ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017р. Справа № 914/775/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Тювик», м. Сколе, Львівська область

про стягнення 63 216 грн. 00 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Волошин О.Я.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність від 25.10.2016 р.), ОСОБА_2, представник (довіреність від 25.10.2016 р.)

від відповідача: ОСОБА_3, представник (довіреність від 04.01.2017 р.), ОСОБА_4, представник (довіреність від 04.01.2017 р.)

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Тювик», м. Сколе, Львівська область про стягнення 63 216 грн. 00 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 24.04.2017 р. призначив розгляд справи на 22.05.2017 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду, в судових засіданнях оголошувалась перерва. Строк вирішення спору було продовжено за клопотанням представника сторони на 15 днів до 05.07.2017 р.

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07.12.2016 р. між позивачем (замовником) та відповідачем (підрядником) було укладено договір №Л/Е-161484/НЮ, відповідно до якого відповідач зобовязувався виконати у встановлений строк роботи по обєкту «Реконструкція тягової підстанції Ясениця (заміна трансформаторів струму)» на загальну суму 439 000 грн. 00 коп. Відповідач зобовязувався виконати роботи до 31.12.2016 р. Однак, відповідач свої зобовязання щодо виконання робіт у визначений договором строк не виконав, у звязку з чим відповідачу нараховано пеню в розмірі 23 706 грн. 00 коп., штраф в розмірі 30 730 грн. 00 коп., за невиконання обсягів робіт штраф в розмірі 8 780 грн. 00 коп. Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій, який підлягає до стягнення з відповідача, становить 63 216 грн. 00 коп.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив. В своїх запереченнях зазначив, що за правовою природою договір №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. є змішаним, який поєднує в собі елементи договору купівлі-продажу та договору підряду. Таким чином, виходячи із умов п. 8.3 спірного договору, до підрядника може бути застосована господарсько-правова відповідальність у вигляді штрафних санкцій лише за несвоєчасне виконання робіт вартістю 10 743 грн. 38 коп. по заміні трансформаторів струму в розмірі 1 332 грн. 18 коп., яка складається з 580 грн. 14 коп. пені (0,1% договірної бази ціни робіт) та 752 грн. 04 коп. штрафу (7% договірної бази ціни робіт). З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

7 грудня 2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» (замовник) та Приватним підприємством «Тювик» (підрядник) було укладено договір №Л/Е-161484/НЮ.

За цим договором замовник (позивач) доручає, а підрядник (відповідач) зобовязується на власний ризик виконати у встановлений строк будівельно-монтажні роботи обєкту «Реконструкція тягової підстанції Ясениця (заміна трансформаторів струму)», а замовник зобовязаний після затвердження акту здачі-приймання робіт, прийняти надані роботи і оплатити підряднику їх вартість відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 1.2. зміст та обсяги робіт по договору визначаються договірною ціною по обєкту «Реконструкція тягової підстанції Ясениця (заміна трансформаторів струму)», складеними у відповідності з вимогами ДСТУ (додаток №1).

Підрядник зобовязується виконати роботи власними силами та засобами та за рахунок самостійно придбаного ним устаткування та обладнання (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору сума цього договору становить 439 000 грн. 00 коп. Сума визначається договірною ціною та кошторисними розрахунками (додаток до договору №1).

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 3.2. договору).

Згідно п. 5.2. договору роботи виконуються з матеріалів підрядника.

Відповідно до 5.1. договору термін виконання робіт з моменту підписання сторонами договору і до 31.12.2016 р.

24 лютого 2017 року сторонами було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017 р. на суму 427 664 грн. 28 коп.

За несвоєчасне виконання робіт згідно з умовами цього договору підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% договірної базової ціни робіт за кожну прострочену добу затримки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 2% вартості невиконаних робіт (п. 8.3. договору).

Згідно п. 8.4. договору за невиконання обсягів виконаних робіт підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 2% вартості невиконаних робіт.

У звязку із простроченням відповідачем виконання робіт у визначений договором строк, позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення із відповідача пені в розмірі 23 706 грн. 00 коп., штраф за прострочення понад 30 днів у розмірі 30 730 грн. 00 коп., за невиконання обсягів робіт штрафу в розмірі 8 780 грн. 00 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач згідно умов договору №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. зобовязувався завершити виконання робіт до 31.12.2016 р.. Однак, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, роботи було виконано 24.02.2017 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобовязання боржником, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно п. 8.3. договору, за несвоєчасне виконання робіт згідно з умовами цього договору підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% договірної базової ціни робіт за кожну прострочену добу затримки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вказаної вартості.

У п. 8.4. договору сторони узгодили, що за невиконання обсягів виконаних робіт відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 2% вартості невиконаних робіт.

У звязку із простроченням відповідачем виконання робіт, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі в сумі 23 706 грн. 00 коп., штрафу за прострочення понад 30 днів в сумі 30 730 грн. 00 коп.

Як встановлено судом, позивачем розраховано пеню та штраф за прострочення понад 30 днів, виходячи із ціни, яка встановлена у п. 3.1. договору та становить 439 000 грн. 00 коп.

24 лютого 2017 року сторонами було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017 р. на суму 427 664 грн. 28 коп., тобто фактична вартість робіт за договором №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. склала 427 664 грн. 28 коп. Сторонами вказана вартість робіт не оспорювалася, претензій одна одній в частині вартості та оплати робіт сторони не висловлювали.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Судом здійснено перерахунок суми пені та штрафу з урахуванням фактичної вартості робіт (від суми несвоєчасно виконаного зобовязання), яка визначена у довідці про вартість виконаних будівельних робіт, та встановлено, що розмір пені повинен становити 23 093 грн. 87 коп., розмір штрафу 29 936 грн. 50 коп.

Щодо стягнення 8 780 грн. 00 коп. 2% штрафу, який передбачено п. 8.4. договору, суд зазначає наступне.

Згідно умов п. 8.4. договору, підставою для застосування штрафу у розмірі 2% вартості невиконаних робіт, є невиконання підрядником передбаченого обсягу робіт, тобто, повна або часткова відмова від виконання робіт. Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем, відповідач виконав передбачені умовами договору обсяги робіт, що виключає підстави для застосування санкцій, визначених п. 8.4. договору.

Доводи відповідача не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Підрядник зобовязаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ст. 839 ЦК України).

Згідно до ч. 3 ст. 843 ЦК України ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Наведеними положеннями законодавства передбачено можливість виконання робіт за договором підряду з матеріалів замовника, які є в нього в наявності на момент укладення, або придбаваються ним у третіх осіб з урахуванням умов укладеного договору підряду, тобто, в разі відсутності в нього таких матеріалів, такі підлягають обовязковому придбанню у третіх осіб. Відносини купівлі-продажу в такому випадку виникають між підрядником та третіми особами, які реалізовують йому такі матеріали.

Як зазначалося вище, предметом договору №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. були роботи по обєкту «Реконструкція тягової підстанції Ясениця (заміна трансформаторів струму)». За умовами договору підрядник зобовязувався виконати роботи власними силами та засобами та за рахунок самостійно придбаного ним устаткування та обладнання. Роботи виконуються з матеріалів підрядника.

Таким чином, умовами договору №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. на відповідача було покладено обовязок самостійно придбати устаткування та обладнання для виконання робіт по даному договору, тобто, придбання необхідного устаткування охоплювалося відносинами підряду, які виникли між сторонами. Відносини купівлі-продажу устаткування на виконання умов договору №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. виникли у відповідача, як підрядника за договором, з третіми особами, які продали йому необхідне обладнання.

Твердження представника відповідача про поєднання у договорі №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. елементів купівлі-продажу устаткування і підряду (робіт з монтажу такого обладнання), що в подальшому впливає на визначення бази для застосування санкцій, є безпідставним, оскільки позивач, укладаючи договір №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. мав на меті отримати кінцевий результат за цим договором - реконструйовану тягову підстанцію Ясениця (із заміною трансформаторів струму).

Тобто, придбання лише устаткування без його монтажу для замовника не мало жодного значення, оскільки без монтажу такого обладнання він його не міг використовувати. В свою чергу, роботи з монтажу за відсутності устаткування не могли бути здійснені. Отже, лише придбання обумовленого устаткування та його монтаж можуть свідчити про належне виконання договору №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р., який за своєю суттю є виключно договором підряду.

Таким чином, у виконанні договору №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. важливим є сам факт можливого використання замовником (відповідачем) результату робіт за договором №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. Як встановлено судом, можливість використання результату робіт за договором №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. настала для позивача тільки 24.02.2017 р.

Як зазначалося вище, ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Сторони у договорі №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р. визначили ціну - 439 000 грн. 00 коп., яка включає в себе відшкодування витрат підрядника на придбання устаткування та плату за виконану ним роботу.

З урахуванням наведеного, уклавши договір №Л/Е-161484/НЮ від 07.12.2016 р., сторони взяли на себе виключно зобовязання, які виникають з підряду, придбання устаткування охоплювалося такими підрядними зобовязаннями.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 23 093 грн. 87 коп. пені, 29 936 грн. 50 коп. штрафу за прострочення понад 30 днів. В задоволенні решти позовних вимог відмовити слід відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 650 грн. 00 коп., в той час як позивачу необхідно було сплатити 1600 грн. 00 грн. судового збору. Оскільки, позивач не подавав клопотання до суду про повернення зайво сплаченого судового збору, у суду відсутні підстави для його повернення позивачу.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати (судовий збір) відповідно до вимог ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 612, 615, 626, 629, 837, 839, 843 ЦК України, ст.ст. 216, 217, 193, 230 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Тювик», м. Сколе, вул. Стрийська, буд. 35А, Львівська область (ідентифікаційний код 22406381) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів, вул. Гоголя, 1 (ідентифікаційний код 40081195) 23 093 грн. 87 коп. пені, 29 936 грн. 50 коп. штрафу за прострочення понад 30 днів, 1 342 грн. 24 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 26.06.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 30.06.2017 р.

Суддя Мазовіта А.Б.