ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017р. Справа № 914/926/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З. при секретарі Хороз І.Б.

розглянув справу

за позовом: Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", м. Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 6 197,71 грн., інфляційних втрат в розмірі 137,89 грн., трьох відсотків річних в розмірі 21,74 грн. та пені в розмірі 198,67 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Собечко Г.І. - представник, довіреність від 27.01.2017 р.

від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 6 197,71 грн., інфляційних втрат в розмірі 137,89 грн., трьох відсотків річних в розмірі 21,74 грн. та пені в розмірі 198,67 грн.

Ухвалою суду від 16.05.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 13.06.2017р.

Ухвалою суду від 13.06.2017 р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2017 р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Також через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації Господарського суду Львівської області подав клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних ухвалою суду від 13.06.2017р. документів (вх.№21898/17 від 20.06.2017 р.), а саме: копію статуту ЛМКП «Львівтеплоенерго», акт звірки взаєморозрахунків, виставлені рахунки на оплату теплової енергії за спірний період та докази їх направлення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, вимог ухвал суду від 16.05.2017 р. та 13.06.2017 р. не виконав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що справа у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута за відсутності відповідача, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 04.07.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

05.09.2013р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Споживач, відповідач) та Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (надалі- Теплопостачальна організація, позивач) укладено договір №1572/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір), відповідно до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Сторонами підписано додатки №1,2,3 до договору №1572/Ф.

Згідно п.п. 6.1,6.2.,6.3 Договору розрахунки за гаряче водопостачання та теплову енергію для опалення проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує Теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач договірні зобов'язання виконував неналежним чином, внаслідок чого основна заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.05.2016 року по 28.02.2017 року становить 6 197,71 грн.

Позивачем відповідно до п.7.2.3 Договору нараховано відповідачу пеню в розмірі 198,67 грн. та згідно ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних в розмірі 21,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 137,89 грн., які просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення .

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.09.2013р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Споживач, відповідач) та Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (надалі- Теплопостачальна організація, позивач) укладено договір №1572/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір), відповідно до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Сторонами підписано додатки №1,2,3 до договору №1572/Ф.

За умовами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.п. 6.1,6.2.,6.3 Договору розрахунки за гаряче водопостачання та теплову енергію для опалення проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує Теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач договірні зобов'язання виконував неналежним чином, внаслідок чого основна заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.05.2016 року по 28.02.2017 року становить 6 197,71 грн.

Оскільки представник відповідача доказів погашення боргу не представив (в матеріалах справи відсутні докази протилежного), тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 6 197,71 грн. підлягають до стягнення.

Положенням статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.2.3 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію Споживач сплачує Теплопостачальній організації пеню, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи порушення відповідачем термінів оплати, позивачем правомірно в межах шестимісячного терміну нараховано відповідачеві пеню в розмірі 198,67 грн., яка підлягає до стягнення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 137,89 грн. та 21,74 грн. - 3 % річних, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д.Апостола 1, ) 6 197,71 грн. - основного боргу, 198,67 грн. - пені, 21,74 грн. - трьох відсотків річних, 137,89 грн. - інфляційних втрат та 1 600,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Наказ видати у відповідності до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06.07.2017 р.

Суддя Галамай О. З.