ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року Справа № 904/5226/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Кузнецової І.Л., Дарміна М.О.

Секретар: Манчік О.О.

за участю:

від позивача: Ковалик М.Ф., довіреність № б/н від 19.07.2016 р.;

Цал-Цалко М.Д., директор, протокол№ 1 від 27.11.2001 р.;

від відповідача: Присяжнюк Д.В., довіреність № 56/17 від 14.06.2017 р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", м. Кривий Ріг

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року

у справі № 904/5226/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннотех", с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості в сумі 351 798,39 грн. та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у справі № 904/5226/16 (суддя - Мартинюк С.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 344 484,00 грн. заборгованості, 736,16 грн. 3 % річних та 5 178,31 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у даній справі, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- на думку відповідача суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що ним не доведено належними і допустимими доказами отримання від позивача товару неналежної якості;

- господарським судом не було надано жодної правової оцінки наданому відповідачем листу, що надійшов на адресу відповідача від ТОВ "ДЕЗЕГА ХОЛДИНГ Україна", яким відповідача попереджено про можливість надходження контрафактної продукції, що реалізується не офіційними дилерами виробника;

- місцевий господарський суд не звернув увагу на листи відповідача № 1070 від 19.04.2016 року про відмову від Договору та № 380 від 08.06.2016 року щодо повернення товару, поставленого за Специфікацією № 3 від 05.02.2016 року до Договору № 4576 від 02.10.2015 року. На момент прийняття рішення судом першої інстанції Договір № 4576 від 02.10.2015 року є розірваним, а зобов'язання за ним припиненими. Позивач розірвання Договору в односторонньому порядку не оскаржував;

- позивачем не доведено факту надання відповідачу належних документів, згідно з якими у відповідача виникає обов'язок здійснити оплату поставленого товару.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді - Сизько І.А. (доповідач), суддів - Кузнецової І.Л., ОСОБА_1 та призначено у судовому засіданні на 27.04.2017 року.

В судовому засіданні 27.04.2017 року оголошено перерву до 23.05.2017 року.

У зв'язку із перебуванням судді-доповідача Сизько І.А. на лікарняному розгляд справи не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату суду № 716/17 від 25.05.2017 року призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача Сизько І.А.та звільненням судді ОСОБА_1

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Кузнецова І.Л., Чимбар Л.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 вищевказаною колегією суддів справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд у судовому засіданні на 12.06.2017 року.

В судовому засіданні 12.06.2017 року оголошено перерву до 05.07.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.07.2017 року № 1053/17 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Чимбар Л.О.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Кузнецова І.Л., Дармін М.О.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.07.2017 року надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представники в судовому засіданні 05.07.2017 року просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

22.06.2016 року до господарського суду Дніпропетровської надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннотех" до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" про стягнення суми основного боргу в розмірі 344 484,00 грн., 3 % річних в розмірі 877,73 грн., пені у розмірі облікової ставки НБУ від суми боргу в розмірі 6 436,66 грн., зобов'язання відповідача прийняти залишок товару по Специфікації № 3 від 05.02.2016 року до Договору № 4576 від 02.10.2015 року та здійснити повний розрахунок за товар згідно зазначеної Специфікації.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2016 року порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 19.07.2016 року.

19.07.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву до 26.07.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2016 року відкладено розгляд справи на 09.08.2016 року.

В судовому засіданні 09.08.2016 року оголошено перерву до 16.08.2016 року.

16.08.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву до 31.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2016 року продовжено строк розгляду справи до 06.09.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2016 року призначено у справі експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено.

28.09.2016 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області провадження у справі поновлено. Призначено розгляд справи на 10.10.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2016 року розгляд справи відкладено на 19.10.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016 року відкладено розгляд справи на 25.10.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 року призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі зупинено.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 року провадження у справі поновлено. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.03.2017 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 344 484,00 грн. заборгованості, 736,16 грн. 3 % річних та 5 178,31 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення від 06.03.2016 року, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, тобто, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннотех" (надалі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Євраз Суха Балка" (надалі - Покупець) було укладено Договір № 4576 купівлі-продажу товару (надалі - Договір, а. с. 13-15).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов'язаний передати Покупцеві продукцію, а Покупець зобов'язаний прийняти у власність і оплатити товар на передбачених Договором умовах.

Згідно з пунктом 1.2 Договору номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна і вартість товару узгоджується сторонами в Специфікаціях (додатках), які після їх підписання є невід'ємною частиною Договору.

Розділом 2 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями, на кожну поставлену партію товару Постачальник повинен надати Покупцю наступні документи: рахунок-фактуру, сертифікат якості виробника, накладну, товаротранспортну накладну при постачанні автотранспортом, інші документи, перераховані в Специфікації. Датою поставки та переходу права власності на Товар від Постачальника до Покупця вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару.

В пункті 4.2 Договору сторони погодили, що підставою для оплати узгодженої до відвантаження партії товару є виставлений Постачальником рахунок.

У відповідності із пунктом 6.2 Договору приймання товару за кількістю повинно проводитись відповідно до Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затвердженої Постановою Держарбітражу від 15.06.1965 року № П-6 (з наступними змінами і доповненнями).

Згідно із пунктом 6.3 Договору приймання товару за якістю повинно проводитись відповідно до Інструкції "Про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю", затвердженої Постановою Держарбітражу від 25.04.1966 року № П-7 (з наступними змінами і доповненнями).

При виявленні відвантаження або поставки неякісного товару виклик представника вантажовідправника і/або постачальника не обов'язковий (пункт 6.4 Договору).

Підставою для остаточного розрахунку між сторонами є результати приймання за якістю, визначені в атестованій лабораторії Покупця та підтверджені відповідним документом (протокол випробувань), за кількістю - акт, складений Покупцем чи належною інспекційною організацією (пункт 6.5 Договору).

Строк дії Договору - з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року, але в будь-якому разі - до виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. Сторони відповідно до статті 180 Господарського кодексу України та статті 631 Цивільного кодексу України встановили, що умови Договору застосовуються до відносин між ними з 01.01.2014 року і діє до 31.12.2014 року, а в частині виконання своїх зобов'язань до повного їх виконання сторонами (пункт 13.8 Договору).

05.02.2016 року між Постачальником та Покупцем було підписано Специфікацію № 3 (надалі - Специфікація) до Договору, в якій зазначено найменування товару, передбаченого для поставки в перший квартал 2016 року: саморятівник С1 30КS - 156 шт., ремінь до саморятівника CI 30 - 120 шт., трубка індикаторна CO 0,25 - 6 594 шт., трубка індикатора NO-NO2 - 10 514 шт. на суму 973 622,24 грн. з ПДВ, загальна сума Договору по Специфікації 1 323 579,36 грн. з ПДВ.

Згідно із Специфікацією термін поставки товару - впродовж 10 календарних днів, умови оплати - впродовж 10 робочих днів з дати поставки товару на склад Покупця.

На виконання умов Договору та Специфікації позивачем було поставлено, відповідачем прийнято товар на загальну суму 344 484,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № ІН-0000002 від 24.02.2016 року.

Для оплати поставленого товару Постачальником було надано Покупцю рахунок-фактуру № 22 від 24.02.2016 року на суму 344 484,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ним поставлено та відповідачем отримано товар на суму 344 484,00 грн.. Однак, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України, відповідач не здійснив оплати за поставлений товар, крім того, не здійснюється виконання зобов'язання щодо купівлі-залишку товару по Специфікації.

Таким чином, відповідач свої зобов'язання з оплати за поставлений позивачем товар належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 344 484,00 грн.

Наведені обставини в їх сукупності стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивачем поставлено неякісний товар колегія суддів враховує наступне.

Умовами пунктів 6.2., 6.3 Договору сторони погодили умови здачі і приймання товару за кількістю та якістю.

Відповідно до пункту 6.4 Договору при виявленні відвантаження або поставки неякісного товару виклик представника вантажовідправника і/або постачальника не обов'язковий.

Разом тим, пунктами 14, 15, 16, 19, 20, 22, 26, 29 Інструкції "Про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю", затвердженої Постановою Держарбітражу від 25.04.1966 року № П-7 (з наступними змінами і доповненнями, надалі - Інструкція) встановлено, що при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що посвідчують якість продукції, покупець зобов'язаний призупинити прийом продукції і скласти акт, в якому зазначити характер виявлених дефектів, а також викликати для участі в прийманні продукції представника постачальника. Ці пункти Інструкції визначають також інші вимоги: щодо права осіб у прийманні продукції за якістю, їх компетентності у питаннях визначення якості підлягаючої прийманню продукції, а також щодо змісту складеного акта й вказано, що в разі неявки представника виробника (постачальника) по виклику отримувача у встановлений строк (якщо це передбачено в обов'язкових правилах або договорі), перевірка якості продукції здійснюється представником відповідної інспекції по якості продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості. В разі відсутності таких в місці знаходження отримувача тощо перевірка здійснюється за участю компетентного представника іншого підприємства або громадськості у встановленому порядку.

Отже, враховуючи норми Інструкції в сукупності з обставинами та матеріалами справи, встановлення неякісності товару має здійснюватися у встановленому порядку (експертом або комісією за участю відповідних компетентних представників іншого підприємства або громадськості).

Встановлення сторонами в пункті 6.4 Договору умови про те, що виклик представника вантажовідправника і/або постачальника не обов'язковий, не звільняє відповідача від обов'язку оформлення акту за участю відповідних компетентних представників іншого підприємства або громадськості.

Відповідно до частини 1 статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно із пунктом 6.5 Договору підставою для остаточного розрахунку між сторонами є результати приймання за якістю, визначені в атестованій лабораторії покупця та підтверджені відповідним документом (протокол випробувань), за кількістю - акт складений покупцем чи належною інспекційною організацією.

Відповідний протокол випробувань за результатами приймання за якістю в атестованій лабораторії відповідача в матеріалах справи відсутній.

Матеріали справи не містять будь-яких, складених в установленому порядку актів, що підтверджують факт поставки позивачем неякісного товару.

Факт призупинення приймання партії товару, на який посилається відповідач в апеляційній скарзі не підтверджується матеріалами справи. Вказані в апеляційній скарзі Акти № 26/3-16 від 26.02.2016 року та № 203/04-16 від 03.03.2016 року відсутні в матеріалах справи, не додавались до апеляційної скарги, їх не було подано апеляційному господарському суду в судовому засіданні.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами отримання товару від позивача неналежної якості, оскільки був порушений порядок прийняття товару за якістю, передбачений умовами договору та приписами Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості".

Факт наявності заборгованості та її розмір відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, доказів погашення заборгованості в розмірі 344 484,00 грн. в добровільному порядку відповідачем не надано.

За таких умов, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що правомірним є висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог на суму 344 484,00 грн. основного боргу.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 6 436,66 грн. пені, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Розглядаючи вимоги про стягнення пені в розмірі 6 436,66 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення, оскільки договором сторонами не визначено конкретний розмір пені.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

У відповідності із статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено обмеження максимального розміру пені, а її конкретний розмір встановлюється умовами договору.

Договором, підписаним сторонами не передбачено обов'язку Покупця сплачувати пеню за прострочення платежу.

В пункті 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Викладений висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених вимог в частині стягнення пені є правомірним і відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 877,73 грн. колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правомірно частково задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 11.03.2016 року по 05.04.2016 року в розмірі 736,16 грн. та відмовлено у стягненні 3 % річних в розмірі 141,57 грн. Так, позивачем при нарахуванні 3 % річних було невірно визначено періоди прострочення та не враховано пункт 4 Специфікації, відповідно до якого оплата за поставлений товар здійснюється впродовж 10 робочих днів, в які не входять вихідні та святкові дні.

Посилання відповідача на отримання ним листа ТОВ "ДЕЗЕГА ХОЛДИНГ Україна" щодо можливості надходження контрафактної продукції не може бути взято до уваги судом, оскільки факт поставки позивачем товару неналежної якості має бути підтверджено у встановленому договором та законодавством України порядку.

Доводи відповідача щодо розірвання договору № 4576 від 02.10.2015 року в односторонньому порядку після отримання ним товару за накладною від 24.02.2016 року не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, зокрема статтях 651-652 Цивільного кодексу України.

Наведені відповідачем інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року має бути залишено без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", м. Кривий Ріг залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у справі № 904/5226/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.07.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ І.Л. Кузнецова

Суддя ___________________ М.О. Дармін