КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа№ 910/12918/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

За участі представників сторін:

від апелянта - Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"- представник Кур'ята В.В., діє на підставі дов. №19/3-02/195;

від Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - представник Дубров Д.Г., діє на підставі дов. №003373/17 від 16.01.2017;

від Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" - представник Каратун Є.Є.,діє на підставі дов. №010-00/1790 від 27.04.2017;

від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця " - представник Шукліна О.В., діє на підставі дов. №б/н, від 30.01.2017;

від Публічного акціонерного товариства "Центренерго " - представник Салимон Д.М., діє на підставі дов. №44/22 від 09.03.2017;

від прокуратури міста Києва - прокурор Жовтий С.О., за посв. №029481 від 02.10.2014;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017

у справі № 910/12918/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Державного підприємства "Вугілля України"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство (далі за текстом - ПАТ) "Альфа-Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - Державного підприємства (далі за текстом - ДП) "Вугілля України", оскільки останнє має кредиторську заборгованість у сумі 386724 917,46 грн і неспроможне її погасити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 порушено провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство ДП "Вугілля України", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - ПАТ "Альфа-Банк" на суму 377745058,72 грн, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Холостого О.І.

Ухвалою попереднього засідання від 08.08.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Вугілля України" на загальну суму ,60 грн та зокрема, визнано кредитором боржника - ДП "Український транспортно-логістичний центр" із віднесенням його кредиторських вимог на суму 1218,00 грн - до першої черги та у сумі 12296290,80 грн - до четвертої черги.

26.04.2017 представник ПАТ "Українська залізниця" подав заяву про заміну кредитора, а саме заміну ДП "Український транспортно-логістичний центр" його правонаступником ПАТ "Українська залізниця".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 задоволено заяву ПАТ "Українська залізниця" про заміну кредитора у справі; замінено кредитора ДП "Український транспортно-логістичний центр" його правонаступником Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", вирішено інші процесуальні питання пов`язані з подальшим розглядом справи.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, 17.05.2017 (згідно реєстарційного штампу канцелярії суду першої інстанції) АТ "Державний ощадний банк України" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 55/2-04/751 від 16.05.2017, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі № 910/12918/15 та передати справу до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду. Одночасно скаржником було заявлено клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги, яке обґрунтоване тим, що строк на апеляційне оскарження пропущений у зв'язку з отриманням повного тексту оскаржуваної ухвали лише 10.05.2017.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу AT «Ощадбанк» зазначає, що не погоджується з оскаржуваною ухвалою та вважає, що вона винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

В підтвердження доводів апелянт посилається на те, що ПАТ «Укрзалізниця» не є правонаступником ДП «Український транспортно-логістичний центр», оскільки сама лише вказівка у Законі України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»», Статуті ПАТ «Укрзалізниця», а також виписці з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (в тому числі й Державного підприємства «Український транспортно-логістичний центр») не означає «автоматичного» правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів.

В апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції передчасно здійснив заміну кредитора ДП «Український транспортно-логістичний центр» на ПАТ «Українська залізниця». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів: Доманської М.Л., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2017 задоволено клопотання ПАТ "Державний ощадний банк України" про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги; відновлено ПАТ "Державний ощадний банк України" пропущений строк на подання апеляційної скарги; прийнято апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі № 910/12918/15 до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 13.06.2017 об 15 год. 30 хв.

09.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому кредитор навів обгрунтування заперечень щодо вимог апеляційної скарги та до якого долучено копію опису документів, наданих для проведення реєстрації припинення ДП «УТЛЦ» - в 1 прим, на 2 арк.

В судовому засіданні 13.06.2017 представниками сторін надані усні пояснення по суті спору, відповіді на уточнюючі запитання суду, здійснено обмін репліками, згідно із протоколом судового засідання.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 13.06.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Київський апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 (далі - Закон) визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (далі за текстом - Товариство).

Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі за текстом - Укрзалізниця), а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі за текстом - підприємства залізничного транспорту).

Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Вищим органом Товариства є загальні збори. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України.

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та на виконання його вимог постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі за текстом - Постанова № 200) утворено ПАТ «Українська залізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено зокрема і ДП «Український транспортно-логістичний центр». За змістом п. 5 Постанови № 200 Міністерству інфраструктури доручено вжити заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

У розумінні ч.1 ст.1 ГПК України під терміном "підприємства та організації" розуміються підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, а згідно з ч.7 ст. 59 ГК України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

Суб'єктами господарювання, зокрема, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч.ч.1,2 ст.55 ГК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації .

Аналогічні приписи містяться в ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

Згідно п.4 ст.91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов'язки) юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ПАТ «Укрзалізниця» утворено, зокрема, на базі підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, в тому числі, на базі ДП «Український транспортно-логістичний центр».

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виконання вказаної постанови та проведення реєстраційної дії «державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті реорганізації», до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації ДП «Український транспортно-логістичний центр» заявником надано перелік документів, передбачений законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в тому числі, примірник оригіналу передавального акту (опис документів, наданих державному реєстратору (копія якого міститься в матеріалах справи).

В зв`язку із зазначеним, колегія суду доходить висновку, що заявником належними засобоми доказування доведено наявність запису в державному реєстрі - про припинення ДП «Український транспортно-логістичний центр» від 17.10.2016. відповідно до якого, правонаступником ДП «Український транспортно-логістичний центр» є ПАТ «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ).

Відповідно до ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації, заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У п.1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено статтею 25 ГПК також передбачено процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником). Тому, для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов'язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 25 ГПК України, являє собою перехід процесуальних прав та обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно п. 51 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 18.12.2009 «Про судову практику в справах про банкрутство» роз`яснено, що статтею 512 ЦК встановлено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, в тому числі й грошовому. Законом не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство. Тому арбітражні керуючі мають вносити до реєстру відомості про заміну кредиторів за грошовими зобов'язаннями у разі переходу їх права вимоги відповідно до правил ЦК , а господарські суди - зобов'язувати арбітражних керуючих вносити відповідні зміни до реєстру в разі оскарження необґрунтованої відмови арбітражних керуючих у внесенні відомостей про заміну кредитора. Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до абзацу двадцять другого статті 1 Закону. Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншої особи, яка бере участь у справі, здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Враховуючи те, що заміну кредитора у справі № 910/12918/15 судом першої інстанції здійснено за заявою правонаступника у зв'язку з фактичним вибуттям кредитора по справі, колегії суддів вважає, що місцевий господарський суд діяв виключно в межах повноважень, встановлених нормами матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі № 910/12918/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі № 910/12918/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12918/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 16.06.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко