ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.06.2017 Справа № 905/806/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область

про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки № 1249 від 21.06.2011р. та зобов'язання укласти додаткову угоду до нього, -

за участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився.

від відповідача: представник не з'явився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 20.06.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м.Маріуполь, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки № 1249 від 21.06.2011р. та зобов'язання укласти додаткову угоду до нього.

Ухвалою суду від 11.04.2017р. порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 27.04.2017р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 01.06.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 20.06.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки від 21.06.2011р., відповідно до умов якого позивачу надано в строкове платне користування дві земельні ділянки площею 0,0059 га та 0,0018 га. У зв'язку із закінченням строку дії договору, позивач звернувся до відповідача з проханням продовжити його строк. Рішенням Маріупольської міської ради від 28.07.2016р. № 7/9-544 було продовжено на 5 років строк дії договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. тільки стосовно земельної ділянки площею 0,0059 га, однак стосовно подовження терміну договору оренди земельною ділянкою площею 0,0018 га не було прийнято жодного рішення, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Представник позивача в судове засідання 20.06.2017р. не з'явився, на електронну адресу господарського суду Донецької області надіслав копії квитанцій про сплату орендної плати за спірну земельну ділянку, а також копію листа Департаменту фінансів Маріупольської міської ради № 28.2.4 - 36238-28.2.1 від 02.06.2017р., відповідно до якого позивачем вноситься орендна плата своєчасно та у повному обсязі за земельні ділянки, розташовані по вул. 130-ї Таганрозької дивізії, загальною площею 0,0077 га.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про судові засідання повідомлявся належним чином шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, достовірність яких (відомостей) презумується ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

При цьому, з огляду на правову позицію Вищого господарського суду України, визначену в п.4 Інформаційного листа „Про деякі питання практики застосування норм господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006р. №01-8/1128 та в п.11 Інформаційного листа „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 15.03.2007р. №01-8/123, таке надсилання вважається належним виконанням обов'язку щодо інформування сторін про судовий розгляд справи.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2011р. між Маріупольською міською радою (далі - орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 19.04.2011р. за № 6/7-566, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться: по АДРЕСА_1, кадастровий номер: 1) НОМЕР_3; 2) НОМЕР_4.

В оренду передаються земельні ділянки площею: 1) 0,0059 га, 2) 0,0018 га (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.2. договору на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна, а також інші об'єкти інфраструктури згідно проекту землеустрою щодо відведення.

Відповідно до п. 3.1. договору договір укладено терміном на 5 (п'ять) років (до 19.04.2016р.

Згідно п. 3.2. договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяці до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Відповідно до п. 4.3. договору орендна плата за землю (платіж), згідно вищезазначеного рішення, сплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 5 % від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок: № 0054 код 13050500, отримувач - місцевий бюджет Іллічівського району м. Маріуполя, ГУДКУ у Донецькій області, МФО 834016, .

Орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступним за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 4.4. договору).

Згідно п. 4.5. договору розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, орендар зобов'язаний вносити плату у новому розмірі зі дня індексації.

Відповідно до п. 4.9. договору розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- збільшення розмірів нормативної грошової оцінки;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням:

1) для діяльності кафе (функціонування кафе);

2) для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (функціонування зупинкового навісу у комплексі з торгівельним павільйоном) (п. 5.1. договору).

Згідно п. 9.2.7. договору орендар зобов'язаний звернутися до орендодавця за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди з письмовою заявою про поновлення договору шляхом переукладення договору оренди.

Даний договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію вчинено запис №00055 від 23.06.2011р.

Також 21.06.2011р. зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 1249.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п. 9.2.7. договору 13.11.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, що підтверджується наявним в матеріалах справи описом вхідного пакету документів № 15-663/07пдд від 13.11.2015р.

Рішенням Маріупольської міської ради від 28.07.2016р. № 7/9-544 «Про подовження строку оренди земельних ділянок в Лівобережному районі міста фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1.» було вирішено продовжено на 5 років строк оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови міської ради (кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0059 га розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для будівництва та функціонування кафе, об'єкт громадського харчування - піцерія по АДРЕСА_1 в Лівобережному районі міста фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1. Разом із тим, у вказаному рішення не розглянуто питання щодо поновлення строку дії вказаного договору в частині оренди земельної ділянки площею 0,0018 га з кадастровим номером НОМЕР_4, розташованій по АДРЕСА_1, що зумовило звернення позивача до господарського суду Донецької області із розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Тобто, такий спосіб захисту порушеного права, як укладання договору передбачений Законом.

Загальний порядок укладання господарського договору передбачений ст. 181 Господарського кодексу України.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Крім того, частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8, 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Крім того, під час вирішення спору щодо поновлення договору оренди землі на новий строк в порядку ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідно, зокрема, встановити наявність вчинення орендарем конклюдентних дій, а саме продовження користування носієм переважного права спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, які б свідчили про його намір скористатися переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 23.11.2016р. по справі №6-2540цс16, від 25.05.2016р. по справі №3-312гс16, від 13.04.16 у справі №6-2027цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, з метою використання свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, у відповідності до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" 13.11.2015р. звернувся до Маріупольської міської ради з метою продовження строку дії договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. у відповідності до п. 9.2.7. зазначеного договору та ст.33 Закону України "Про оренду землі", тобто за два місяці до спливу строку його дії.

Таким чином, орендар виконав усі вимоги, які до нього ставились законодавством про оренду землі щодо реалізації ним свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк.

Як вже зазначалось вище, строк дії договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. закінчився 19.04.2016р.

Матеріали справи свідчать, що відповідач, у встановлені законом строки, не надіслав позивачу лист-повідомлення про заперечення щодо поновлення спірного договору оренди земельної ділянки у відповідності до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

В той же час, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та сплачувати орендну плату, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій, податкові декларації, а також технічна документація по винесенню та закріпленню на місцевості меж земельної ділянки фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (функціонування зупинкового навісу у комплексі з торгівельним павільйоном) по вул. 130 Таганрозької дивізії, 3а в Лівобережному (Орджонікідзевському) районі міста Маріуполя.

Також в матеріалах справи наявна копія листа Департаменту фінансів Маріупольської міської ради № 28.2.4 - 36238-28.2.1 від 02.06.2017р., відповідно до якого позивачем вноситься орендна плата своєчасно та у повному обсязі за земельні ділянки, розташовані по вул. 130-ї Таганрозької дивізії, загальною площею 0,0077 га.

Згідно зі ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" (розділ II). Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що питання регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад, яке реалізується шляхом прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи наведене, оскільки орендар продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, належно виконуючі свої обов'язки при відсутності заперечень відповідача протягом одного місяця після закінчення дії договору згідно частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", такий договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, тобто до 19.04.2021р., що як наслідок зумовлює виникнення у відповідача обов'язку укласти із позивачем додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки.

При цьому, законодавець пов'язує укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі без прийняття відповідного рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі. Так, ч. 7 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено лише прийняття відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування рішення, яким визначається керівник, уповноважений на підписання додаткової угоди до договору оренди землі, а не рішення щодо укладення чи не укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки.

До того ж, суд зазначає, що орендар за відсутності у місячний строк після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі в частині спірної земельної ділянки, мав законні підстави вважати, що договір оренди землі було поновлено на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Такий висновок повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображена у рішенні по справі "Стреч проти Сполученого Королівства" (Stretch v. The United Kingdom) від 24 червня 2003 року. Як вбачається з цього рішення заявнику у справі теж не було продовжено договір оренди земельної ділянки після закінчення строку його дії, не дивлячись на те, що договір таке право передбачав, порушень зобов'язань з боку заявника допущено не було. Національні суди не захистили право заявника. У рішенні наголошується, що "наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила". Виходячи зі змісту пунктів 32-35 цього рішення, майном у значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції".

За обставинами справи "Стретч проти Сполученого Королівства" вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003р. відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Враховуючи наведені вище обставини, з огляду на той факт, що орендар продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, належно виконуючі свої обов'язки, використовуючи її за цільовим призначенням при відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки від 21.06.2011р.

З врахуванням встановленої законодавцем необхідності оформлення такого поновлення договору шляхом обов'язкового укладення додаткової угоди із уповноваженим керівником органу місцевого самоврядування і без прийняття рішення цим органом про поновлення договору оренди землі, а також встановленого факту її не укладення у місячний строк, законні права позивача підлягають захистові шляхом визнання за ним права оренди земельної ділянки на умовах укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди до цього договору про його продовження на той самий строк в частині .

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач ухилився від підписання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, та враховуючи те, що позивач продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та сплачувати оренду плату, - фактично договір оренди землі, укладений між сторонами, є поновленим, а укладення між сторонами додаткової угоди до зазначеного правочину є лише документальним оформлення цього факту, яке не потребує прийняття відповідного рішення відповідачем.

Поряд з цим, до даного часу запропонована позивачем до укладення додаткова угода відповідачем не підписана, жодні заперечення щодо її умов, змісту, тощо Маріупольською міською радою у встановленому діючим законодавством порядку не висловлені. Тобто, умови наведеної додаткової угоди зводяться виключно до продовження дії спірного договору на тих самих умовах. Її укладення між сторонами є тільки документальним оформленням вже існуючого факту продовження спірних орендних правовідносин які виникли з 2011 року.

Перелічені обставини обґрунтовують правомірність вимог позивача щодо визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. стосовно земельної ділянки площею 0,0018 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка знаходиться по вул. 130 Таганрозької дивізії, 3-А, та зобов'язання Маріупольської міської ради укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р.

За приписами ч.3 ст.653 ЦК України у разі, зокрема, зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов'язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Проаналізувавши наданий позивачем проект додаткової угоди до договору, суд дійшов висновку, що договір містить всі істотні умови договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до п. 9.9 пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012р. господарські суди повинні зазначати у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ч. 2 ст. 11, ст. 651, ч. 3 ст.653 Цивільного кодексу України; ч. 2 ст. 20, ст. ст. 181, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 2, 4, ч. 1 ст. 116, ст. 122, ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, ст.ст. 13, 15, 31, 33 Закону України "Про оренду землі", ст. 24, ч. 1 ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 22, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Маріуполь, Донецька область до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. та зобов'язання укласти додаткову угоду до нього - задовольнити.

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 21.06.2011р., укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область та Маріупольською міською радою, м. Маріуполь, Донецька область стосовно земельної ділянки площею 0,0018 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка знаходиться по вул. 130 Таганрозької дивізії, 3-А, на той самий термін та на тих самих умовах, котрі передбачені цим договором, а саме строком від 19.04.2016р. до 19.04.2021р.

Зобов'язати Маріупольську міську раду (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр.Миру, буд. 70, ) укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) в наступній редакції:

"ДОДАТКОВИЙ ДОГОВІР

до договору оренди земельної ділянки

№ 1249 від 21.06.2011 року, який

зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області

№ 00055 від 23.06. 2011р.

місто Маріуполь, Донецька область, ______________ року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, іменована далі "Орендодавець", в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2), який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови "Про надання повноважень з вчинення правочинів" від 11.04.2016р. № 227р, з одного боку, та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, іменований далі "Орендар", з другого боку,

уклали цей додатковий договір до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р., посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2 та зареєстрований у управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області №00566 від 23.06.2011р., про нижченаведене:

1. Пункт 1.1. розділу 1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ викласти в наступній редакції:

« 1.1. Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_4, яка знаходиться по вул. 130 Таганрозької дивізії. 3-А, в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя».

2. Пункт 2.1. розділу 2. ОБ'ЄКТ ОРЕНДИ викласти в наступній редакції:

« 2.1. В оренду передається земельна ділянка площею 0,0018га».

3. Пункт 3.1. розділу 3. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ викласти в наступній редакції:

« 3.1. Договір поновлено на 5 (п'ять) років до 19.04.2021 року.».

4. Пункт 4.1. розділу 4. ОРЕНДНА ПЛАТА викласти в наступній редакції:

« 4.1. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок на 2017 рік становить: 33448,18 грн.»

5. Пункт 5.1. розділу 5. УМОВИ ВИКОРИСТАННЯ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ викласти в наступній редакції:

« 5.1. Земельна(і) ділянка(и) передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (функціонування зупинкового навісу у комплексі з торгівельним павільйоном).».

6. Усі інші пункти договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р., не змінені цим договором, залишаються без змін.

7. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію.

8. Зміст ст..ст. 12, 93, 124 Земельного кодексу України сторонам відомо.

9. Цей договір набуває чинності відповідно до ст.. 3,4,5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

ПІДПИСИ СТОРІН

ОрендодавецьОрендар
Маріупольська міська рада м.Маріуполь, пр.Миру, б.70, (юридична адреса) Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_1"

Стягнути з Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) судовий збір в сумі 3200 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 20.06.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко