номер провадження справи 22/44/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 Справа № 908/1195/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

За участю представників: від позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 10.05.2017; від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 50 від 06.02.2017.

Розглянув у судовому засіданні матеріали справи № 908/1195/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення 65226,59 грн

СУТНІСТЬ СПОРУ:

09.06.2017 до Господарського суду Запорізької області від Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення суми коштів у розмірі 65226,59 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.06.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1195/17, якій присвоєно номер провадження 22/44/17, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 26.06.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/2310/16 від 21.11.2016 позов ПрАТ «АЦ «Восток» задоволено, стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» 494044,14 грн основного боргу, 21371,46 грн втрат від інфляції грошових коштів, 7552,78 грн річних відсотків та 7844,53 грн судового збору. ПАТ «Запоріжжяобленерго» повністю здійснило погашення існуючої заборгованості у повному обсязі за рішенням суду по справі № 908/2310/16 від 21.11.2016 з простроченням -29.03.2017, 14.04.2017 та 24.04.2017. На сплачену з простроченням заборгованість за вказаним рішенням суду позивач нарахував інфляційні втрати у розмірі 56333,80 грн та 3 % річних у розмірі 8892,79 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПрАТ «Акціонерний центр «Восток» посилається на ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст., 526, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. 1, 2, 12, 44, 49, 83 Господарського процесуального кодексу України.

26.06.2017 до початку судового засідання від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач не заперечує проти позову, але не погоджується з розрахунком позивача в частині стягнення 3 % річних. За розрахунком відповідача 3 % річних складають 8837,65 грн. Окрім цього, у відзиві заявлено клопотання про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1195/17 строком на 6 місяців, починаючи з липня 2017 року по грудень 2017 року.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні 26.06.2017 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.06.2017 проти позову не заперечив, підтримав позицію, викладену у відзиві та клопотанні про розстрочку виконання рішення строком на 6 місяців.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 26.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерний центр «Восток» та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» був укладений договір про закупівлю товарів № 870615, відповідно до п. 1.1 якого, позивач (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк у власність покупця товар, в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в специфікації до договору (Додаток № 1) і є його невідємною частиною, а відповідач (покупець) зобовязується прийняти цей товар та оплатити його.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування товару профілі незамкнуті, шпунтовані палі та конструктивні елементи залізничних і трамвайних колій, зі сталі, гарячого оброблення (сталь кутова, швелера, далі товар). Номенклатура, асортимент, кількість, ціни та технічні характеристики товару зазначені в специфікації до договору (Додаток 1).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник повинен поставити покупцю товар, який раніше не був в експлуатації, якість якого відповідає умовам специфікації до договору (Додаток 1), чинним стандартам. Якщо товар підлягає обовязковій сертифікації надавати сертифікат якості. Рік випуску товару в межах 2014 2015.

Згідно з п. 4.1 договору встановлено, що розрахунки за товар здійснюються Покупцем шляхом поетапної оплати: попередня оплата (у разі фінансової спроможності покупця) в розмірі до 50 % вартості кожної замовленої партії товару, що здійснюється на підставі рахунку-фактури. Остаточний розрахунок - за фактом постачання партії товару протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару (видаткової накладної) та за умови надання покупцю роздрукованої з Єдиного реєстру податкових накладних, складеної в електронній формі податкової накладної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, з квитанцією на підтвердження прийняття цієї податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п. 4.3 договору передбачено, що датою оплати по цьому договору визначається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 31.12.2015 товар має бути поставлений у липні 2015 березні 2016.

Пунктом 10.1 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 31.12.2015р.) сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.03.2016.

Рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/2310/16 від 21.11.2016 позов ПрАТ «АЦ «Восток» задоволено, стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» за договором про закупівлю товарів 494044,14 грн основного боргу, 21371,46 грн втрат від інфляції грошових коштів, 7552,78 грн річних відсотків та 7844,53 грн судового збору. Як вказує позивач у позовній заяві, у господарській справі № 908/2310/16 позивачем було заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з 01.03.2016 по 31.07.2016 (з березня 2016 року по липень 2016 року) та 3% річних за період з 18.02.2016 по 22.08.2016.

27.01.2017 постановою старшого державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №53300889 зі стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів всього в розмірі 530812,91 грн за наказом Господарського суду Запорізької області по справі №908/2310/16.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» погасило існуючу заборгованость у повному обсязі на виконання рішення суду від 21.11.2016 по справі № 908/2310/16 відповідно до виписок по особовому рахунку ПрАТ «АЦ «Восток» 29.03.2017, 14.04.2017 та 24.04.2017. Позивач на сплачену з простроченням заборгованість за вказаним рішенням суду нарахував інфляційні втрати у розмірі 56333,80 грн за період серпень 2016 року березень 2017 року та 3 % річних у розмірі 8892,79 грн за період з 23.08.2016 по 28.03.2017. Відповідач проти вказаних періодів не заперечив, подав контррозрахунок 3 % річних за період з 23.08.2016 по 28.03.2017, відповідно до якого 3 % річних становлять 8837,65 грн, з нарахуванням інфляційних втрат погодився.

Предметом по даній справі є стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» донарахованих ПрАТ «АЦ «Восток» сум 3% річних в розмірі 8892,79 грн за період з 23.08.2016 по 28.03.2017 та інфляційних втрат в сумі 56333,80 грн за період серпень 2016 року березень 2017 року.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.1 сторони погодили, що розрахунки за товар здійснюються Покупцем шляхом поетапної оплати: попередня оплата (у разі фінансової спроможності покупця) в розмірі до 50 % вартості кожної замовленої партії товару, що здійснюється на підставі рахунку-фактури. Остаточний розрахунок - за фактом постачання партії товару протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару (видаткової накладної) та за умови надання покупцю роздрукованої з Єдиного реєстру податкових накладних, складеної в електронній формі податкової накладної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, з квитанцією на підтвердження прийняття цієї податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно пункту 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Запоріжжяобленерго» повністю здійснило погашення існуючої заборгованості у повному обсязі за рішенням суду по справі №908/2310/16 від 21.11.2016 лише платежами від 29.03.2017, 14.04.2017 та 24.04.2017, що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача. На сплачену з простроченням заборгованість за вказаним рішенням суду позивач донарахував суму інфляційних втрат у розмірі 56333,80 грн та 3 % річних у розмірі 8892,79 грн, яку просить стягнути в даному позові.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є вірним, у звязку з цим від суми заборгованості 494044,14 грн за період з серпня 2016 року по березень 2017 року стягненню підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 56333,80 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що він є невірним, у звязку з цим здійснив його перерахунок. За розрахунком суду від суми заборгованості 494044,14 грн за період з 23.08.2016 по 28.03.2017 (218 днів) розмір 3 % річних складає 8837,65 грн. В цій частині вимога про стягнення 3 % річних підлягає задоволенню. В частині стягнення 55,14 грн суд відмовляє.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1598,65 грн.

Окрім цього, відповідачем заявлено клопотання про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1195/17 строком на 6 місяців, починаючи з липня 2017 року по грудень 2017 року.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів» при вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, при прийнятті рішення про надання розстрочки та відстрочки суд має враховувати приписи статті 121 ГПК про те, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Відповідач, як на підставу надання відстрочки виконання рішення посилається на скрутне фінансове становище підприємства, встановлення нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки боржника, відсутність додаткових джерел для погашення заборгованості, збільшення витрат на оплату праці та існування заборгованості підприємства із виплати заробітної плати працівникам, недобросовісність покупців електричної енергії, неможливість стягнення заборгованості з боржників відносно яких порушено справу про банкрутство, надання реструктуризації боргу за спожиту електричну енергію споживачам, наявність податкового боргу та загрозу банкрутства підприємства.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Фінансовий стан підприємства це сукупність показників, які відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні і потенційні фінансові можливості підприємства. Незадовільний фінансовий стан характеризується незадовільною платіжною готовністю, простроченою заборгованістю перед бюджетом, постачальником і банком, недостатньо стійкою потенційною фінансовою базою в зв'язку з несприятливими тенденціями в виробництві тощо.

Відповідачем не надано суду відповідних доказів дійсно важкого фінансового стану підприємства, тобто суду не надано доказів, що можуть засвідчити неможливість виконання відповідачем ухваленого судового рішення, а також не надано доказів винятковості такого випадку, що може бути підставою для надання розстрочки.

За загальним правилом цивільного законодавства боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів.

Крім того, виходячи зі змісту приписів постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 лише збитковість підприємства не є тою виключною обставиною у спірних правовідносинах, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Також слід зауважити, що саме лише посилання відповідача на встановлення нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки боржника, відсутність додаткових джерел для погашення заборгованості, систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами, неможливість стягнення заборгованості з боржників відносно яких порушено справу про банкрутство, надання реструктуризації боргу за спожиту електричну енергію споживачам, загроза банкрутства не є підставами для надання відстрочки виконання рішення згідно з п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Суд також критично ставиться до висновку ТОВ «Бонус-К» про фінансовий стан ПАТ «Запоріжжяобленерго», оскільки даний висновок зроблений на підставі фінансової звітності підприємства за 2016 рік. Таким чином, з моменту зазначеного висновку минуло більше ніж півроку.

Також суд зазначає, що позивач і відповідач є субєктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики та надання відстрочки відповідачу може призвести до негативних наслідків для позивача.

Таким чином, суд відмовляє у наданні розстрочки виконання судового рішення по даній справі, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, з настанням яких положення ст. 121 ГПК України передбачають надання розстрочки виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул.Сталеварів, буд. 14, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2, ) 56333 (пятдесят шість тисяч триста тридцять три) грн 80коп. інфляційних втрат, 8837 (вісім тисяч вісімсот тридцять сім) грн 65 коп. 3 % річних та 1598 (одна тисяча пятсот девяносто вісім) грн 65 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 29.06.2017.

Суддя О.В. Ярешко