РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017Справа №910/6145/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 7501,98 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Кузьменков М.М. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повністю відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП, та невідшкодованими залишились 7501,98 грн.

Заявою від 05.06.2017, прийнятою судом в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України, Позивачем було зменшено позовні вимоги та він просить суд стягнути з Відповідача 7501,98 грн., отже має місце нова ціна спору, з якої вирішується спір.

Від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит, здійснений у порядку ст. 65 ГПК України.

Позивач надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, але у засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Позивача про призначення справи до розгляду - ухвали надсилалися на адресу місцезнаходження Позивача згідно відомостей з ЄДР, тому будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Позивача відповідно.

Третя особа також представників до суду не направила (і особисто не з'явилася), пояснень не подала.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та за ст. 75 ГПК України здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

08.05.2016 по вул. Покришева, 49, в м. Херсоні, була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», д.р.н. НОМЕР_1, під час руху заднім ходом, не переконалася, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснила наїзд на нерухомі автомобілі «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_2 та «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_3, чим порушила ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідкою ДАІ про ДТП та постановою суду, копії яких містяться у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_3 (Застрахований автомобіль), який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є страхувальник; договір був діючим на час ДТП; до справи залучені докази сплати страхового платежу по договору.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, та враховуючи, зокрема, рахунок ремонтного СТО Застрахованого автомобіля (13616 грн.) та аварійний сертифікат № 58642 (вартість відновлювального ремонту - 10715 грн., коефіцієнт зносу - 0) Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у розмірі 12804 грн. на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля.

При цьому, закон не зобов'язує страховика запитувати згоду вигодонабувача на виплату страхового відшкодування на відновлення Застрахованого автомобіля, та матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за Договором страхування заперечував проти виплати Позивачем суми страхового відшкодування на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля для відновлення останнього, та оскільки відновлення пошкодженого майна (Застрахованого автомобіля) не суперечить ані інтересам вигодонабувача, ані страхувальника за Договором; суду не доведено протилежного.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_1, автомобіля «ВАЗ 2105», д.р.н. НОМЕР_1, під час експлуатації останнього, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1, як особи, яка експлуатувала автомобіль «ВАЗ 2105», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) АЕ/6266125 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 50000 грн., франшиза - 1000).

Отже, на Відповідача полісом АЕ/6266125 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації ОСОБА_1, автомобіля «ВАЗ 2105», д.р.н. НОМЕР_1, на час ДТП.

Залученим до матеріалів справи платіжним дорученням підтверджується, що Відповідачем 27.04.2017 було виплачено 4302,02 грн. страхового відшкодування Позивачу; у іншій частині Відповідач вимоги позову вважає необґрунтованими.

При обрахунку суми до виплати Відповідач виходив зі складеного на його замовлення Звіту про оцінку від 27.04.2017, яким встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику Застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП, становить 5302,02 грн., тому віднявши обумовлену полісом АЕ/6266125 франшизу в розмірі 1000 грн., Відповідач виплатив 4302,02 грн.

Разом із цим, суд зазначає, що аварійний сертифікат Позивача № 58642 від 09.08.2016 та Звіту про оцінку Відповідача від 27.04.2017 є лише попередніми оціночними документами, що визначають можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення пошкодженого у ДТП Застрахованого автомобіля.

Натомість до матеріалів справи (додано до позову) залучено рахунок СТО, де обраховані деталі, матеріали та роботи, необхідні для фактичного відновлення Застрахованого автомобіля. Виплата страхового відшкодування також проводилась на СТО в оплату відновлення Застрахованого автомобіля.

Звіт Відповідача є самостійним поглядом оцінювача на вартість відновлення автомобіля, відтак не спростовує рахунку СТО та вказаних у ньому деталей, матеріалів та робіт, необхідні для фактичного відновлення Застрахованого автомобіля.

При цьому, судом враховано, то ані звітом оцінювача, ані аварійним сертифікатом не встановлено коефіцієнту зносу деталей Застрахованого автомобіля.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої рахунком СТО вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП; звіт оцінювача рахунку СТО не спростовує.

Натомість судом встановлено, що наведені у рахунку СТО матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідці ДАІ та фотографіях пошкоджень, і Відповідачем не надано доказів протилежного. Щодо необхідності заміни фари, що було встановлено на СТО та включено у рахунок, то Відповідачем не доведено можливості відновлення фари замість її заміни, і також Відповідач не довів необхідності застосування до заміненої фари коефіцієнту зносу.

Розглядаючи спір по суті судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15 про те, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування Страховик набуває права зворотної вимоги до Страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу АЕ/6266125 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (50000 грн.), не більше вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля (13616 грн.), та виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (12804 грн.), і за мінусом франшизи (1000 грн.), і отже в сумі 11804 грн.

Відповідачем було відшкодовано лише 4302,02 грн., тому решту суми - 7501,98 грн. суд присуджує до стягнення у примусовому порядку (11804 - 4302,02 = 7501,98).

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72; ідентифікаційний код 32638319) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (м. Київ, вул. Білоруська, 3; ідентифікаційний код 20344871) 7501 (сім тисяч п'ятсот одну) грн. 98 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.07.2017

Суддя Сташків Р.Б.