ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.2017 Справа № 904/5743/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 27 417, 60 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 2047 від 25.10.2016

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 14-403юр від 12.10.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення 27 417,60 грн. збору за зберігання вантажу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ПР/М-12-2/1-3490/НЮдч від 16.11.2012р., в частині оплати за зберігання вантажу.

Ухвалою суду від 13.07.2016р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 04.08.2016р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.16р., в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.12.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі 904/5743/16 - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.03.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.12.2016. та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі 904/5743/16 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

04.05.2017 справу передано судді Назаренко Н.Г. для розгляду.

Ухвалою суду від 10.05.2017 справу № 904/5743/16 прийнято до провадження та призначено її розгляд на 30.05.2017.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та застосувати до відносин строк позовної давності.

30.05.2017 відповідач надав до суду пояснення, в яких зазначив, що з аналізу ОСОБА_2 загальної форми за №№ 73, 94, 97, 101, 104, 111, 115, 119, 123, 127, 129 вбачається, що проміжок часу між складанням акту загальної форми ГУ-23 № 101 (початок затримки - 8:16 год. 07.01.2016 року / кінець затримки - 10:42 год. 07.01.2016 року) та акту форми ГУ-23 від № 104 (початок затримки - 11:35 год. 07.01.2016 / кінець затримки - 18:00 07.01.2016) складає майже одну годину.

Таким чином, позивач мав у своєму розпорядженні майже одну годину часу, коли згідно наданих актів не було скупчення/затримки вагонів з вини відповідача, для того, щоб безперешкодно здійснити перевезення вагонів до пункту призначення.

Крім того, відповідач зазначає, що акти загальної форми ГУ-23 за №№ 73, 94, 97, 101, 104, 111, 115, 119, 123, 127, 129 не можуть вважатися належними та допустимими доказами по справі, адже вони не надавались позивачем на підпис представникові відповідача.

Відповідач зазначає, що позивач додав до позовної заяви копії актів загальної форми ГУ-23 №№ 4644, 5152, 5155, 5159, 5161, 5164, 5166, 5168, 5170, 5172, 5174, підписані представниками позивача стосовного того, що диспетчери відповідача не з'явились для підписання актів загальної форми ГУ-23 №№ 73, 94, 97, 101, 104, 111, 115, 119, 123, 127, 129. Однак, доказів оповіщення диспетчерів відповідача про необхідність підписання зазначених актів загальної форми №ГУ-23 позивач суду не надав.

Також відповідач зазначає, що строк позовної давності необхідно відраховувати, виходячи з тих документів, що стали підставою для нарахування суми стягнення.

Відповідач зазначає, що з накопичувальної картки № 20019021 від 20.01.2016, якою передбачена необхідність оплати збору за зберігання вантажів на загальну суму 68 544,70 грн., чітко вбачається, що підставою її складання слугує акт загальної форми ГУ-23 № 1214, а не якийсь інший акт загальної форми.

Акт ГУ-23 № 1214 було складено 05.01.2016. У графі "Опис обставин, що викликали складання акта" зазначено наступне: "Наказ № 37 05/01-2016 в 21 год. 30 хв. Поїзд № 3007, індекс 4668-82-4670 затриманий у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" у зв'язку зі скупченням вагонів по ст. Кривий Ріг Головний Придніпровськ. Початок затримки вагонів 05.01.2016 о 21 год. 30 хв."

Відповідач зазначає, що подія, яка стала підставою для подання позову по даній справі - затримка вагонів 05.01.2016 року, про що складено акт загальної форми ГУ-23 № 1214 від 05.01.2016.

Таким чином, шестимісячний строк позовної давності закінчився 05.07.2016.

На описі вкладення у цінний лист, яким позивач надсилав копію позовної заяви з додатками, міститься відбиток печатки Укрпошти, на якому зазначено дату відправлення "07.07.2016".

