації.

Положеннями ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено наслідки початку процедури ліквідації банку, зокрема, заборона зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання). прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Операції по зарахуванню зустрічних однорідних вимог у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Відповідно до ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема, за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі ( ч. 6 ст. 36 згаданого Закону).

Проте, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що заборона зарахування зустрічних вимог під час тимчасової адміністрації, встановлена ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не застосовується до спірних правовідносин, оскільки заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог були надіслані позивачем 15.06.2016 та отримані відповідачем 16.06.2016, тоді як тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ «Євробанк» було запроваджено 17.06.2016, що свідчить про відсутність будь-яких обмежень для зарахування однорідних вимог.

З огляду на наведене, доводи відповідача (апелянта) в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Посилання відповідача (апелянта) на те, що під час розгляду справи судом не було застосовано приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема п. 4 ч. 5 ст. 36, ч. 4 ст. 46 Закону, ст. 602 ЦК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання припиненими зобов»язання за Договором кредиту № ЮЛ-36/2011-К від 25.02.2011 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк», шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, та визнання частково припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» у розмірі 18 497 386, 00 грн. за Договором кредиту № ЮЛ-114/2011-К від 25.02.2011 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аваль-брок» та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Євробанк», шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кононця Вадима Валерійовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 у справі № 910/14503/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/14503/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко