ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. Справа № 911/1139/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЗИТ»

про стягнення 7243,67 грн.
Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:
від позивача: Ніколова В.М. (довіреність № 220/473/д від 26.12.2016 року);

від відповідача: Гаврюшенко О.О. (довіреність б/н від 11.10.2016 року).

Обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЗИТ» про стягнення 7243,67 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.04.2017 року порушено провадження у справі № 911/1139/17 та призначено до розгляду на 15.05.2017 року.

10.05.2017 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким останній проти позову заперечує, та просить суд відмовити позивачеві у стягненні штрафу.

В судове засідання 15.05.2017 року сторони з`явилися, однак позивач вимог ухвали Господарського суду Київської області від 14.04.2017 року не виконав. Розгляд справи відкладався до 29.05.2017 року.

25.05.2017 року представником відповідача подано заяву про відкладення розгляду справи.29.05.2017 року представником позивача подано письмові пояснення по суті спору.В судове засідання 29.05.2017 року представник відповідача не з`явився. Розгляд справи відкладався до 14.06.2017 року. Також, ухвалою від 29.05.2017 року продовжено строк розгляду справи.

В судовому засіданні 14.06.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, відповідно до статті 2 Закону України «Про оборону України» та статті 15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування потреб національної оборони та Збройних Сил України здійснюється виключно за рахунок державного бюджету України, а отже шкода, яка спричиняється Міністерству оборони України, є безпосередня шкода інтересам держави.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 вищезазначеного Закону та Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671 є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони держави га військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.

Таким чином шкода, яка спричиняється Міністерству оборони України є безпосередньо шкодою інтересам держави.

Міністерством оборони України (далі - Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЗИТ» (далі - Виконавець, відповідач) 25.03.2016 року відповідно до рішення комітету конкурсних торгів Замовника (протокол від 17.03.2016 року № 75/74/10) було укладено Договір № 286/2/16/3 про закупівлю послуг щодо забезпечення харчуванням за контрактом (харчування; послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування штатних тварин) (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 вказаного Договору Виконавець зобов`язався у 2016 році надати Замовнику послуги щодо забезпечення харчуванням за контрактом (харчування; послуги щодо забезпечення, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування штатних тварин) (далі - Послуги), зазначені у специфікації Договору освіження продовольства, а Замовник - прийняти Послуги і оплатити у кількості, строки та за цінами згідно з положенням цього Договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору ціна, кількість та строки надання послуг зазначаються у специфікації Договору.

Представниками Замовника є військові частини, зазначені у абзаці першому п. 1.2. Договору, зокрема, у абзаці другому п. 1.2. Договору визначені військові частини для особового складу яких будуть надаватися послуги щодо забезпечення харчовими продуктами.

Якісні та кількісні параметри Послуг, порядок їх надання повинні відповідати вимогам законодавства України, нормативно-правовим актам Кабінету Міністрів України, керівним документам Міністерства оборони України, які врегульовують питання у цій сфері (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору послуги надаються відповідно до норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», норм годування штатних тварин, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2001 року №1348 «Про годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил, інших військових формувань, структурних підрозділів Державної спеціальної служби транспорту, органів і підрозділів Національної поліції, цивільного захисту та установ кримінально-виконавчої служби», наказів Міністерства оборони України з питань організації продовольчого забезпечення військовослужбовців та годування штатних тварин Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Харчові продукти, які використовуються Виконавцем для надання Послуг за Договором повинні відповідати вимогам чинних стандартів для харчових продуктів: ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ та технічних умов ТУ У щодо безпечності та якості. Полівітамінний препарат типу «Гексавіт» повинен мати дійсне реєстраційне посвідчення, затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України.

Приймання Послуг відповідно до п. 2.4 Договору за якістю та кількістю здійснюють посадові особи представників Замовника відповідно до вимог чинного законодавства за відповідними документами у присутності уповноваженого представника Виконавця. Підставою для складання акта приймання за кількісними показниками є виконаний звіт-заявка, за якісними показниками приготовленої їжі - дані книги обліку контролю за якістю приготування їжі (форма 53).

Відповідно до п. 5.5. Договору контроль за станом виконання Виконавцем договірних зобов`язань щодо організації продовольчого забезпечення військової частини здійснюють: Замовник, Представник замовника, а також представники структурних підрозділів Міністерства оборони України. Генерального штабу Збройних Сил України та інших органів військового управління, військової частини (установи, закладу), відповідно до компетенції, вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за наявності документа, що підтверджує повноваження.

Контроль здійснюється за: технологією приготування їжі, її якістю; відповідно даних накладних фактичній наявності виданих харчових продуктів; порядком зберігання харчових продуктів на складі і санітарним станом об`єктів продовольчої служби; якістю та безпекою харчових продуктів Виконавця, їх відповідністю чинним нормативно-правовим документом, ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ та технічних умов ТУ У; якістю та повнотою доведення встановлених норм харчування до кожного військовослужбовця та приготування їжі для штатних тварин і забезпечення їх кормами та фуражем вивозом і видачою їжі у підрозділах (об`єктах); порядком утримання та освіження запасів харчових продуктів; дотримання санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення харчових продуктів, приготування та приймання їжі; своєчасним проходженням медичного обстеження обслуговуючим персоналом, який задіяний в організації продовольчого забезпечення особового складу.

Позивач в позові зазначає, що при наданні послуг з харчування 20.07.2016 року у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) м. Біла Церква, представниками структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України були відібрані зразки (Акт відбору проб №36 від 20.07.2016 року) а саме: масла вершкового із партії 100,0 кг, сиру твердого «Російського» із партії 83,1 кг, риби с/м Мінтай з/г із партії 40,0 кг, курей с/м із партії 100,0 кг, м`яса яловичини знежилованого блочного першого сорту із партії 207,0 кг, ковбаси молочної вареної вищого сорту із партії 50,0 кг, ковбаси в/к «Делікатесної» вищого сорту із партії 40,0 кг, сосисок молочних вищого сорту із партії 50,0 кг, сала шпик Закусочного соленого із партії 76,0 кгг, сала-шпик із партії 49,5 кг, щодо визначення якості зазначеної продукції.

За результатами лабораторних досліджень виявлено, що: м`ясо яловичини знежилене блочне першого сорту (Протокол випробувань від 26.07.2016 року №2124) не відповідає вимогам ГСТУ 46.019-2002 - на довольство особовому складу не допускається; ковбаса молочна варена вищого сорту (Протокол випробувань від 28.07.2016 року №2127) не відповідає вимогам ДСТУ 4436:2005 - на довольство особовому складу не допускається; сосиски молочні вищого сорту (Протокол випробувань від 28.07.2016 року №2129) не відповідає вимогам ДСТУ 4436:2005 - на довольство особовому складу не допускається; ковбаса в/к «Делікатесна» вищого сорту (Протокол випробувань від 28.07.2016 року №2130) не відповідає вимогам ДСТУ 4591:2006 - на довольство особовому складу не допускається; сало шпик Закусочний солений (Протокол випробувань від 28.07.2016 року № 2131) не відповідає вимогам ТУ У 46.38. 029-95 - на довольство особовому складу не допускається.

Відповідно до п. 7.2.1 Договору за порушення умов Договору щодо якості харчових продуктів (надання послуг) Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісних харчових продуктів (наданих послуг) за кожний встановлений та зафіксований випадок.

Згідно наведено в позові розрахунку, у зв`язку з виявленими фактами порушення щодо якості харчових продуктів, які використовувались відповідачем в ходів надання послуг харчування, позивачем нараховано відповідачу 7 243,67 грн. штрафу.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, у зв`язку з невідповідністю якості м`яса яловичини з партії 207,0 кг, вартістю 90,25 грн. (за 1 кг), нараховано 20% штрафу в сумі 3 736,35 грн.; у зв`язку з невідповідністю якості ковбаси молочної вареної з партії 50,0 кг вартістю 103,77 грн. (за 1 кг) нараховано 20% штрафу в сумі 1037,70 грн.; у зв`язку з невідповідністю якості сосисок молочних з партії 50,0 кг по 92,83 грн. (за 1 кг) нараховано 20% штрафу в сумі 928,30 грн.; у зв`язку з невідповідністю якості ковбаси в/к «Делікатесна» з партії 40,0 кг по 116,26 грн. (за 1 кг) нараховано 20% штрафу в сумі 930,08 грн.; у зв`язку з невідповідністю якості салоа шпик Закусочний солений з партії 70,0 кг по 43,66 грн. (за 1 кг) нараховано 20% штрафу в сумі 611,27 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено претензію від 11.08.2016 року № 286/10/5704 про стягнення штрафу щодо поставки неякісних харчових продуктів (наданих послуг) за Договором, яка залишена без відповіді та задоволення.

В ході розгляду справи відповідач подав відзив, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що поставлена ТОВ «Візит» продукція прийнята Замовником за якістю та кількістю, якість продукції (станом на дату прийняття) відповідає ГСТУ, ДСТУ, ТУ, що стверджується супровідною документацією та протоколами випробувань, які є в розпорядженні Міністерства оборони України.

Відповідач зазначає, що відповідно до ст.687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

Якщо порядок перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу не встановлений відповідно до частини першої цієї статті, перевірка здійснюється відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться в таких випадках.

Обов`язок перевіряти кількість, асортимент, якість, комплектність, тару та (або) упаковку товару (випробовування, аналіз, огляд тощо) може бути покладений на продавця відповідно до договору купівлі-продажу, актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів з питань стандартизації. У цьому разі продавець повинен на вимогу покупця надати йому докази проведення такої перевірки.

Перевірка додержання умов договору купівлі-продажу щодо предмета договору продавцем і покупцем має здійснюватися на одних і тих самих умовах.

У зв`язку з чим, відповідач посилається на норми Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року№ 7 (далі за текстом - Інструкція П-7).

Однак, суд не приймає посилання відповідача на ст.687 Цивільного кодексу України та норми Інструкції, які регулюють відносини купівлі-продажу (постачання) продукції та прийняття їїх за якістю, в той час, які спірні правовідносини сторін врегульовані Договором № 286/2/16/3 про закупівлю послуг щодо забезпечення харчуванням за контрактом (харчування; послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування штатних тварин), умови якого не передбачають поставики та придбання Замовником спірних продуктів харчування, що виключає їх прийняття за якістю в момент постачання.

Крім того, відповідач не надав доказів в підтвердження фактів прийняття представниками Замовника саме продуктів харчування та визнання їх якості станом на дату прийняття. Також, відповідачем не надано в підтвердження викладених у відзиві обставин відповідних актів саме щодо приймання-передачі продуктів та засвідчення їх відповідності, відповідної супровідної документації та протоколів випробувань.

Відповідний Договір не є договором поставки, а передбачає надання Виконавцем комплексних послуг харчування військових і відповідні продукти постачались Виконавцем для надання ним же послуг харчування, які і підлягають контролю Замовником в порядку, визначеному розділом ІІ та п. 5.5. Договору.

Крім того, умовами Договору, зокрема, п. 5.3.3. визначено, що Виконавець в тому числі за власний рахунок може використовувати додаткові харчові продукти.

Пунктом 5.5.2. Договору передбачено, що якщо під час проведення контролю за оцінкою представника Замовника існує підозра, або встановлено факт, що харчовий продукт або інший об`єкт санітарних заходів є небезпечним чи непридатним до споживання, зразок такого продукту відбирається у двох юридично та аналітично однакових екземплярах, один з яких повинен бути негайно відправлений в уповноважену лабораторію для проведення дослідження (випробовувань). Обіг такого харчового продукту або іншого об`єкта санітарних заходів тимчасово забороняється строком не більш, як 10 календарних днів до отримання висновків досліджень (випробувань).

Згідно з п. 5.5.3 Договору передбачено, що контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності уповноваженого представника Виконавця, а в разі його відсутності - комісійно.

Як вбачається з Акту № 36 відбору проб для аналізів (випробувань), такий акт складено комісійно за участю регіонального представника ТОВ «Візит» Камінського С.А. та начальника їдальні ТОВ «Візит» Архіпської Я.А., чиї повноваження відповідачем не заперечені та не спростовані.

Також, відповідачем не надно доказів оскарження дій Замовника та визнання відповідних контрольних заходів незаконними в установленому законодавством порядку. Відповідачем не спростовано даних протоколів випробувань спірних харчових продуктів про визнання їх непридатними для споживання та такими, що не допускаються на довольство особовому складу.

Стосовно вартості партій неякісних продуктів по Договору №286/2/16/3 від 25.03.2016 року, відповідно до Акту №36 відбору проб для аналізів (випробувань), зазначені зразки продовольства відбиралися на складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В дному Акті №36 у графі 9 зазначено від якої кількості взята проба, про що відображено у вищезазначених протоколах випробувань.

Головним управлінням статистки у Київській області 22.08.2016 року № 12.1-30/2900 повідомлено ТОВ «ВІЗИТ» про середньомісячні ціни на окремі продовольчі товари в торговій мережі і на міських ринках області за липень 2016 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються факти виявлення позивачем, як Замовником, невідопоідності використовуваних відповідачем під час надання послуг харчування військових продуктів встановленим вимогам щодо якості, за що п. 7.2.1. Договору передбачено відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 20% вартості неякісних харчових продуктів (наданих послуг) за кожний встановлений та зафіксований випадок.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Як визначено ч. 4 ст. 23 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, порушення щодо якості харчових продуктів (надання послуг) є порушенням умов Договору, за яке сторонами погоджено відповідальність у вигляді сплати штрафу в розмірі 20% від вартості відповідної партії продуктів, в якій виявлено порушення, що відповідає ч. 4 ст. 23 Господарського кодексу України.

Враховуючи, що Замовником у визначеному Договором порядку здійснено контроль за якістю продуктів харчування, які використовувались Виконавцем в процесі надання послуг харчування і виявлено порушення щодо якості продуктів, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу на підставі п. 7.2.1. Договору є правомірними. Розрахунок штрафу відповідає фактичним обставинам справи і відповідачем не спростований.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в загальній сумі 7243,67 грн., розрахованого за наведені в позові випадки порушень щодо якості харчових продуктів, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному бсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЗИТ» (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, вул Заводська, 23а, код 22206848) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, п-т Повітрофлотський, 6, код 00034022) 7243 (сім тисяч двісті сорок три) грн. 67 коп. штрафу та 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 06.07.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін