ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Справа № 923/440/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача: ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області

до відповідача-1: ОСОБА_3 сільськогосподарського підприємства "Агро-Форум-2", с.Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області

відповідача-2: Осокорівської сільської ради, с.Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області

про визнання Угоди від 20.02.2017р. про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки недійсною та зобов'язання повернути земельну ділянку у державну власність

за участю: прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 (посвідчення № 006314 від 26.09.2012р.)

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_5 (посвідчення № 20 від 25.09.2015р.), головний спеціаліст, довіреність № 32-21-0.62-3495/2-17 від 05.05.2017р.,

від відповідача-1: не з'явився,

від відповідача-2: не з'явився

В.о. керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 сільськогосподарського підприємства "Агро-Форум-2", с.Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області та Осокорівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області і про визнання Угоди від 20.02.2017р. про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки недійсною та зобов'язання повернути земельну ділянку у державну власність.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.06.2017р., зобов'язано сторони надати додаткові докази та пояснення, явка представників сторін в судове засідання визнана обов'язковою.

09.06.2017р. відповідачем-2 подано відзив на позов, в якому Осокорівська сільська рада погоджується з вимогами прокурора, просить розглянути справу без участі уповноваженого представника сільради.

12.06.2017р. до суду звернувся позивач із клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 13.06.2017р. прокурор та представник відповідача-1 з'явились.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.06.2017р. розгляд справи відкладено на 29.06.2017р.

22.06.2017р. на виконання вимог суду прокурором надано додаткові докази і пояснення.

В судове засідання прокурор та представник позивача з'явились.

Представник ОСОБА_2 управління Держгеокадастру надав письмово викладене пояснення щодо заявленого прокурором позову.

Прокурор підтримав позов та просить задовольнити його у повному обсязі.

Представник позивача вважає позовні вимоги прокурора обґрунтованими, просить їх задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора і представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів громадян і держави в суді у випадках, передбачених законом. Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № З-рп/99 у справі №1-1/99 від 08.04.1999р. прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

За приписами частини другої статті 29 Господарського процесуального кодексу України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За приписами ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку, як зазначає прокурор, необхідність захисту інтересів держави обумовлено тим, що позивачем ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Херсонській області не вжито заходів щодо захисту інтересів держави, що надає підстави для вжиття Бериславською місцевою прокуратурою заходів прокурорського реагування представницького характеру.

У зв'язку з наведеним прокурор звернувся до суду з позовом для представництва інтересів держави.

З огляду на викладене вище, виходячи з предмету та підстав позову, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості звернення прокурора з даним позовом до суду.

У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд визнати недійсною Угоду про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки, укладену 20.02.2017р. між Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Агро-Форум-2" та Осокорівською сільською радою та зобов'язати ДСП "Агро-Форум-2" повернути земельну ділянку загальною площею 27,4572 га до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області.

Представник позивача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області позовні вимоги прокурора підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач-1 Дочірнє сільськогосподарське підприємство "Агро-Форум-2" у відзиві на позовну заяву проти позову прокурора заперечив, просить відмовити в його задоволенні. Зокрема зазначив про бездіяльність ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо надання земельної ділянки у користування, оскільки ДСП "Агро-Форум-2" зверталось до позивача щодо укладання договорів оренди, разом з тим отримало відмову. Крім цього відповідач зауважив, що місцезнаходження земельної ділянки (в межах чи за межами населеного пункту) має принципове значення для визначення органу, який має повноваження щодо розпорядження землями. Землі державної і комунальної власності не були розмежовані, п.12 Перехідних положень до Земельного кодексу України розділив повноваження між органами місцевого самоврядування та виконавчої влади саме за ознакою "в межах/за межами", та відбулося формальне розмежування земель державної та комунальної власності. Відповідач наголошує, що йому не відомо до земель державної чи комунальної власності належить спірна земельна ділянка, а тому Угода про відшкодування втрат за фактичне використання земельної ділянки була підписана з Осокорівською сільською радою на законних підставах.

Осокорівська сільська рада у відзиві на позовну заяву зазначила, що позов прокурора визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 03.09.2010р. між Нововоронцовською районною державною адміністрацією та Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Агро-Форум-2" було укладено договір оренди землі (а.с.21-23), за умовами якого в оренду було передано земельну ділянку для сільськогосподарського використання, загальною площею 27,4572 га, яка знаходиться на території Осокорівської сільської ради.

Наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області від 25.02.2016р. №21-593/18-16-СГ "Про припинення права оренди земельною ділянкою" (а.с.20), з урахуванням наказу від 22.04.2016р. №21-1511/18-16-СГ "Про внесення змін до наказу ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області від 25.02.2016р. №21-593/18-16-СГ" (а.с.19), відмовлено ДСП "Агро-Форум-2" у поновленні договору оренди землі, укладеного між Нововоронцовською районною державною адміністрацією та ДСП "Агро-Форум-2". Припинено з моменту закінчення терміну дії договору (з 30.12.2015р.) право оренди земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 27,4572 га (земельна ділянка площею 5,8541 га - кадастровий номер :06:057:0020 та земельна ділянка площею 21,6031 га - кадастровий номер :06:057:0019), в тому числі 27,4572 га пасовища, за межами населених пунктів на території Осокорівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв'язку із закінченням терміну його дії.

Віднесено земельні ділянки загальною площею 27,4572 га (земельна ділянка площею 5,8541 га - кадастровий номер :06:057:0020 та земельна ділянка площею 21,6031 га - кадастровий номер :06:057:0019), в тому числі 27,4572 га пасовища, до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності Осокорівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області.

Зобов'язано керівника відділу Держгеокадастру у Нововоронцовському районі Херсонської області забезпечити державну реєстрацію припинення права оренди в Державному реєстрі речових прав та прийняття земельних ділянок до земель запасу Осокорівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області.

06.06.2016р. внесено відомості до Державного реєстру речових права на нерухоме майно про припинення права оренди ДСП "Агро-Форум-2" означеними земельними ділянками, що підтверджено інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2017р. №№82553526, 82553350 (а.с.25-26, 28-29).

Разом з тим, незважаючи на те, що з 30.12.2015р. ДСП "Агро-Форум-2" втратило право користування земельною ділянкою загальною площею 27,4572 га, земельна ділянка продовжує перебувати у користуванні останнього.

Наразі ні посадовими особами ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області не вжито належних заходів щодо виконання власного наказу в частині прийняття земельних ділянок до земель запасу, ні ДСП "Агро-Форум-2" в порушення п.21 договору оренди землі від 03.09.2010р., відповідно до якої після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому з тим, у якому він одержав її в оренду, земельну ділянку не повернуто, що не спростовано сторонами.

При цьому, 20.02.2017р. між Осокорівською сільською радою (Землевласник) та Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Агро-Форум-2" (Землекористувач) укладено Угоду про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки (а.с.16), яка зареєстрована в Осокорівській сільській раді 25.02.2017р. за №24.

За умовами п.п.1-2, 4 Угоди сторони дійшли згоди про те, що землекористувач, який фактично використовує земельну ділянку площею 27,4572 га без правовстановлюючих документів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах існуючого землекористування в період з 20.02.2017р. по дату реєстрації правовстановлюючих документів на право власності та права користування земельною ділянкою (договір оренди), зобов'язується відшкодувати втрати за фактичне використання земельної ділянки на розрахунковий рахунок Осокорівської сільської ради, рівними частками щомісяця до 30 числа наступного за звітним місяцем.

Відшкодування втрат за фактичне використання земельної ділянки землекористувач здійснює в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Херсонській області, що становить 2598,00 грн. в місяць.

При наявності оплати землекористувачем земельного податку за відповідний період по цій земельній ділянці (що підтверджується довідкою Нововоронцовського відділення Новокаховської ОДПІ) сума відшкодування втрат, яка передбачена в п.2, зменшується на суму платежу земельного податку.

Угода діє з дати укладання до дати реєстрації правовстановлюючих документів на право користування земельної ділянки (договору оренди), але не більше одинадцяти місяців.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсною Угоди, прокурор, крім іншого, зазначив про те, що Угода про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки, укладена 20.02.2017р., є удаваним правочином, оскільки вчинена для приховування іншого правочину - договору оренди, при укладенні якого відповідачами не був дотриманий порядок надання земельної ділянки в оренду.

За приписами статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили.

Отже, звертаючись з відповідним позовом, позивач повинен довести, що спірний правочин укладено саме з метою приховання іншого правочину, і в результаті його вчинення не наступило інших правових наслідків.

Встановлення обставин, передбачених статтею 235 Цивільного кодексу України, не є підставою для визнання недійсним укладеного правочину, а кваліфікує дійсний зміст спірного правочину. Законність дійсно укладеного правочину розглядається відповідно до підстав, вказаних у статтях 203, 215 Цивільного кодексу України.

Дослідивши умови укладеної між сторонами Угоди суд погоджується з позицією прокурора та констатує, що дана Угода є договором оренди земельної ділянки, що обґрунтовано наступним.

Як слідує з укладеної між сторонами Угоди, остання укладена відносно земельної ділянки, яка використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за плату.

Питання користування земельними ділянками регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".

Згідно статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

За умовами статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Так за приписами частин 1, 3, 4 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Суд зауважує, що в даному випадку фактично землекористувач використовує спірну земельну ділянку для здійснення господарської діяльності, без оформлення встановленого законодавством порядку права користування (оренди) такою земельною ділянкою, але, разом з тим, за таке користування справляється плата у розмірі орендної плати для відповідної земельної ділянки, яка зараховується до місцевого бюджету та сплачується в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України.

Як вже зазначалось, в п.1 Угоди визначено, що землекористувач використовує земельну ділянку площею 27,4572 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та зобов'язується відшкодувати втрати за фактичне використання земельної ділянки на розрахунковий рахунок Осокорівської сільської ради.

В п. 2 узгоджено розрахунки за фактичне використання земельної ділянки, при цьому розмір плати визначається від нормативної грошової оцінки землі.

Також сторонами зазначено, що при наявності оплати землекористувачем земельного податку за відповідний період по цій земельній ділянці, сума відшкодування втрат, яка передбачена в п.2, зменшується на суму платежу земельного податку.

При цьому строк внесення плати, визначений в п.1, відповідає строку внесення орендної плати за землю, встановленому ст.287 "Строк сплати плати за землю" Податкового кодексу України.

Отже, з наведеного слідує, що, за своєю правовою природою укладена між сторонами Угода про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки є договором оренди земельної ділянки, оскільки змістом спірного правочину є надання ОСОБА_3 сільськогосподарському підприємству "Агро-Форум-2" у користування земельної ділянки на певний строк за визначену плату.

Зміст договору не залежить від його назви, а назва договору не змінює суті правовідносин сторін, тому положення спірного договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди землі.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений Земельним кодексом України.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини 2 вказаної статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та в оренду врегульовано статтями 123, 124 Земельного кодексу України.

Відповідно до приписів частини 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Процедура надання земельних ділянок державної та комунальної власності у користування встановлена у частинах 2 - 11 статті 123 Земельного кодексу України, яка включає необхідність подачі клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування разом із документами, передбаченими цією статтею, розробку проекту відведення земельної ділянки, узгодженого із контролюючими органами, прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З викладеного вбачається, що відповідачами не дотримано встановленого порядку передачі земельної ділянки у тимчасове користування, крім цього, оспорюваний договір не містить всіх істотних умов договору оренди землі.

Щодо тверджень відповідача-2 про відсутність відомостей про належність спірної земельної ділянки до земель державної чи комунальної власності, то суд звертає увагу на те, що як слідує з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2017р. №№82553350 і 82553526 (а.с.25-26, 28-29), земельні ділянки площею 5,8541 га - кадастровий номер :06:057:0020 та площею 21,6031 га - кадастровий номер :06:057:0019 (що є складовими спірної земельної ділянки загальною площею 27,4572 га, яка перебуває у користуванні відповідача-2), належать до державної власності, власник - в особі ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Як вже зазначалось, договір оренди землі від 03.09.2010р. (за яким було передано відповідачу-1 в оренду спірну земельну ділянку) було укладено між Нововоронцовською районною державною адміністрацією Херсонської області (Орендодавець) та Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Агро-Форум-2" (Орендар) .

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення Договору оренди землі) унормовано, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання.

Як вбачається з Договору, орендодавцем є Нововоронцовська районна державна адміністрація, яка на час укладення Договору 03.09.2010р. діяла в межах повноважень, встановлених ст. 122 Земельного кодексу України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 6 вересня 2012р. № 5308-VI, який набрав чинності 01.01.2013р., внесені зміни до Земельного кодексу України і статтю 122 викладено в новій редакції, де у частині 4 зазначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України), відповідно до свого Положення, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року N 445/2011, було центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Наказом Держземагентства України від 31 березня 2015 року N 83 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на без конкурентних засадах) для всіх потреб" був затверджений Порядок реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, місті Києві повноважень з передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на без конкурентних засадах) для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015р. № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема, ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області; реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема, ОСОБА_2 управління Держземагентства у Херсонській області приєднано до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України №12 від 29.04.2015р. ОСОБА_2 управління Держземагентства у Херсонській області реорганізовано шляхом приєднання до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Згідно Положення про ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015р. № 28, повноваження, передбачені ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, покладені на ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Відтак, саме ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Херсонській області є тим територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, який на даний час передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, Осокорівська сільська рада не є тим органом, що уповноважений розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності та передавати їх у власність або користування третім особам.

Загальні вимоги, недодержання яких є підставою недійсності правочину, встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України.

Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із статтею 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до частини 3 статті 207 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

У пункті 2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє. При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення. Якщо господарське зобов'язання припиняється лише на майбутнє, господарським судам слід виходити з того, що у відповідних випадках і неможливості повернення одержаного за зобов'язанням у натурі правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до статті 216 ЦК України та частини другої статті 208 ГК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

За таких обставин, враховуючи, що нормами спеціального земельного законодавства визначено особливий порядок набуття права користування на земельні ділянки державної та комунальної власності, який не було дотримано відповідачами, адже, фактично, між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, яка була передана ДСП "Агро-Форум-2" не на конкурентних засадах, без розробленої та затвердженої належним чином землевпорядної документації, не уповноваженою на то особою, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання недійсною Угоди про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки від 20.02.2017р.

Враховуючи фактичне використання спірної земельної ділянки відповідачем-2 без правових на то підстав, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано сторонами, з огляду на визнання недійсною Угоди про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки від 20.02.2017р., вимога про зобов'язання відповідача-2 повернути земельну ділянку до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності також підлягає задоволенню.

При цьому суд зауважує, що пунктом 9.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23 березня 2012 року № 6 визначено, що: у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій необхідно писати - "Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)".

Як вбачається з наведеного вище самого слова "зобов'язати" відповідний припис не містить, адже на практиці відсутній механізм та порядок його виконання органами виконавчої служби.

Виходячи з викладеного вище, аналізуючи п. 3 прохальної частини позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення такої позовної вимоги і викладення п. 3 резолютивної частини рішення з урахуванням п. 9.10 вказаної вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України.

Отже, позовні вимоги В.о. керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, в порядку статті 49 ГПК України, розподіляються між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною на майбутнє Угоду від 20.02.2017р. про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки загальною площею 27,4572 га (земельна ділянка площею 5,8541 га - кадастровий номер :06:057:0020 та земельна ділянка площею 21,6031 га - кадастровий номер :06:057:0019), укладену між Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Агро-Форум-2" (, 74210 Херсонська область, Нововоронцовський район, с.Осокорівка, вул.Свободи, 2) та Осокорівською сільською радою (, 74210 Херсонська область, Нововоронцовський район, с.Осокорівка, вул.Свободи, 4) .

3. ОСОБА_3 сільськогосподарському підприємству "Агро-Форум-2" (, 74210 Херсонська область, Нововоронцовський район, с.Осокорівка, вул.Свободи, 2) повернути земельну ділянку загальною площею 27,4572 га (земельна ділянка площею 5,8541 га - кадастровий номер :06:057:0020 та земельна ділянка площею 21,6031 га - кадастровий номер :06:057:0019), вартістю 952732,00 грн., розташовану на території Осокорівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, Головному управлінню Держгеокадастру в Херсонській області до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності .

4. Стягнути з Осокорівської сільської ради (, 74210 Херсонська область, Нововоронцовський район, с.Осокорівка, вул.Свободи, 4) на користь прокуратури Херсонської області (, 73000 м.Херсон, вул.Михайлівська, 33, р/рахунок 2291 банк Державна казначейська служба України у м.Києві, МФО 820172) - 800 (вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_3 сільськогосподарського підприємства "Агро-Форум-2" (, 74210 Херсонська область, Нововоронцовський район, с.Осокорівка, вул.Свободи, 2) на користь прокуратури Херсонської області (, 73000 м.Херсон, вул.Михайлівська, 33, р/рахунок 2291 банк Державна казначейська служба України у м.Києві, МФО 820172) - 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України - 03.07.2017р.

Суддя М.Б. Сулімовська