Отже, позивач звернувся до суду не раніше, ніж 07.07.2016, тобто із пропуском строку позовної давності, встановленої ст. 137 Статуту залізниць України.

22.06.2017 позивач надав до суду пояснення, в яких зазначив, що предметом позову є стягнення збору за зберігання вантажів у вагонах, що були затримані залізницею з вини вантажоодержувача на підходах до станції призначення на підставі наказу про затримку № 37 від 05.01.2016. Ці вагони простоювали на станції Апостолове Придніпровської залізниці протягом чотирьох діб, перша з яких є безоплатною.

Початок затримки вагонів зафіксовано на станції Апостолове актом загальної форми № 1214 від 05.01.2016, а кінець затримки - актом загальної форми № 1215 від 09.01.2016.

Позивач зазначає, що відповідно до висновків Вищого господарського суду України, 6-місячний строк для звернення до господарського суду з позовом має обчислюватись від дня складання акту про кінець затримки вагонів, тобто 09.01.2016.

Таким чином, позов, що був поданий 07.07.2016, є таким, що поданий протягом 6 місяців з дня складання акту про кінець затримки вагонів № 1215 від 09.01.2016, тобто вчасно.

Також позивач зазначає, що підставою для затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення був факт скупчення інших вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше і простоювали на коліях станції призначення Кривий Ріг-Головний. Ці факти були відображені у актах загальної форми, складених на станції Кривий Ріг-Головний № 57 від 05.01.2016, № 73 від 06.01.2016, № 94 від 07.01.2016, № 97 від 07.01.2016, № 101 від 07.01.2016, № 104 від 07.01.2016, №111 від 08.01.2016, № 115 від 08.01.2016, № 119 від 08.01.2016, № 123 від 08.01.2016, № 127 від 09.01.2016, № 129 від 09.01.2016.

Періоди простою інших вагонів на станції призначення Кривий Ріг-Головний, що зафіксовані в цих актах загальної форми, свідчать про те, що під час затримки спірних вагонів на станції Апостолове на станції призначення з вини відповідача постійно простоювали ті чи інші вагони, і цей процес був безперервним, тобто на момент закінчення простою однієї групи вагонів вже тривав простій інших.

Таким чином, з актів загальної форми, складених на станції призначення Кривий Ріг-Головний видно, що скупчення вагонів на коліях станції інших вагонів з вини відповідача тривало безперервно протягом всього часу, коли спірні вагони простоювали на підходах до станції призначення з 05.01.2016 по 09.01.2016, що підтверджується відповідними актами загальної форми, доданими до матеріалів справи.

Тобто загальний період простою вагонів на станції Кривий Ріг-Головний з 05.01.2016 по 09.01.2016, що зафіксований у 12 актах загальної форми станції Кривий Ріг-Головний поглинається періодом простою спірних вагонів на підходах до станції призначення з 05.01.2016 по 09.01.2016, який зафіксований актами загальної форми станції Апостолове № 1214 від 05.01.2016 про початок затримки та № 1215 від 09.01.2016 по кінець затримки.

У судовому засіданні 30.05.2017 оголошувалась перерва до 03.07.2017.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи не заявлялись.

В судовому засіданні 03.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2012 між Держаним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі позивач, залізниця) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі відповідач, власник колії) було укладено договір №ПР/М-12-2/1-3490/НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг-Головний, Кривий Ріг, Батуринська, Новоблочна Придніпровської залізниці (далі договір).

Згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України і на умовах цієї угоди експлуатуються під'їзні колії, які належать власнику, що примикає:

- до станції Кривий Ріг Головний: у парній горловині через стрілку № 54. Межею підїзної колії є вихідний сигнал "Чс" станції Кривий Ріг-Головний;

- до станції Кривий Ріг: в непарній горловині через стрілку № 49. Межею підїзної колії є ізостик, який розташований на відстані 38 м від вістря стрілки № 49 у напрямку стрілки № 51;

- до станції Батуринська: у парній горловині через стрілку № 4. Межею підїзної колії є граничний стовпчик стрілочного переводу № 4 станції Батуринська;

- до станції Новоблочна: стрілкою №11 до колії №3 станції. Межами є: зі сторони станції Новобункерна власника вхідний сигнал "Нн", що знаходиться на 11 км ПК-6 перегону Новобункерна Новоблочна; зі сторони станції Східно-Прийомовідправна власника вхідний сигнал "Нв", що знаходиться на 10км перегону Східно-Прийомовіправна-Новоблочна. Підїзна колія обслуговується локомотивами власника колії (п. 1 договору).

Розгорнута довжина підїзної колії складає 854 667 погонних метрів (п. 2 договору).

У межах смуги відведення підїзною колією і спорудами власника колії зайнято ділянку землі площею 19 700кв.м (п. 3 договору).

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що у міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку вантажовласника на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т. ін.

Здавання вагонів на підїзну колію здійснюється за інтервалами:

- на станцію Східна- Сортувальна 2,0 години;

- на станцію Промислова 1,0 година;

- на станцію Новобункерна - 4,0години.

Подача двох составів підряд з однорідним вантажем (вугілля, вапняк, кокс, обкотиші) на одну промислову станцію не допускається. Подача вагонів з аглорудою і порожніх напіввагонів будь-якої форми власності виконуються поза інтервалом (п.5. договору).

Про готовність вагонів до забирання прийомоздавальник власник колії у письмовому вигляді повідомляє прийомоздавальника залізниці врученням відомостей на здачу вагонів з підїзної колії (п.8. договору).

Забирання усіх вагонів з приймально-здавальних колій відповідача локомотивом залізниці здійснюється не пізніше ніж через 4,0години після закінчення приймально-здавальних операцій (п.12 договору).

Власник колії сплачує залізниці плату:

- за подачу, забирання вагонів згідно з Тарифним керівництвом №1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги);

- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними в Тарифному керівництві №1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги);

- інші збори і плати за додаткові роботи і послуги, що виконує Залізниця для власника колії згідно з діючими нормативно-правовими актами. Власник колії відшкодовує Залізниці витрати на утримання смуги відведення в розмірі 29 550,00грн. за рік без ПДВ. Списання здійснюється розрахунковим підрозділом залізниці з особового рахунку власника колії. За наступний рік збір стягується одноразово у першій декаді січня. Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України з урахуванням оголошених Укрзалізницею коефіцієнтів шляхом здійснення попередньої оплати через розрахунковий підрозділ залізниці (п.16 договору).

Цей договір укладається терміном на п'ять років з 17.11.2012р. по 16.11.2017р. включно.

15.12.2015 р. сторони уклали додаткову угоду № 6/7 до спірного договору. У зв'язку з проведенням реєстрації ПАТ Укрзалізниця, яке згідно з Законом України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця, сторони дійшли згоди назву договору викласти в редакції:

Договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, яка примикає до станції Кривий Ріг Головний, Кривий Ріг Батуринська, Новоблочна філії Придніпровська залізниця. (п. 1 додаткової угоди № 6/7). Преамбулу діючого договору в частині Залізниця викласти в наступній редакції:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, (далі - залізниця), в особі виконуючого обов'язки першого заступника начальника регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 11.12.2015 № 2057, Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця і виконуючого обов'язки начальника структурного підрозділу Служба комерційної роботи та маркетингу регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_4, який діє па підставі довіреності від 11.12.2015 № 2049, Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, з однієї сторони, (п. 2 додаткової угоди № 6/7).

Позивач зазначає, що за накладними № 40969131, 40959967, 40959850, 40957359, 40957441, 40957375, 40957458, 40926339, 40926354, 40926347 залізницею було прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача - Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці.

