УХВАЛА

22.06.2017Справа № 910/8265/17
за позовом Компанії "EASTMOND SALES LLP"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Закрите акціонерне товариство "Білоруська нафтова компанія"

про стягнення заборгованості

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

від позивача: Антоненко Д.О. (довіреність)

від відповідача: Величко О.В. (директор)

Яцюта Т.П. (довіреність б/н від 15.06.2017)

від третьої особи: Кривченя Е.Ю. (довіреність № 83 від 08.06.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія "EASTMOND SALES LLP" (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" (відповідач) заборгованості за договором комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013 з яких: 1 395 040,00 євро, що за офіційним курсом НБУ на день подання позову становить 40 969 918,36 грн. - основного боргу, 3 128 305,82 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міст Києва від 25.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8265/17 та призначено її розгляд на 15.06.2017.

14.06.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі.

14.06.2017 через відділ діловодства суду від ЗАТ "Білоруська нафтова компанія" надійшов відзив на позовну заяву, у якій ЗАТ "Білоруська нафтова компанія" просила припинити провадження у справі.

15.06.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: клопотання про залучення третьої особи, документи по справі.

В судове засідання 15.06.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача надав суду пояснення щодо заяви про припинення провадження у справі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти припинення провадження у справі, надав пояснення щодо своїх заперечень.

Судом відкладено розгляд заяви про припинення провадження у справі.

Представник відповідача підтримав подане через відділ діловодства суду клопотання про залучення третьої особи, просив суд його задовольнити та залучити до участі у справі ЗАТ "Білоруська нафтова компанія" як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник позивача не заперечив проти залучення третьої особи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2017 залучено до участі у справі № 910/8265/17 третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закрите акціонерне товариство "Білоруська нафтова компанія", розгляд справи відкладено на 22.06.2017.

21.06.2017 від відповідача надійшли документи по справі.

22.06.2017 від третьої особи надійшли пояснення, у яких остання підтримує клопотання про припинення провадження у справі.

22.06.2017 від позивача надійшли документи по справі та заперечення на клопотання про припинення провадження.

У поданих запереченнях позивач зазначає, що даний спір не є спором у питанні, що є предметом арбітражної угоди та зазначає, що підстава, на якій було здійснено платіж - договір комісії, відпала. Крім того, позивач зазначив, що позов у арбітражному провадженні АС № 618у/2014 було заявлено на інших підставах.

Від відповідача 22.06.2017 надійшли пояснення щодо того, що даний спір стосується саме договору комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013 та прохання припинити провадження у справі.

Крім того, від відповідача надійшло клопотання про призначення експертизи.

У судовому засіданні 22.06.2017 представник відповідача підтримав раніше надане клопотання про припинення провадження у справі, просив суд його задовольнити.

Представник позивача заперечив проти припинення провадження у справі, надав пояснення щодо своїх заперечень.

Представник третьої особи підтримав подане позивачем клопотання про припинення провадження у справі та зазначив, що третьою особою у письмових поясненнях викладене аналогічне клопотання.

Крім того, представник відповідача підтримав клопотання про призначення у справі експертизи.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення судової експертизи, відповідач зазначив, що спір стосується саме виконання умов договору комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013, а твердження позивача про те, що листом відповідача від 17.10.2014 вих. № 1707 договір комісії припинено є безпідставними, оскільки такий лист ніколи не видавався та не підписувався директором відповідача, а підпис на ньому зроблений іншою особою.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 року Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить частина 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Оскільки судом не розпочинався розгляд справи по суті та враховуючи характер спірних правовідносин і заявлені клопотання про припинення провадження у справі, суд дійшов висновку, що відсутня потреба у проведенні експертизи щодо листа № 1707 від 17.10.2014, у зв'язку із чим, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про призначення у даній справі судової експертизи.

Дослідивши матеріали справи та клопотання відповідача про припинення провадження у справі, суд дійшов висновку припинити провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги позивача ґрунтуються на наявності правових підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1395040,00 євро, перарахованих на виконання умов договору комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013. При цьому, позивач зазначає, що позовні вимоги заявляються на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки договір комісії є припиненим.

Так, судом встановлено, що відповідно до п. 8.2 договору комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013, у випадку, якщо неможливо врегулювати шляхом переговорів суперечки, що виникли між сторонами при виконанні умов договору, всі спори і суперечки, в тому числі спори по тлумаченню, невиконанню і/або неналежному виконанню сторонами умов даного договору, підлягають розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ) у відповідності з його регламентом з застосуванням матеріального і процесуального законодавства України, правил «Інкотермс 2010» в частині, яка не суперечить умовам договору і Додатковим угодам до нього. Рішення вказаного суду є остаточними для сторін.

Відповідно до частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, та спорів, що виникають з корпоративних відносин.

За змістом ст. 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Пунктом 5 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» зазначено, що господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном. Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958).

Враховуючи викладене, в розумінні чинного законодавства та судової практики, необхідною передумовою розгляду справи господарським судом при наявності арбітражної угоди є її недійсність, втрата чинності або ж неможливість виконання вказаної угоди, що відповідно повинно бути предметом судового розгляду та обґрунтовано рішенням суду.

Згідно з пунктом 18 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/163 від 12.03.2009 р. «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», наявність арбітражної угоди унеможливлює вирішення спору у господарському суді, оскільки сторони домовилися про вирішення спору іншим органом. З'ясування обставин, пов'язаних з недійсністю арбітражної угоди, втратою нею чинності або з неможливістю її виконання, може бути здійснене господарським судом лише за результатами судового розгляду, проведеного в установленому законом порядку. Тому, за наявності арбітражної угоди, суд не повинен відмовляти у прийнятті позовної заяви з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України, але має прийняти її до розгляду, а в разі відсутності зазначених обставин - припинити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 80 названого Кодексу.

Отже, якщо клопотання про припинення провадження по справі було зроблено стороною до подання суду своєї першої заяви щодо суті спору, то таке провадження підлягає припиненню.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" подано клопотання про припинення провадження у справі з посиланням на п. 8.2 договору.

Пунктом 4.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 передбачено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 статті 80 ГПК України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК України). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною та не визнавалася недійсною, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

З огляду на викладене, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідачем подано клопотання про припинення провадження у справі з посиланням на п.8.2 договору, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1, 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що підставою позову у даній справа не є договір комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013, оскільки листуванням сторони дійшли згоди про його припинення, з огляду на наступне.

Грошові кошти у розмірі 1 395 040,00 євро були перераховані позивачем на виконання умов договору комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013. Пунктом 10.4 договору встановлено, що останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків - до їх завершення. Оскільки спір стосується саме розрахунків між сторонами, то суд дійшов висновку, що позивачем заявлено позов саме у зв'язку з виконанням сторонами договору комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п. 4. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2015 Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України прийнято постанову про припинення арбітражного розгляду у справі АС № 618у/2014 за позовом Компанії "EASTMOND SALES LLP" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "БНХ Україна" про стягнення 1 558 213,62 євро, з яких 1 395 040,00 євро заборгованості за договором комісії № 01/10/2013 від 01.10.2013, 8 137,73 євро 3% річних та 155 035,89 євро збитків у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Враховуючи викладене, оскільки на даний час існує постанова Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.08.2015 у справі АС № 618у/2014, суд дійшов також висновку, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 ГПК.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки, позивачем не заявлено про повернення судового збору, то сплачений судовий збір наразі не повертається. Водночас позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору сплаченого за подання даного позову до суду.

Керуючись ст. п. 1, 5, 2 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/8265/17 припинити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя С.О. Турчин