ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Справа № 915/524/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159; ідентифікаційний код 39589483)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (54003, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)

про: стягнення заборгованості в сумі 2894,50 грн., пені в сумі 176,21 грн., три відсотки річних в сумі 19,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 26,05 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Сімцис Ю.В. - довіреність № 01/103 від 30.12.2016,

від відповідача: не з'явився,

Суть спору:

01 червня 2017 року позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 01.06.2017 (вх. № 7852/17), в якій просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" заборгованість в розмірі 3116,51 грн., з яких: 2894,50 грн. - сума основного боргу, 176,21 грн. - пеня, 19,75 грн. - 3% річних, 26,05 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору № 11415Е5К7САР116 від 01.11.2016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів; акту приймання-передачі природного газу № МКЗ00004244 від 28.02.2017; претензії № 135 від 31.03.2017; норм статей 11, 509, 526, 530, 258, 625 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 232 Господарського кодексу України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань щодо оплати отриманого природного газу.

Відповідач правом, передбаченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, вимоги суду щодо надання відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не виконав, у судове засідання 27.06.2017 не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином.

Так, копія ухвали Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2017 у справі № 915/524/17, направлена на адресу місця проживання відповідача, повернута до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до абз. абз. 1, 3 пп. 3.9.1 пп. 3.9 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 (із змінами), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місця проживання відповідача та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній особі в порядку, визначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 (із змінами).

Згідно з абз. 3 пп. 3.9.2 пп. 3.9 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 (із змінами), неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду судом даної справи.

Водночас, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Разом з тим, 23.06.2017 позивач звернувся до суду з заявою № МК2007-СЛ-7245-0617 від 22.06.2017 про припинення на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України провадження у справі в частині стягнення 2894,50 грн. основного боргу.

Судом перевірені обставини, викладені в заяві № МК2007-СЛ-7245-0617 від 22.06.2017 та встановлено, що дійсно відповідачем 06.06.2017, в період розгляду даної судової справи, сплачено на користь позивача 2894,50 грн., що підтверджується наданим позивачем реєстром руху грошових коштів за період з 01.11.2016 по 21.06.2017.

Згідно п. 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Пунктом 4.4 вищевказаної постанови Пленуму ВГСУ також встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми та обставини, у зв'язку зі сплатою відповідачем заявленої до стягнення суми основного боргу за договором № 11415Е5К7САР116 від 01.11.2016 в розмірі 2894,50 грн., провадження у даній справі в цій частині підлягає припиненню за відсутністю предмета спору.

27.06.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2016 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір № 11415Е5К7САР116 на постачання природною газу для потреб не побутових споживачів (далі - договір), згідно з предметом якого (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.12.2016) постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов'язувався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 2.3 договору сторони передбачили, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Пунктом 2.9 договору закріплено, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.9.1. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (про транспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.9.2. На підставі триманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

2.9.3. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

2.9.4. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

2.9.5. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

При цьому, пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Пунктом 3.2 договору визначається ціна газу.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що ціна, зазначена в п. 3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Додатковою угодою № 2 від 01.12.2016 до договору визначено, що з 01.12.2016 визначено ціну газу, яка становить 7353,833 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ - 1470,767 грн., всього з ПДВ - 8824,600 грн.

Пунктом 3.4 встановлено, що сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

При цьому, в п. 3.5 договору встановлено, що місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II цього договору.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 4.2.3 договору).

Згідно з п. 11.1 (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.12.2016) цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 листопада 2016 року до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно приписам ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За 2017 рік відповідачем було спожито природного газу на загальну суму 7981,17 грн.:

- в січні 2017 року - 0,386 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 3406,30 грн. згідно акту приймання-передачі природного газу № МКЗ00001360 від 31.01.2017;

- в лютому 2017 року - 0,451 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 4574,87 грн. згідно акту приймання-передачі природного газу № МКЗ00004244 від 28.02.2017.

При цьому, зобов'язання по оплаті поставленого природного газу відповідачем були виконані не в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 2894,50 грн.

Згідно положень ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до змісту ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статей 34, 36 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно наданих суду доказів, вбачається, що відповідачем зобов'язання за договором № 11415Е5К7САР116 від 01.11.2016 були виконані не в повному обсязі.

Так, за 2017 рік відповідачем спожито природного газу на загальну суму 7981,17 грн., а сплачено частково - на суму 5086,67 грн., в зв'язку з чим утворилась заборгованість за лютий 2017 року в сумі 2894,50 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості та реєстром руху грошових коштів за період з 01.11.2016 по 21.06.2017.

Матеріали справи свідчать, що 04.04.2017 позивач скерував відповідачу претензію № 135 від 31.03.2017 щодо залишку заборгованості за спожитий природний газ в лютому 2017 року в сумі 2894,50 грн., яка була отримана адресатом 10.04.2017.

Однак, станом на момент звернення позивача до суду, заборгованість так і не була сплачена.

Відповідач не надав суду докази, які спростовують доводи позивача та свідчать про сумлінне (вчасне та повне) виконання взятих на себе грошових зобов'язань за договором № 11415Е5К7САР116 від 01.11.2016.

При цьому, заборгованість в розмірі 2894,50 грн. була погашена відповідачем 06.06.2017, тобто після порушення провадження у даній справі, що підтверджується наданим позивачем реєстром руху грошових коштів за період з 01.11.2016 по 21.06.2017.

Отже, враховуючи приписи п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2894,50 грн. припинено у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно норм ст. 610, п. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За умовами розділу IV договору:

4.1. Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

4.2. Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.2.2. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

4.2.3. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

У відповідності до п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Беручи до уваги наведені норми, наявну прострочену заборгованість відповідача перед позивачем, останній по даній справі має законне право на стягнення з боржника неустойки.

Отже, перевіривши нараховану позивачем до стягнення з боржника пеню в розмірі 176,21 грн. за період з 10.03.2017 по 01.06.2017, суд дійшов висновку, що вказані вимоги підлягають задоволенню.

Встановивши факт прострочення відповідачем виконання по даній справі зобов'язань по оплаті отриманого природного газу, суд погоджується з правом позивача на застосування до спірних відносин правил ст. 625 ЦК України, згідно яких боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки грошових втрат, заявлених кредитором до стягнення з боржника по даній справі, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 19,75 грн. за період з 10.03.2017 по 01.06.2017, а також суми інфляційних втрат в розмірі 26,05 грн. за квітень 2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 80, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (54003, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159; ідентифікаційний код 39589483) пеню в розмірі 176,21 грн., 3% річних в розмірі 19,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 26,05 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі № 915/524/17 в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2894,50 грн. припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 29 червня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова