РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017Справа №910/5194/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд"

до Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Філії Комунального підприємства "Київпастранс" "Автобусний парк № 8"

про стягнення 64 032,33 грн.

Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаЯрошенко Н.Ю. (представник за довіреністю)
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" до Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Філії Комунального підприємства "Київпастранс" "Автобусний парк № 8" про стягнення 64 032,33 грн, з яких 54 731,31 грн основного боргу за поставлений товар, 7 783,02 грн інфляційних втрат, 1 518,00 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/5194/17 та призначено розгляд справи на 16.05.2017.

Ухвалою від 16.05.2017 розгляд справи відкладено судом на 30.05.2017.

Відповідач в судове засідання 30.05.2017 уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та інші документи на підтвердження своєї правової позиції не подав, позовні вимоги не спростував, хоча повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином.

Зважаючи на неподання відповідачем відзиву на позов, з огляду на обмеженість процесуальних строків розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В ході здійснення господарської діяльності та на виконання усних домовленостей позивачем було передано у власність відповідача металопрокат, за наслідками чого підписано видаткові накладні № Ц-000019261 від 26.04.2016 на суму 19 462,66 грн, № Ц-000016625 від 13.04.2016 на суму 5 740,08 грн, № Ц-000016879 від 14.04.2016 на суму 26 564,10 грн, № Ц-000017487 від 18.04.2016 на суму 29 682,47 грн, а також виставлено відповідачу відповідні рахунки на їх оплату.

Копії вказаних видаткових накладних, підписаних в двосторонньому порядку, рахунків на оплату, а також довіреностей на отримання матеріальних цінностей, позивачем подано в матеріали справи.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки усю вартість поставленого товару відповідач не оплатив, внаслідок чого залишок несплаченої заборгованості становить 54 731,31 грн.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор (стаття 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Статтею 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини та викладені положення законодавства, суд дійшов висновку, що в силу вимог ст. 181 ГК України, між позивачем та відповідачем було укладено господарський договір у спрощений спосіб.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Отже, позивач, уклавши із відповідачем господарський договір у спрощений спосіб, мав на меті поставити товар та отримати грошові кошти за нього, а відповідач - отримати та оплатити товар.

Обставини справи свідчать про те, що за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Приписами ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем залишився неоплаченим поставлений позивачем товар в рамках усного Договору на суму 54 731,31 грн., доказів сплати за нього грошових коштів в ході розгляду справи відповідачем в матеріали справи подано не було.

Оскільки решта необхідної до сплати заборгованості відповідача за Договором на суму 57 731,31 грн залишилася непогашеною, суд вважає обґрунтованим та доведеним стягнення з відповідача вказаної суми боргу.

Окрім суми основного боргу позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 1 518,00 грн 3% річних та 7 783,02 грн інфляційних втрат, розрахованих за період прострочення відповідачем виконання своїх зобов'язань.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на встановлений судом факт прострочення відповідача у господарських відносинах з позивачем, що стосуються поставки товару за договором, укладеним у спрощений спосіб, враховуючи відсутність контррозрахунку вказаних сум від відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення вказаних нарахувань.

Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2, ідентифікаційний код 31725604) в особі Філії Комунального підприємства "Київпастранс" "Автобусний парк № 8" (04119, м. Київ, вул. Сімї Хохлових, буд. 7/9, ідентифікаційний код 03114230) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" (03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 4, ідентифікаційний код 37412768) 54 731 (пятдесят одну тисячу сімсот тридцять одну) грн. 31 коп. боргу, 7 783 (сім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 02 коп. інфляційних втрат, 1 518 (одну тисячу п'ятсот вісімнадцять) грн. 3% річних та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.06.2017

Суддя О.М. Ярмак