ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.2017 Справа № 907/468/17

за позовом Релігійної організації "Управління ОСОБА_1 єпархії Української Православної Церкви" , м. Мукачево

до відповідача ОСОБА_1 міської ради, м. Мукачево

про визнання права власності на нерухоме майно.

Суддя Бобрик Г.Й.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, представник по довіреності від 03.05.2017 року

від відповідача - ОСОБА_3, представник по довіреності №164/01-14 від 14.20.2017 року

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання права власності на нежитлову культову будівлю ОСОБА_4 Собор Свято Різдва Божої Матері, що розташована у м. Мукачево на вул. Коменського Яна Амоса, 43 Б.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на те, що релігійна православна громада за добровільні пожертви членів громади та інших осіб, господарським способом упродовж періоду 1991-1999 років збудувала ОСОБА_4 Собор Свято-Різдва Божої Матері, на відведеній їй ОСОБА_1 міською радою земельній ділянці площею 0,5 га. на вул. ОСОБА_5.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилається на обставини набуття ним права власності на спірне нерухоме майно, що на його думку, відповідає положенням ст.ст. 375-376 ЦК України, відповідно до яких, особа може набути право власності на нерухоме майно самочинно збудоване за рішенням суду.

При цьому, позивач наголошує, що відповідач не спростовує доводи, наведеній в позовній заяві, права його та інших осіб не порушені.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити з підстав, визначених у позові та додаткових письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача усними та письмовими поясненими проти позову не заперечує. Зокрема, повідомила, що ОСОБА_1 міська рада своїми рішеннями надавала земельну ділянку площею 0,5 га. на вул. ОСОБА_5 для будівництва православного храму Мукачівсько-Ужгородській єпархії, яка змінила найменування на Управління ОСОБА_1 єпархії Української Православної Церкви, про що свідчать довідка та свідоцтво, долучені до матеріалів справи. На відведеній земельній ділянці упродовж тривалого періоду було побудовано ОСОБА_4 Собор. Відповідач стверджує, що позивач звертався до ОСОБА_1 міської ради із проханням про виготовлення технічної документації, проектно-кошторисної документації, про надання дозволу на будівництво храму, відведення меж земельної ділянки тощо. Позивачу надано висновок про відповідність збудованої споруди -ОСОБА_4 Собор Свята Різдва Божої Матері - архітектурним, будівельним нормам та зазначено, що самочинно збудований позивачем ОСОБА_4 Собор збудовано за відсутності отримання відповідного дозволу але без порушень встановлених будівельних норм та правил, на земельній ділянці, відведеній для цієї цілі, а тому відповідач не заперечує про визнання права власності за ОСОБА_4 Собором Свята Різдва Божої Матері у судовому порядку.

У процесі розгляду справи згідно ст. 77 ГПК України, за згодою сторін, у судових засіданнях оголошувались перерви до 16.06.2017року 11 год. 30 хв., до 19.06.2017 року до 11 год. 30 хв. та до 03.072017 року до 15 год. 10 хв.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач - Релігійна організація "Управління ОСОБА_1 єпархії Української Православної Церкви" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданого 17.03.2015 року, є релігійною організацією, яка має статус юридичної особи, керівником якої є - ОСОБА_6.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконкому ОСОБА_1 міської ради №108 від 19.06.1991 року, розглянувши подання управління архітектури та містобудування, відведено Мукачівсько-Ужгородській єпархії земельну ділянку площею 0,5 га. за рахунок земель міськземфонду по вул. Панаса Мирного, в звязку з будівництвом православного храму.

Рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради №41 від 13.02.1991 року надано дозвіл на проведення проектно-вишукувальних робіт по привязці храма Рождества-Богородиці для православних прихожан по вул. Карпенка-Карого. Проєктно-кошторисну документацію виготовити та погодити в установленому порядку.

Рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради №299 від 23.12.1999 року, присвоєно Церкві Різдва Богородиці, що належить Мукачівсько-Ужгородській Єпархії Української православної Церкви, номер № 5А по вул. Панаса Мирного.

ОСОБА_1 єпархія Української Православної Церкви є правонаступником Мукачівсько-Ужгородської єпархії Української Православної Церкви, що стверджується довідкою та свідоцтвом.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №43 від 24.02.2015 року в зв'язку з впорядкуванням нумерації по вул. Яна Амоса Коменського, присвоєно окрему поштову адресу ОСОБА_4 Собору Свято Різдва Божої Матері, що належить релігійній громаді Української православної церкви на визначеній земельній ділянці по вул. Панаса Мирного, 5А вул. Яна Амоса Коменського, 43 Б.

Рішенням виконкому ОСОБА_1 міської ради від 20.04.2017 року за №617 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування згідно додатку №2, яким затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Релігійній громаді УПЦ Свято-Різдва Божої Матері ОСОБА_4 собору, площею 0,3582 га., що розташована за адресою м. Мукачево, вул. Коменського Яна Амоса, №43Б, з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій».

У ході розгляду справи, судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що позивачем самочинно збудовано на відведеній йому земельній ділянці на вул. ОСОБА_5, без порушення встановлених будівельних норм і правил ОСОБА_4 собор.

В матеріалах справи відсутні документи, які б потверджували про наявність відповідного дозволу на виконання будівельних робіт ОСОБА_4 Собору.

Згідно технічного паспорту, який виготовлено КП «ОСОБА_1 міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_4 собор Свято Різдва Божої Матері, який розташовано в м.Мукачево, вул. Яна Амоса Коменського, 43 Б є самочинно збудованим.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до технічного звіту результатів обстеження технічного стану ОСОБА_4 собору (Храму) за адресою м. Мукачево, вул. Коменського Яна Амоса, №43Б, дана культова споруда відповідає вимогам державних будівельних норм, знаходиться в задовільному стані і може в подальшому надійно та безпечно експлуатуватись згідно функціонального призначення.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

За положенням статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним із способів захисту права та інтересу є зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на нововистроєне нерухоме майно (житлові будинки, будівлі споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно діючих норм ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

У відповідності до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації права власності на цей об'єкт не виникає.

Нормами ст.376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Позивач у позовній заяві вказує, що будівля, право власності на яку просить визнати за ним у судовому порядку була побудована самочинно, без наявних відповідних дозволів на їх будівництво і, відповідно до технічних звітів, визнана як самочинне будівництво.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що самочинно збудована будівля на земельній ділянці, правокористування якої набуто позивачем у законному порядку, не порушує права, зокрема, власника земельної ділянки та інших осіб та беручи до уваги, що відповідач не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на збудований ОСОБА_4 Собор, що знаходиться за адресою вул. Коменського Яна Амоса, 43 Б, позовні вимоги про визнання права власності є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України суд відносить на позивача, так як спірні відносини виникли не звини відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 33-34, 44-49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати за Релігійною організацією «Управління ОСОБА_1 Єпархії Української Православної Церкви» право власності на нежитлову культову будівлю ОСОБА_4 Собору Свята Різдва Божої Матері літ. «А», загальною площею 677 кв.м. та споруди № 1-2 (згідно технічного паспорту від 20.02.2017 року), який розташований у м.Мукачево, вул. Коменського Яна Амоса, 43 Б, Закарпатської області.

3. Судові витрати віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили в порядку визначеному ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та підлягає обов'язковому виконанню на території України.

Суддя Бобрик Г.Й.