ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.07.17р. Справа № 904/6603/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Дніпро)

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальному розмірі 65 614 грн. 80 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульт 1 категорії (довіреність № 678 від 17.05.2017)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність № 14-458юр від 22.11.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач) плату за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальному розмірі 65 614 грн. 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у грудні 2016 року залізницею було прийнято до перевезення вагони з вантажем на адресу одержувача - Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг". На шляху прямування на підставі наказів № 939 від 08.12.2016 та № 973 від 19.12.2016 вказані вагони було затримано через зайнятість колій станції призначення Кривий Ріг, у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на адресу одержувача (відповідача). За цим фактом станцією затримки у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами було складено акти загальної форми ГУ-23: № 7058 від 08.12.2016, № 7064 від 09.12.2016, № 7075 від 09.12.2016, № 7077 від 09.12.2016, № 7082 від 09.12.2016, № 7083 від 09.12.2016, № 7089 від 10.12.2016, № 7096 від 10.12.2016, № 7101 від 10.12.2016, № 7104 від 10.12.2016, № 7106 від 11.12.2016, № 7118 від 11.12.2016, № 7139 від 12.12.2016, № 7140 від 12.12.2016, № 7156 від 13.12.2016, № 7159 від 13.12.2016, № 7160 від 13.12.2016, № 7166 від 16.12.2016, № 7177 від 14.12.2016, № 7181 від 14.12.2016, № 7189 від 14.12.2016, № 7192 від 14.12.2016, № 7208 від 15.12.2016, № 13558 від 15.12.2016, № 13559 від 15.12.2016, № 13560 від 15.12.2016, № 13561 від 15.12.2016, № 7259 від 19.12.2016, № 7273 від 19.12.2016, № 7281 від 20.12.2016, № 7282 від 20.12.2016, № 7284 від 20.12.2016. За весь час затримки вагонів на підходах до станції Кривий Ріг з вини вантажовласника було нараховано плату за користування спірними вагонами та збір за зберігання вантажу за відомостями форми ГУ-46: №№ 28129160, 28129161, 16019050, 17019054 та накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №№ 26129239.

Отже, станцією призначення було оформлено всі необхідні документи, на підставі яких розраховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 03.07.2017.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 37072/17 від 03.07.2017), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що документи, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, жодним чином не підтверджують наявності вини відповідача у затримці спірних вагонів на під'їздах до станції призначення. Так, відповідач був готовий прийняти на свою під'їзну колію спірні вагони, затримані згідно наказів № 939 від 08.12.2016 та № 973 від 19.12.2016, а затримка спірних вагонів на коліях станцій підходів до станції призначення виникла з вини залізниці, що є наслідком відсутності належним чином обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивач збору за зберігання вантажу та плати за користування вагонами.

У судове засідання 03.07.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні 03.07.2017 було викладено зміст позовних вимог, наведено доводи в їх обґрунтування.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.07.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 03.07.2017 у відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 06.07.2017, у зв'язку із необхідністю ознайомлення представника позивача із відзивом та надання додаткових письмових пояснень.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Від позивача надійшли письмові пояснення на відзив на позовну заяву (вх.суду 37974/17 від 06.07.2017), у яких він пояснює, що наявність вільних приймально-здавальних колій станції свідчить про те, що залізниця мала можливість доставити спірні вагони на станцію Кривий Ріг-Головний, проте не свідчить про те, що відповідач готовий був прийняти їх на свою під'їзну колію. При цьому, позивач зазначає, що інші колії станції, які за необхідністю можуть використовуватись, як приймально-здавальні для передачі вантажів відповідачу, у вказаний період використовувались для інших операцій.

У судове засідання 06.07.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 06.07.2017 виклав зміст наданих письмових пояснень на відзив та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві.

У судовому засіданні 06.07.2017 представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні 06.07.2017 наполягали на своїх правових позиціях, викладених під час розгляду справи та просили суд врахувати їх під час прийняття рішення у справі.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 06.07.2017 наголошено на тому, що ними долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором; порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Так, 02.01.2008 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі залізниця) та Відкритим акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - власник колії, відповідач), укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп (далі - договір, а.с.19-21), предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги та запровадження електронного документообігу між залізницею та вантажовласником. Договір укладено сторонами строком на 1 рік (пункти 1.1. та 8.4. договору).

Відповідно до умов договору вантажовласник зобов'язується пред'являти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу (пункт 2.1. договору).

Залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до договору (пункт 2.2. договору).

Сторони погодили, що у міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку вантажовласника, на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т. ін. (пункт 3.2. договору).

Додатковою угодою № 14 від 05.05.2011 до договору було змінено в преамбулі та в тексті договору найменування Відкрите акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" на Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (а.с.22).

Щодо права на звернення позивача із вказаним позовом, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 було утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця". Додатком 1 до названої постанови затверджено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця". До нього, зокрема, увійшло Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (ідентифікаційний код 01073828).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", був затверджений статут ПАТ "Укрзалізниця", відповідно до пункту 2 якого товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200. Пунктом 12 Статуту закріплено, що товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Також, відповідно до статті 6 Закону України від 23.02.2012 № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

В свою чергу, 21.10.2015 відповідно до чинного законодавства відбулася державна реєстрація ПАТ "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815). До даних "про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа" увійшло й державне підприємство "Придніпровська залізниця". Регіональна філія "Придніпровська залізниця" (ідентифікаційний код ВП 40081237) значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи ПАТ "Укрзалізниця".

Згідно з витягом з протоколу № 1 засідання ПАТ "Укрзалізниця" датою початку фінансово-господарської діяльності товариства було визначено 01.12.2015.

Відповідно до пункту 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

В частині 2 статті 108 цього Кодексу встановлено, що у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Так, 18.08.2015 Міністерством інфраструктури України відповідно до статті 107 Кодексу був затверджений передавальний акт державного підприємства "Придніпровська залізниця", згідно з яким правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків підприємства після його реорганізації шляхом злиття переходять до ПАТ "Укрзалізниця".

В свою чергу, відповідно до пункту 2.1. положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" - філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності товариства. Межі філії затверджуються рішеннями правління товариства.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак, суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство повязує перехід майнових прав та обовязків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу тощо. Отже, у вирішенні питань, повязаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обовязків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Тобто, нова юридична особа Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" була створена та набула право/дієздатності, зокрема, й у спірних правовідносинах, за визначеною законодавчими приписами процедурою.

За приписами частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам правонаступникам.

Враховуючи, що у разі злиття, поділу, приєднання підприємств перехід майна та відповідних прав і обовязків до нових підприємств здійснюється на підставі передавального або розподільного акта чи балансу, який може не співпадати у часі з моментом включення запису про припинення юридичної особи до державно реєстру, а приписи зазначених вище нормативних актів не визначають іншого моменту для набуття юридичною особою право/дієздатності, реалізація суб'єктом господарювання прав, фактично набутих у визначений законом спосіб, є безумовною підставою, зокрема, і для їх судового захисту.

Дослідження перелічених вище документів дозволяє зробити висновок про те, що на момент звернення з позовом до ПАТ "Українська залізниця" перейшли права та обов'язки Державного підприємства "Придніпровська залізниця" і товариство є правонаступником цього підприємства.

Таким чином, ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" правомірно звернулося з позовом у даній справі.

Викладене відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України у подібних правовідносинах (постанови Вищого господарського суду України № 904/6554/15 від 21.04.2016, № 905/2959/15 від 16.03.2016, № 908/3973/13 від 28.04.2016, № 904/19/16 від 25.10.2016).

Крім того, 20.01.2016 сторони уклали додаткову угоду № 35/32 до договору, відповідно до якої стороною договору було визначено: "Регіональна філія "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.23).

З приводу позовних вимог позивача суд зазначає таке.

У грудні 2016 року на адресу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" прибув збірний поїзд у складі 55 вагонів з вантажем згідно з наступними накладними №№ 22463381, 22466308, 22467385, 22471031, 22471117, 22463374, 22467374, 22469484, 22469539, 22485980, 22486073, 0129034, 0129033, 0129016, 0129015.0129046, 0129045, 0129044, 0129050, 0129048, 0010212, 22509335, 22489318, 22489297, 22467904, 0129032, 0129043, 0129039, 0129038.0129022, 0129019, 0129023, 0129021, 0010217, 0010218, 0010219, 0010234, 0129055, 0129054, 0129053, 0129052, 0129051, 0129037,0010147, 22427505, 0010192,0010191, 22485949, 0009419, 22490468,22490476, 0010220, 22490499,224667366.

Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці.

За наказом № 939 від 08.12.2016 о 16 год. 50 хв. були затримані вагони (№№ голова 57807711 хвіст 60836541 у кількості 55 вагони індекс поїзда 4700-431-4670) на станції Девладово Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією призначення - Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с.34).

За наказом № 973 від 19.12.2016 о 04 год. 00 хв. були затримані вагони (№№ голова 57807711 хвіст 60836541 у кількості 55 вагони індекс поїзда 4700-431-4670) на станції Девладово Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією призначення - Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с.38).

За наведеним фактом станцією затримки вагонів Девладово у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту було складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 39 від 08.12.2016 та № 41 від 19.12.2016 (а.с.35, 41).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 2980 (акт форми ГУ-23а № 39 від 08.12.2016) отримане відповідачем 08.12.2016 о 17:50 год. (а.с.36).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 2980 (акт форми ГУ-23а № 41 від 19.12.2016) отримане відповідачем 19.12.2016 о 04:20 год. (а.с.40).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 39 від 08.12.2016 затримані вагони, що прибули поїздом № 2980 08.12.2016 о 14 год. 20 хв. відправлені поїздом № 2980 - 21.12.2016 о 03 год. 30 хв. (а.с.35).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 41 від 19.12.2016 затримані вагони, що прибули поїздом № 2980 об 08.12.2016 о 14 год. 20 хв. відправлені поїздом № 2980 - 21.12.2016 о 03 год. 30 хв. (а.с.39).

На станції Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами сторонами складені акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" № 7058 від 08.12.2016 та № 7064 від 09.12.2016, № 7075 від 09.12.2016, № 7077 від 09.12.2016, № 7082 від 09.12.2016, № 7086 від 09.12.2016, № 7089 від 09.12.2016, № 7096 від 10.12.2016, № 7101 від 10.12.2016, № 7104 від 10.12.2016, 3 7106 від 11.12.2016, № 7118 від 11.12.2016, № 7139 від 12.12.2016, № 7140 від 12.12.2016, № 7156 від 13.12.2016, № 7159 від 13.12.2016. № 7160 від 13.12.2016, № 7166 від 13.12.2016, № 7177 від 14.12.2016, № 7181 від 14.12.2016, № 7189 від 14.12.2016, № 7192 від 14.12.2016, № 7208 від 15.12.2016, № 13558 від 15.12.2016, № 13560 від 15.12.2016, № 13561 від 15.12.2016, № 13562 від 16.12.2016, № 13563 від 17.12.2016, № 7259 від 19.12.2016, № 7273 від 19.12.2016, № 7281 від 20.12.2016, № 7282 від 20.12.2016, № 7284 від 20.12.2016 стосовно зайнятості колій призначення вагонами у період, який охоплює період з моменту прибуття спірних вагонів на станцію підходу Кривий Ріг і до закінчення їх затримки (а.с.45-61).

Зазначені акти складені після закінчення затримки вагонів, в них відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами вказано час початку та закінчення затримки вагонів, їх номери, акти засвідчені підписами представників як залізниці так і вантажоотримувача, які підписавши їх погодились з даними, зазначеними в цих актах, у тому числі, щодо періоду затримки вагонів.

Згідно з абзацом 1 статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника. Відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці (а.с.42-44).

Враховуючи наведені вище обставини за весь час затримки вагонів на підходах до станції Кривий Ріг Головний з вини вантажовласника позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача плату за користування спірними вагонами у загальній сумі 24 598 грн. 68 коп., яка включена до Відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 28129160, 28129161, 16019050, 17019054 (відомості представником відповідача підписані із застереженням про те, що на момент затримки вагонів на підходах, на станції призначення відсутні неприйняті по вині підприємства вагони) (а.с.26-33) та збір за зберігання вантажу у сумі 41 016 грн. 12 коп. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 26129239 (картка представником відповідача підписана із застереженням про визнання суми в розмірі 239 260 грн. 70 коп. за зберігання вантажу та відмову в оплаті 136 720 грн. 40 коп., оскільки на момент затримки вагонів на підходах, на станції призначення відсутні неприйняті по вині підприємства вагони) (а.с.29).

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, з подальшими змінами (далі Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1.6. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 № 04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов'язанні.

Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва № 1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Матеріалами справи підтверджується, що станцією Девладово Придніпровської залізниці були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції підходу за наказами № 939 від 08.12.2016 та № 973 від 19.12.2016 відповідно до Тарифного керівництва № 1 (затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356) розрахована плата за користування спірними вагонами за Відомостями форми ГУ-46 №№ 28129160, 28129161, 16019050, 17019054 у загальній сумі 24 598 грн. 68 коп. та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 26129239 у сумі 41 016 грн. 12 коп. (з ПДВ).

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку порушень не встановлено (а.с.15).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

На думку суду, позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно нарахував відповідачу плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

З приводу заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем не доведено, що у період затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення усі приймально-здавальні колії станції призначення були зайняті з вини відповідача.

Так, технічно-розпорядчим актом станції Кривий Ріг - Головний, затвердженим розпорядженням начальника служби перевезень Придніпровської залізниці 25.07.2016 № Д-04/126, приймально-відправними для вантажних поїздів обох напрямків є колії №№ 6, 7, 8 Основного парку та №№ 36, 39, 115, 116, 117 колії Коломойцівського парку. При цьому, така кількість приймально-відправних колій не означає, що всі вони можуть бути одночасно зайняті потягами, що простоюють з вини вантажовласника. Для нормальної роботи залізничної станції необхідна наявність вільних колій, які використовуються для обгону локомотива, для подачі вагонів на формувальну гірку, для формування/розформування розбірних потягів, для приймання вантажів, що приходять на адресу інших вантажовласників, акредитованих на цій станції, які не мають власної під'їзної колії та ін.

Позивачем до позовної заяви додано у якості доказів копії 32 актів загальної форми про затримку на станції призначення Кривий Ріг - Головний вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше, і не були забрані на під'їзну колію комбінату з його вини.

Наявність у цей період вільних приймально-здавальних колій станції може свідчити про те, що залізниця мала можливість доставити спірні вагони на свою станцію Кривий Ріг-Головний, але не свідчить про те, що відповідач готовий був прийняти їх на свою під'їзну колію.

З огляду на те, що на час видання наказів про затримку вагонів на станції призначення уже існувало скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше і простоювали з його вини, залізниця аби не збільшувати скупчення неприйнятих вагонів на коліях своєї станції Кривий Ріг-Головний, затримувала спірні потяги на підходах до станції призначення. Інші колії станції, які за необхідністю можуть використовуватись, як примально-здавальні для передачі вантажів відповідачу, у цей період використовувались для інших операцій.

Відповідач у своєму відзиві також зазначав, що акти загальної форми, які були складені на станції призначення Кривий Ріг-Головний за весь період, коли тривала затримка спірних вагонів на підходах, не підписані зі сторони відповідача, тому не можуть бути доказами по справі.

З цього приводу суд вказує таке.

Порядок складання актів загальної форми встановлено Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.20102 № 334, зареєстрованих у Мінюсті 08.07.2002 за № 567/6855. У пункті З цих Правил зазначено, що акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Таке твердження відповідача не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки з актів загальної форми, складених на станції Кривий Ріг-Головний, вбачається, що представник відповідача брав участь у складанні цих актів і підписав їх із зауваженнями.

У відзиві на позовну заяву відповідач також наполягає на відсутності його вини у затримці спірних вагонів на станції призначення, з приводу чого суд зазначає слідуюче.

Вина відповідача підтверджується актами загальної форми, якими підтверджується скупчення вагонів на станції призначення. У свою чергу, відповідач доказів вини залізниці, на яку він також посилається у відзиві, суду не надав.

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (пункт 1 Правил). Однак, актів загальної форми для підтвердження вини залізниці у затримці спірних вагонів складено не було.

За висновками Вищого господарського суду України, зайнятість приймально - відправних колій по станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажами на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Товариства, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязків України від 30.08.2005 № 5076, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Визначення можливостіабо неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Разом з тим, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Тому вина за затримку вагонів, які своєчасно не забиралися вантажовласником на свою під'їзду колію, що призвело до скупчення вагонів на станції призначення, покладається на вантажоодержувача.

Так, згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станції призначення відповідач суду не надав.

Таким чином, відповідач не спростував доводів позивача, а також не довів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

- якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Викладені вище обставини свідчать, що затримка вагонів на станції Девладово мала місце з вини вантажоодержувача, яким несвоєчасно забиралися вагони на свою під'їздну колію, що призвело до скупченості вагонів на станції призначення Кривий Ріг Головний. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за час їх затримки з вини останнього є обґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України: від 04.04.2017 у справі № 904/6704/16, від 24.04.2017 у справі № 904/6705/16, від 26.06.2017 у справі № 904/6712/16, від 13.09.2016 у справі № 904/1210/16, від 07.09.2016 у справі № 904/1173/16.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення плати за користування вагонами в розмірі 24 598 грн. 68 коп. та збору за зберігання вантажу в розмірі 41 016 грн. 12 коп. підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 600 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Орджонікідзе, будинок 1; ідентифікаційний код 24432974) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) - 24 598 грн. 68 коп. плати за користування вагонами, 41 016 грн. 12 коп. збору за зберігання вантажу, 1 600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_3