Р І Ш Е Н Н Я

21 червня 2017 року Справа № 913/388/17

Провадження №1/913/388/17

За позовом позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автоматизація ОСОБА_2», м. Маріуполь Донецької області

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 8070255 грн. 73 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання - Медуниця Р.І.

В засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_4, представник за довіреністю від 19.06.2017;

від відповідача не прибув;

Суть спору: про стягнення боргу в сумі 3897530 грн. 51 коп., який утворився при розрахунках за договором від 28.04.2014 № АМК-1454-2014-усл, 1452146 грн. 53 коп. інфляційних втрат, 201430 грн. 32 коп. 3% річних та 2519148 грн. 37 коп. пені.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, суд встановив, що спір між сторонами виник у звязку з наступними обставинами. Так, між позивачем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Автоматизація ОСОБА_2" та відповідачем ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" 28.04.2014 було укладено договір № АМК-1454-2014-усл.

У відповідності до умов п. 1.1 договору сторони дійшли згоди про те, що виконавець приймає на себе зобовязання виконати комплекс робіт з проектування, поставки обладнання, монтажу і налагодження комплексу систем АСУТП і КИПиА доменної печі № 1 на капітальний ремонт з модернізацією системи охолодження, на умовах "під ключ", доменний цех, ПАТ "Алчевський металургійний комбінат".

Згідно з п. 14.5 договору його дію визначено до 31.12.2014, а за умовами додаткової угоди № 2 від 18.12.2014 строк продовжено до 31.12.2015, за додатковою угодою № 3 від 30.12.2015 - до 31.12.2016.

Щодо оплати виконаних робіт, то умовами п. 1, п. 2 специфікації № 1 до договору оплата за виконані в рамках п. 1, п. 3, п. 4 роботи здійснюються по факту виконаних робіт на підставі актів здачі-приймання протягом 10 днів після підписання.

Оплата за виконані проектні роботи (п. 2.1) здійснюється протягом 10 днів після підписання акту прийомки проектно-кошторисної документації і надання рахунку на оплату.

У відповідності до змісту позову та доданих до нього документів цей борг складається за наступними актами надання послуг № 31 від 21.04.2016 на суму 1917761 грн. 41 коп., № 125 від 30.12.2014 на суму 135000 грн. 00 коп., № 124 від 30.12.2014 на суму 1010016 грн. 00 коп., № 116 від 15.12.2014 на суму 116246 грн. 71 коп., № 129 від 11.11.2014 на суму 3923014 грн. 45 коп., № 104 від 03.09.2014 на суму 408000 грн. 00 коп.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник у звязку з тим, що відповідач виконані роботи оплатив частково, тому виникла заборгованість в сумі 3897530 грн. 51 коп., за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Також позивач просить стягнути 201430 грн. 32 коп. 3% річних (за період з 21.11.2014 по 28.04.2017), 1452146 грн. 53 коп. інфляційних нарахувань (за період з листопада 2014 року по квітень 2017 року) та 2519148 грн. 37 коп. пені відповідно до п. 11.2 договору за порушення строків оплати за товар та/або роботи в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідач у відзиві на позов підтвердив частково незгоду з позовними вимогами та подав клопотання про розстрочку виконання рішення суду.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову та його не повне задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, правове регулювання правовідносин підряду здійснюється главою 61 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду, одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст. 854 ЦК України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем належним чином виконані роботи, передбачені договором № АМК-1454-2014-усл від 28.04.2014, що підтверджено підписаними сторонами актами надання послуг № 31 від 21.04.2016 на суму 1917761 грн. 41 коп., № 125 від 30.12.2014 на суму 135000 грн. 00 коп., № 124 від 30.12.2014 на суму 1010016 грн. 00 коп., № 116 від 15.12.2014 на суму 116246 грн. 71 коп., № 129 від 11.11.2014 на суму 3923014 грн. 45 коп., № 104 від 03.09.2014 на суму 408000 грн. 00 коп., а усього на суму 7510038 грн. 57 коп.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За укладеним договором сторони передбачили, що розрахунки за виконані роботи здійснюються після підписання акту прийомки проектно-кошторисної документації і надання рахунку на оплату по факту виконаних робіт на підставі актів здачі-приймання протягом 10 днів після їх підписання.

На виконання умов договору відповідачем частково сплачена заборгованість у сумі 3612508 грн. 06 коп., що підтверджується доданими до справи банківськими виписками (арк. справи 65-70).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Оскільки за приписами ст. 530 ЦК України зобовязання підлягає виконанню у встановлений строк, суд, вирішуючи спір, керується умовами договору, за яким такі строки розрахунків настали.

Порушенням зобовязання у відповідності до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Як свідчать матеріали справи, відповідач частково оплатив заборгованість за актами № 31 від 21.04.2016, № 125 від 30.12.2014, № 124 від 30.12.2014, № 116 від 15.12.2014, № 129 від 11.11.2014, № 104 від 03.09.2014 та несплаченими залишилися роботи на суму 3897530 грн. 51 коп., вартість яких стягується з відповідача на користь позивача.

Вказане вище дає правові підстави для застосування відповідальності за прострочення оплати послуг, встановленої законом та договором.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, до стягнення заявлені 201430 грн. 32 коп. 3% річних (за період з 21.11.2014 по 28.04.2017), 1452146 грн. 53 коп. інфляційних нарахувань (за період з листопада 2014 року по квітень 2017 року) та 2519148 грн. 37 коп. пені.

Втім, розрахунки позивача не є правильними з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Державною службою статистики України і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, виходячи з матеріалів справи, за уточненим розрахунком відповідача у відзиві, сума інфляційних нарахувань складає 1576737 грн. 32 коп., яка є більшою ніж заявлена позивачем, тому до стягнення підлягає 1452146 грн. 53 коп.

Щодо 3% річних, то їх розмір за обґрунтованим контррозрахунком відповідача складає 198681 грн. 60 коп., які також підлягають до стягнення. Розрахунок позивача у цій частині вимог судом визнаний частково неналежним, оскільки невірно визначено початок періодів прострочення за спірними актами, виходячи з умов договору щодо строку їх оплати. Тому на суму 2748 грн. 72 коп. 3% річних слід відмовити.

Щодо вимог по пені, то позивач посилається на умови п. 11.2 договору, яким передбачено за порушення строків оплати за товар та/або роботи сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

За складеним позивачем розрахунком пеня складає 2519148 грн. 37 коп. за актами № 116 від 15.12.2014 з 25.12.14 на суму 111329 грн. 32 коп., № 124 від 30.12.2014 з 09.01.2015 на суму 482572 грн. 95 коп., № 31 від 21.04.2016 з 01.05.2016 на суму 579216 грн. 49 коп., № 125 від 30.12.2014 з 09.01.2015 на суму 127735 грн. 91 коп., № 129 від 11.11.2014 з 21.11.2014 на суму 797360 грн. 64 коп., № 104 від 03.09.2014 з 13.09.2014 на суму 420933 грн. 06 коп.

Втім, цей розрахунок визнається судом необґрунтованим, оскільки порушуються вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України щодо нарахування пені за шість місяців від дати прострочення, якщо інше не передбачено договором або законом. Укладений сторонами договір ( п. 11.2) такого права не надає.

Також позивачем пропущено позовну давність в 1 рік для стягнення пені, про що зазначено у відзиві від 06.06.2017 № 026-25/2 із клопотанням про застосування правил позовної давності.

Законодавцем за ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна заява подана до суду 10.05.2017 згідно відмітки на ній. Тому за складеними позивачем окремими розрахунками пені за 5 актами №№ 116, 124, 125, 129, 104 у разі правильного визначення періодів нарахування у 6 місяців їх граничний строк закінчився би до 10.05.2016, тобто за межами річного строку позовної давності.

Таким чином, у відповідності зі ст. 267 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому у задоволенні вимог по пені на суму 1947918 грн. 16 коп. слід відмовити за необґрунтованістю, в тому числі частково за актом № 31 від 21.04.2016 на суму 7986 грн. 28 коп.

У частині вимог по пені за прострочення оплати послуг за актом № 31 від 21.04.2016 за період з 10.05.2016 по 05.11.2016 на суму 306841 грн. 83 коп. вимоги є обґрунтованими.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню на суми 3897530 грн. 51 коп. боргу, 1576737 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 198681 грн. 60 коп. 3% річних, 306841 грн.83 коп. пені з віднесенням на відповідача судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених вимог. У задоволенні решти 3% річних та пені слід відмовити.

За листом від 06.06.2017 № 026-25/3 відповідач звернувся до суду з клопотанням про розстрочку виконання рішення на 3 місяці, яке обґрунтоване посиланням на знаходження підприємства на території проведення АТО, дію з 03.06.2016 конвенції № ЦЦО -12/131 на заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького і Луганського напрямів, блокування залізничного руху, зупинку виробництва тощо. Вказане клопотання судом задовольняється частково, а саме надається розстрочка виконання рішення на 2 місяці зі сплатою у липні 2017 року 2971514 грн. 23 коп. та у серпні 2017 року 2971514 грн. 24 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства Алчевський металургійний комбігат, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Вілєсова, б. 20А, ідент. код 05441447 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Автоматизація ОСОБА_2, м. Маріуполь Донецької області, вул. Італійська, буд. 56, ідент. код 33560 грн. 51 коп. боргу, 1452146 грн. 53 коп. інфляційних втрат, 198681 грн. 60 коп. 3% річних, 306841 грн. 83 коп. пені та 87828 грн. 00 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти 3% річних та пені відмовити.

4. Надати відповідачу розстрочку виконання рішення на 2 місяці зі сплатою у липні 2971514грн. 23 коп. та у серпні 2017 року 2971514грн. 24 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.06.2016.

Суддя Н.М.Зюбанова