За наказом № 37 від 05.01.2016р. о 21 год. 30 хв. були затримані вагони (№№ голова 56391089 хвіст 61820676 у кількості 57 вагонів індекс поїзда 4666-82-4670 на своїх осях № поїзда 3007) на станції Апостолове Придніпровської залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_5 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_5 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с. 25).

Також, щодо наведених обставин складено акт загальної форми ГУ-23 № 1214 від 05.01.2016 (а.с. 27).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3007 (акт форми ГУ-23а № 7 від 05.01.2016) отримане відповідачем 05.01.2016 о 21:50 год. (а.с. 29).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 7 від 05.01.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 2374 05.01.2016р. о 16 год. 20 хв. відправлені поїздом № 3007 - 09.01.2016р. о 01 год. 45 хв. (а.с.26).

Згідно до акту загальної форми (форма ГУ-23) №1215 від 09.01.2016р. дозволяється відправка поїзду №3007 з оформленням усіх документів, затриманого на підставі наказу №37 від 05.01.2016р. о 21 год. 30.хв.

06.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 73 (а.с. 33), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-431-4670). Час початку затримки вагонів 05.01.2016р. 15:30 (акт № 57 від 05.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 06.01.2016р. 05:40.

06.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 4644 (а.с. 33), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_6 на підпис акта загальної форми № 73 не зявилась.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 94 (а.с. 34), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 8630-168-4670). Час початку затримки вагонів 06.01.2016р. 02:10 (акт № 70 від 06.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016р. 03:40.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5152 (а.с. 34), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Завареная на підпис акта загальної форми № 94 не зявилась.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 97 (а.с. 35), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-473-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016р. 01:20 (акт № 91 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016р. 08:30.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5155 (а.с. 35), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 97 не зявилась.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 101 (а.с. 36), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-485-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016р. 08:16 (акт № 96 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016р. 10:42.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5159 (а.с. 36), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 101 не зявилась.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 104 (а.с. 37), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4300-626-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016р. 11:35 (акт № 98 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016р. 18:00.

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5161 (а.с. 37), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 104 не зявилась.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 111 (а.с. 38), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 8630-169-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016р. 16:35 (акт № 103 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016р. 02:00.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5164 (а.с. 38), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Лавренко на підпис акта загальної форми № 111 не зявилась.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 115 (а.с. 39), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-487-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016р. 17:30 (акт № 105 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016р. 09:15.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5166 (а.с. 39), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_6 на підпис акта загальної форми № 115 не зявилась.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 119 (а.с. 40), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4152-81-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016р. 02:50 (акт № 112 від 08.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016р. 12:50.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5168 (а.с. 40), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_6 на підпис акта загальної форми № 119 не зявилась.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 123 (а.с. 30), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-502-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016р. 09:05 (акт № 116 від 08.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016р. 17:05.

08.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5170 (а.с. 30), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_6 на підпис акта загальної форми № 123 не зявилась.

09.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 127 (а.с. 31), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-668-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016р. 15:40 (акт № 120 від 08.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 09.01.2016р. 00:30.

09.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5172 (а.с. 31), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 127 не зявилась.

09.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 129 (а.с. 32), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-519-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016р. 21:45 (акт № 126 від 08.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 09.01.2016р. 05:00.

09.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено ОСОБА_2 загальної форми № 5174 (а.с. 32), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 129 не зявилась.

Відповідач нараховану суму визнав тільки частково у сумі 45 696,40 грн., а 27 417,60 грн. (з ПДВ) не визнав, про що зазначив у накопичувальних картках (а.с. 24).

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 62 Статуту залізниць України, положення якої кореспондується з п. 1.1. Правил розрахунків за перевезення вантажів. Затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.200 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085, порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не встанвлено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Розрахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг (п. 2.1. Правил).

Для зарахування платежів та обліку виручки залізниць від перевезень вантажів в установах банку, які обслуговують розрахункові підрозділи, відкриваються поточні рахунки зі спеціальним режимом використання (далі - розподільчі рахунки) (п. 2.2. Правил).

Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору), згідно з яким залізниця відкриває рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника(п. 2.3. Правил)

Оскільки відповідно до цих вимог сторонами будо укладено договір то відповідачеві було присвоєно код платника 7848688.

Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку, у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевідних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника (п. 2.4. Правил)

Відповідно до ст.119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі Статут), п.2,15 Правил користування вагонами та контейнерами (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. №113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за №165/3458, далі Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами) залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України ОСОБА_6 керівництво №1 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів. Отже, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №866/508, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом (ст. 46 Статуту).

Згідно з п.8 Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником) (п.10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Тобто, необхідно перевіряти дотримання залізницею порядку оформлення затримки вагонів, які мають статус вантажу на підходах до станції призначення, а саме: наявність і правильність складання наказу про затримку вагонів, актів про затримку вагонів форми ГУ 23-а, наявність та передачу станції призначення повідомлення про затримку, передання станцією призначення вантажоодержувачу повідомлення про затримку в погоджений сторонами спосіб, наявність актів загальної форми ГУ-23 про час закінчення затримки. При цьому акт про затримку вагонів форми ГУ-23а та акт загальної форми ГУ-23 про закінчення затримки складаються і підписуються без участі вантажоодержувача, оскільки виклик його представника на станцію затримки для підписання актів чинними Правилами перевезень не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником.

Відповідно до ст.42 Статуту залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення.

Статтею 71 Статуту унормовано, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором; подача і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника.

Відповідно до абз.3 п.2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Станцією затримки Кривий Ріг - Головний були оформлені відповідні документи (зокрема: акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 73 від 06.01.2016р., № 94 від 07.01.2016р., № 97 від 07.01.2016р., № 101 від 07.01.2016р., № 104 від 07.01.2016р., № 111 від 08.01.2016р., № 115 від 08.01.2016р., № 119 від 08.01.2016р., № 123 від 08.01.2016р., № 127 від 09.01.2016р., № 129 від 09.01.2016р. (а.с. 30-40), акт форми ГУ-23 № 1214 від 05.01.2016р. (а.с.27) та № 1215 від 09.01.2016р. (а.с. 28)), на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції підходу Кривий Ріг - Головний розраховано збір за зберігання вантажів за накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 20019021.

Доказів сплати нарахованої позивачем плати за зберігання вантажу у розмірі 27 417,60 грн. (разом з ПДВ) відповідачем не надано.

Що стосується застосування строків позовної давності, то суд зазначає наступне.

Позовна давність за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України). Загальні та скорочені строки позовної давності встановлені у статтях 257 та 258 Цивільного кодексу України.

Частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема Господарський кодекс України, норми якого у регулюванні майнових відносин субєктів господарювання є спеціальними щодо норм Цивільного кодексу України. Це стосується і положень про позовну давність.

У відповідності до частини 5 ст. 315 Господарського кодексу України для предявлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Згідно з ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Статтею 137 Статуту залізниць України встановлено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Статтею 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, який надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087 встановлено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно п. 8 наведених Правил, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у тому числі у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

День складення акту загальної форми №1214 від 05.01.2016 не може вважатися днем, коли позивач довідався про порушення свого права, оскільки складений позивачем акт (форми ГУ-23) не порушує право позивача, а є підставою для нарахування збору та фіксує початок та кінець затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць, вантажі, які прибули протягом доби зберігаються на станції безкоштовно, не створюючи жодних зобов'язань вантажовласнику, щодо оплати послуги зберігання, а відповідно до п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, у разі затримки вагонів з вини вантажовласника, термін безоплатного зберігання обчислюється з початку затримки.

Таким чином у день складання акту загальної форми № 1214 від 05.01.2016, який фіксує початок затримки, ще не має підстав говорити про порушене право і починати обчислювати строк позовної давності, оскільки ще протягом доби безоплатного зберігання вантажу у вантажовласника не виникає жодних зобовязань щодо оплати послуги зберігання. Якщо період затримки не перевищить доби безоплатного збереження, у вантажовласника таке зобовязання взагалі не виникне.

А у разі тривалої затримки, після закінчення доби безоплатного зберігання ще невідомо, як довго триватиме простій, і яка сума збору за зберігання, яка обраховується залежно від кількості діб простою, зрештою буде нарахована.

Всі ці обставини стають відомі тільки після того, як після закінчення періоду затримки вагонів на підставі документів про затримку суми збору за зберігання вантажів будуть нараховані, включені до накопичувальних карток та предявлені вантажовласнику для підписання.

З урахуванням ч. 2 ст. 9 ЦК України та ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниці можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст. 134 цього Статуту з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову (складання комерційного акту, акту загальної форми, списання коштів з особистого рахунку тощо).

Віджповідно до ст.. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми які складають станції залізниць.

Однак, наявність підстав для матеріальної відповідальності не означає наявність спору або порушення прав однієї із сторін правовідносин. На практиці акти загальної форми та комерційні акти складаються залізницею для засвідчення певних обставин, згодом на підставі цих актів нараховуються платежі та збори, які вантажовласник погоджує, і ці суми списуються з його особового рахунку у безспірному порядку. Тобто. Сам факт складання актів загальної форми не завжди призводить до судового спору.

Спір виникає тільки тоді, коли нараховані суми не визнаються вантажовласником, про що він зазначає письмово у накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та ін..

Майнове право позивача на отримання плати за надані послуги зі зберігання вантажу є порушеним з моменту закінчення строку для внесення такого платежу. Договори, які укладені між сторонами. Не визначають строку внесення плати за надані послуги зі зберігання вантажу. Чинне законодавство України таких строків також не містить. А отже, строк виконання відповідачем зобовязання по оплаті вартості послуг зі зберігання вантажу між сторонами не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, слід відзначити, що форма такої вимоги чинним законодавством не встановлена. А отже, будь-який документ, на підставі якого можна достовірно встановити про наявність волі кредитора, спрямованої на вимагання грошових коштів від боржника, можна вважати такою вимогою, за умови наявності даних про її предявлення боржнику.

В матеріалах справи міститься копія накопичувальної накладної № 20019021 від 20.01.2016, зі змісту якої можна встановити вид зобовязання, його розмір та наявність волі кредитора на отримання виконання цього зобовязання від боржника. Отже, за своєю суттю в цій конкретній справі накопичувальна картка є вимогою про оплату вартості послуг зі зберігання вантажу. Сама картка містить відмітку відповідача про його незгоду. Тому, фактично ця вимога була предявлена відповідачу і не була ним визнана.

Відповідно до вимог ст.. 530 ЦК України, відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобовязання на восьмий день після предявлення накопичувальних карток. З цього ж дня і починає свій перебіг строк позовної давності.

У частині 1 ст. 253 Цивільного кодексу України зазначено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, строк позовної давності належить рахувати не від акту загальної форми про затримку вагонів 05.01.2017, а від ОСОБА_2 загальної форми про закінчення затримки вагонів 07.01.2017-09.01.2017 (а.с.28-40), без врахування яких неможливо визначити фактичний термін затримки вагонів.

Крім того, накопичувальна картка була складена позивачем і підписана відповідачем із зауваженнями 20.01.2016. Як вбачається зі штампу на поштовому конверті (а.с. 24), позов було відправлено до суду поштою 07.07.2016, тобто в межах строку позовної давності.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача 27 417,60 грн. збору за зберігання вантажу.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50029, Дніпропетровська область, вул. Орджонікідзе, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108, ) збору за зберігання вантажу в суму 27 417,60 грн. (двадцять сім тисяч чотириста сімнадцять грн. 60 коп.), витрат по сплаті судового збору 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісі грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 05.07.2017

Суддя ОСОБА_7