ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 року Справа № 904/3453/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Березкіна О.В., Антонік С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 01-09/2193 від 19.10.2016 р.;

від позивача: представник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належим чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2017р. у справі № 904/3453/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт", м. Київ

до Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал", м. Кам'янське, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 141 151, 52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2017р. у справі № 904/3453/17 (суддя Суховаров А.В.) позов задоволено.

Стягнуто з Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" суму основного боргу - 133 925, 43 грн., 8 409, 74 грн. пені, 908, 71 грн. 3% річних, 2 871, 64 грн. інфляційних, 2 191, 73 грн. витрат по сплаті судового збору.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення пені в розмірі 8 409, 74 грн. та відмови суду в розстроченні виконання рішення на три місяці, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення пені в розмірі 8 409, 74 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір нарахованої пені на 50 % та змінити рішення господарського суду розстрочивши його виконання на три місяці з оплатою заборгованості Комунальним виробничим підприємством Кам'янської міської ради "Міськводоканал" за основним боргом 133 925, 43 грн., пеню в розмірі 4 204, 87 грн., 3% річних - 908, 71 грн., інфляційних втрат 2 191,73грн. та судового збору, рівними частинами з дня набрання рішення законної сили. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 575, 18 грн.

Апелянт вважає, що відмовляючи у зменшенні штрафних санкцій та у розстроченні виконання судового рішення місцевий господарський суд не врахував стратегічного значення його підприємства для жєттєдіяльності міста Камянське, яке полягає у забезпеченні потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання та водовідведення для збереження санітарних норм та вимог, відповідач є єдиним виконавцем таких послуг. Крім того, на думку апелянта, суд не надав оцінки тому, що єдиним джерелом прибутку відповідача є оплата споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Пояснює, що відповідач не виконав умови договору у звязку з неналежною оплатою споживачами наданих послуг водопостачання та водовідведення (станом на 01.03.2017р. борг складав 92 203 463, 70 грн.), тому не мав можливості вчасно розрахуватись з позивачем. Також суд не врахував значні збитки відповідача, згідно звіту про фінансові результати за 2016 рік збиток складає 38 042 000, 00 грн., негайне стягнення заборгованості призведе до неможливості виплати заробітної плати, податків, зборів, та унеможливить утримання у належному стані комунальних споруд, мереж та устаткування, що може призвести до катастрофи, оскільки значна кількість обєктів підприємства має підвищений рівень безпеки. У відповідача відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості. Таким чином, на думку апелянта, розстрочення виконання судового рішення жодним чином не вплине на майновий стан позивача.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.90-92) позивач вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та просить рішення господарського суду залишити без змін. Зазначає, що судом при винесенні рішення не було порушено норму ст. 121 ГПК України, оскільки на момент винесення судового рішення не було порушено виконавче провадження, тому відповідач не був стороною виконавчого провадження і не мав права звертатися з клопотанням про розстрочення виконання рішення. Вважає посилання апелянта на стратегічне значення підприємства, несплату споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення не може слугувати обґрунтуванням надмірності нарахованої пені. Звертає увагу, що відповідач не надав суду належних доказів в обґрунтування надмірності нарахованих штрафних санкцій порівняно зі збитками кредитора та винятковості випадку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2017р. апеляційна скарга була прийнята та призначена до розгляду на 20.06.2017р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.

У звязку з перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г., розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 19.06.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.06.2017р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Антонік С.Г.

В судове засідання, яке відбулось 20.06.2017р. позивач не забезпечив явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.89). Про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність представника позивача.

У судовому засіданні 20.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

12.07.2016 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір №236/16 про закупівлю товару через систему електронних закупівель (далі Договір), згідно якого постачальник зобовязується у 2016 році в порядку та на умовах Договору поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар, визначений пунктом 1.1 Договору (п.1.1 Договору).

За умовами п.4.3 Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем протягом 90 банківських днів з моменту отримання товару.

Датою поставки товару є дата його передачі уповноваженій особі покупця та підписання накладної (п.5.4 Договору)

На виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи двосторонніми видатковими накладними з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с.18-22), проте відповідачем порушено зобовязання перед позивачем в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем, яка згідно уточнених вимог позивача, становить суму 133 925, 43 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Згідно п.7.3 Договору за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за поставлений товар, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Як вбачається із заяви про зменшення позовних вимог від 19.04.2017 року, позивач, в порядку приписів пункту 7.3 Договору та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 16.12.16р. по 02.03.17р. в розмірі 8 409, 74 грн., 3% річних за той самий період у розмірі 908, 71 грн., інфляційні за період з січня 2017 року по лютий 2017 року в розмірі 3 021, 84 грн.,

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 8 409,74грн та відмови в розсточки виконання рішення терміном на три місяці.

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Заявляючи клопотання про зменшення розміру пені, відповідач зазначив, що він є стратегічно значущим підприємством в життєдіяльності міста Камянське, що проявляється в забезпеченні мешканців водою задля збереження санітарних норм та єдиним виконавцем цих послуг. Невиконання мешканцями міста договорів водовідведення та водопостачання в частині своєчасної оплати цих послуг і призвело до невиконання відповідачем умов договору.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Право господарського суду на зменшення розміру неустойки закріплено й пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що відповідач не надав доказів з яких би вбачалася наявність умов, з якими законодавець повязує можливість зменшення пені, а тому в цій частині рішення погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні відповідного клопотання.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, щодо відмови в задоволені клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про розстрочку виконання рішення, місцевий господарський суд, врахував матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору і дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для розстрочення виконання рішення суду по даній справі. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого господарського суду в цій частині рішення не спростовують і тому не можуть бути підставою для задоволення відповідного клопотання.

Перевіривши у відповідності до положень частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів не найшла інших підстав для його зміни або скасування.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2017р. у справі № 904/3453/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2017р. у справі № 904/3453/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 26.06.2017р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік