ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. Справа № 925/475/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 директор,

від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія

Семат, смт. Макарів, Київської області

до виконавчого комітету Канівської міської ради, м. Канів,

Черкаської області

про стягнення 187 197 грн. 59 коп. та зобовязання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Семат до виконавчого комітету Канівської міської ради про:

- стягнення заборгованості, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 19 червня 2015 року за №116 в розмірі 167 457 грн. 52 коп., а саме: 129 719 грн. 90 коп. основний борг, 32 097 грн. 47 коп. інфляційні втрати та 5 640 грн. 15 коп. 3% річних;

- стягнення понесених позивачем збитків в розмірі 19 740 грн. 07 коп.;

- зобовязання відповідача підписати акт виконаних робіт за жовтень 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 18 травня 2017 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 18 травня 2017 року на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 20 червня 2017 року, в судовому засіданні, яке відбулося 20 червня 2017 року було оголошено перерву до 22 червня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 17 травня 2017 року за №01-01-28/1062 та зазначав, що відповідач повністю розрахувався за виконані позивачем роботи згідно договору підряду від 10 листопада 2014 року за №10-11/14 та договору від 19 червня 2015 року за №116, що підтверджується довідкою №01-01-28/1031 від 15 травня 2017 року.

В звязку з чим відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 22 червня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/475/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного:

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що здійснив повний обсяг необхідних для реконструкції ділянки самопливного каналізаційного колектора на очисні споруди у відповідності до проектно-кошторисної документації, а також виконував додаткові роботи, які не входили до проектно-кошторисної документації, але були обовязкові до виконання на загальну суму 154 493 грн. 79 коп. Проте відповідач ухиляється від проведення розрахунків за виконані позивачем роботи, оскільки останній безпідставно не підписав акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року.

Також позивач зазначав, що ним були понесені збитки в розмірі 19 740 грн. 07 коп., оскільки відповідачем було припинено фінансування на закупівлю необхідних товарів, придбаних позивачем за власні кошти.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних позивач посилається на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Одночасно з вимогою про стягнення вартості виконаних робіт, індексу інфляції, 3% річних та збитків позивачем заявлено позовні вимоги про зобовязання відповідача підписати акт виконаних робіт за жовтень 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 10 листопада 2014 року між виконавчим комітетом Канівської міської ради (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Семат (підрядник) було укладено договір підряду за №10-11/14.

За умовами даного договору підрядник, зобовязався за дорученням замовника виконати згідно діючих норм та відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та здати йому у встановлений договором строк у відповідності із календарним графіком виконання робіт, який є невідємною частиною цього договору, роботи з Реконструкції ділянки самопливного каналізаційного колектора на очисні споруди м. Канева в межах від музею ОСОБА_3 до КНС №7, а відповідач, як замовник, зобовязався прийняти та оплатити виконані підрядником роботи (п.п. 1.1, 1.2. договору).

В подальшому вказаний договір було розірвано, про що сторонами 18 травня 2015 року було укладено додаткову угоду №5 до договору підряду від 10 листопада 2014 року за №10-11/14.

За виконані позивачем підрядні роботи за договором підряду від 10 листопада 2014 року за №10-11/14 відповідач розрахувався повністю, про що не заперечується позивачем.

19 червня 2015 року між виконавчим комітетом Канівської міської ради (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Семат (генпідрядник) було укладено договір за №116.

Згідно п.п. 1.1., 1.2. вищевказаного договору замовник доручив, а генпідрядник зобовязався забезпечити відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва. Обєкт будівництва: Реконструкція ділянки самопливного каналізаційного колектора на очисні споруди м. Канева в межах від музею ОСОБА_3 до КНС №7/коригування.

За своєю правовою природою вищезазначений договір є договором будівельного підряду, тому відносини сторін регулюються параграфом 3 глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Пунктами 2.1., 2.2. договору №116 встановлено, що ціна цього договору визначена договірною ціною відповідно до тендерної пропозиції і становить 2 331 750 грн. 02 коп., у тому числі ПДВ 388 625 грн. 00 коп.

Вартість робіт, що будуть виконуватися в 2015 році становить 200 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 33 333 грн. 33 коп.

Вартість робіт, що будуть виконуватися в 2016 році становить 2 131 750 грн. 02 коп., в тому числі ПДВ 355 291 грн. 67 коп.

07 вересня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору №116 від 19 червня 2015 року, згідно умов якої п. 2.1. викладено в новій редакції: зокрема було визначено, що вартість робіт, які будуть виконуватись у 2015 році складає 403 725 грн. 82 коп., а у 2016 році 1 928 024 грн. 20 коп.

В подальшому 01 жовтня 2015 року сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору №116, умовами якої було внесено наступні зміни: вартість робіт, які будуть виконуватись у 2015 році складає 2 303 725 грн. 82 коп., а у 2016 році 28 024 грн. 20 коп. Замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 30% вартості від суми передбаченої договором на фінансування у 2015 році, що становить 570 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 95 000 грн. 00 коп., а підрядник, в свою чергу, зобовязаний використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців згідно постанови КМУ №1764 від 27 грудня 2001 року. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Якщо під час будівництва виникне потреба у виконанні додаткових робіт, не врахованих проектною документацією, генпідрядник зобовязаний повідомити замовника про обставини, що призвели до виконання таких робіт, та подати замовнику пропозиції з відповідними розрахунками. Замовник розглядає зазначені пропозиції, приймає рішення по суті та повідомляє про нього генпідрядника. Якщо генпідрядник не повідомив замовника в установленому порядку про необхідність виконання додаткових робіт, він не може вимагати від замовника оплати виконаних додаткових робіт і відшкодування завданих йому збитків, якщо не доведе, що проведення таких робіт загрожувало знищенням або пошкодженням обєкта будівництва (п. 2.5. договору №116).

З матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2015 року на нараді з питань виконання будівельних робіт по обєкту Реконструкція ділянки самопливного каналізаційного колектора на очисні споруди м. Канева в межах від музею ОСОБА_3 до КНС №7 було вирішено надати дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Семат проводити санацію всієї ділянки каналізаційної мережі відразу.

Водночас 13 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом (вих. №1310) про погодження додаткових робіт до договору №116 від 19 червня 2015 року по обєкту Реконструкція ділянки самопливного каналізаційного колектора на очисні споруди м. Канева в межах від музею ОСОБА_3 до КНС №7, які не були передбачені завданням та договірною ціною, кошторисною документацією. Також позивачем вказаним листом було направлено акт виконаних робіт на додаткові роботи за жовтень 2015 року на суму 129 719 грн. 90 коп.

Відповідач погодив додаткові роботи по санації колектора, та підтвердив їх фактичне виконання, що підтверджується відповідною резолюцією в.о міського голови від 14 жовтня 2015 року на листі №1310 від 13 жовтня 2015 року (т.2 а.с. 32).

Позивач вказував, що актом перевірки Державної фінансової інспекції в Черкаській області від 17 травня 2016 року було встановлено завищення вартості виконаних робіт за період з 10 листопада 2014 року по 29 лютого 2016 року на суму 24 773 грн. 89 коп.

Оскільки на момент завершення будівництва, позивачем було виконано додаткових робіт на суму 154 493 грн. 79 коп., останній вирішив включити частину виконаних робіт в рахунок завищених.

Згідно п. 11.4 договору №116 розрахунки проводяться шляхом оплати замовником виконаних робіт після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по формі №КБ-2в та на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі №КБ-3.

Умовами п. 11.2. договору визначено, що генпідрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті та готує відповідні документи і подає їх для підписання замовнику. Замовник зобовязаний підписати подані генпідрядником документи, що підтверджують виконання робіт або обґрунтувати причини відмови від їх підписання.

Однак акт виконаних робіт за жовтень 2015 року відповідачем не був підписаний, обґрунтованих причин відмови у підписанні даного акту позивачу не надав, оплати не здійснив.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Отже, замовник на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

При цьому судом також враховано ту обставину, що відповідач не спростував доводи позивача стосовно того, що не виконання вказаних додаткових робіт в подальшому унеможливлювало належного виконання своїх зобовязань по договору підряду.

Слід також зазначити, що в акті приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року вказано договір б/н від 01 жовтня 2015 року. Водночас судом було зясовано, що сторонами такий правочин не укладався, а тому слід дійти висновку, що стороною було допущено помилку при оформленні вказаного документа, проте, це не змінює суті правовідносин, які фактично виникли між сторонами.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1-4 ст. 844 ЦК України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Отже, суд дійшов висновку, що за своїм характером, а також умовами договору, роботи, що виконувались товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Семат на обєкті самопливного каналізаційного колектора понад заплановані були додатковими, і підрядник попередив замовника про виконання додаткових робіт, як того вимагає ст. 844 ЦК України.

Замовник від договору підряду не відмовився.

Як вказувалося вище, оплата здійснюється після підписання акта здачіприймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт.

Акт виконаних робіт за жовтень 2015 року відповідач не підписав.

Проте, відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обовязку щодо їх оплати.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору підряду, розрахунку з позивачем за виконані додаткові роботи.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 129 719 грн. 90 коп. боргу за виконані додаткові підрядні роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 32 097 грн. 47 коп. боргу, що виник внаслідок інфляції та 5 640 грн. 15 коп. 3% річних нарахованих за період з 02 листопада 2015 року по 13 квітня 2017 року.

Слід вказати, що при нарахуванні інфляційних за період з 01 січня 2016 року по 13 квітня 2017 року позивачем нараховувалися інфляційні на суму боргу з урахуванням інфляційного збільшення, тобто відбулося подвійне нарахування інфляційних втрат.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3., судом встановлено, що розмір 3% річних нарахованих за період з 02 листопада 2015 року по 13 квітня 2017 року на суму боргу 129 719 грн. 90 коп. складає 5 629 грн. 49 коп., інфляційні 25 903 грн. 14 коп.

З урахуванням вищенаведеного розрахунку, з відповідача підлягає стягненню 5 629 грн. 49 коп. 3% річних та 25 903 грн. 14 коп. інфляційних втрат, в решті річних та інфляційних слід відмовити.

Що стосується заявленої позивачем до стягнення суми понесених збитків в розмірі 19 740 грн. 07 коп., судом враховано наступне.

В матеріалах справи міститься лист відповідача від 16 грудня 2014 року за №01-01-20/3688 (а.с. 19 т.1), в якому виконавчий комітет просить позивача виконати роботи по Реконструкції ділянки самопливного каналізаційного колектора на очисні споруди м. Канева в межах від музею ОСОБА_3 до КНС №7 на загальну суму 669 216 грн. 13 коп. з урахуванням ПДВ. У вказаному листі відповідач гарантував провести розрахунок в повному обсязі до 30 грудня 2014 року.

Як стверджував позивач у позовній заяві, оскільки на рахунку відповідача були відсутні кошти, позивач здійснив придбання необхідного матеріалу за власні кошти.

З 01 квітня по 10 серпня 2015 року фінансування зі сторони відповідача було призупинено.

16 жовтня 2015 року позивач отримав від постачальника труб поліетиленових, комплектуючих та обладнання, поставлених згідно договору від 15 грудня 2014 року претензію про сплату зокрема неустойки та процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 19 794 грн. 07 коп.

16 жовтня 2015 року позивачем було сплачено товариству з обмеженою відповідальністю ТД Євротрубопласт 19 794 грн. 07 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 21-22 т. 1).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 ЦК). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з частиною другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У відповідності з ч. 2 названої норми Закону, під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст. 224 ГК України, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки; причинний зв'язок між ними; вина.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Водночас слід зазначити, що позивачем було сплачено неустойку та відсотки за користування чужими грошовими коштами на загальну суму 19 740 грн. 07 коп., у звязку з порушенням свого зобовязання (несвоєчасною сплатою поставленого товару згідно умов договору від 15 грудня 2014 року №604, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім Євротрубпласт).

Відсутність грошових коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Водночас, позивач не довів суду належними доказами ту обставину, що під час реконструкції колектора було використано саме той товар, що був придбаний у товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім Євротрубпласт по договору від 15 грудня 2014 року №604, а не будь-який інший аналогічний, чи по іншому договору.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також однією з позовних вимог є зобовязання відповідача підписати акт виконаних робіт за жовтень 2015 року.

Статтею 1 ГПК України передбачено право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною 1 статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Рішення суду є правозахисним актом, однак способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись до суду позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України, який повинен бути спрямований на реальне відновлення порушених прав позивача.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 20 ГК України, якою визначено також способи захисту суб'єктом господарювання та споживачем своїх прав і законних інтересів.

За змістом ст. 19 Конституції України, ст. 14 ЦК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 Про незалежність судової влади не допускається постановлення судових рішень, які зобовязують до вчинення дій, які не є обовязковими за законом, а також рішень, які передбачають втручання в компетенцію органу управління.

Як вже зазначалося вище, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

Таким чином позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з виконавчого комітету Канівської міської ради, вул. О.Кошового,3, м. Канів, Черкаської області, ідентифікаційний код 04060795 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Семат, вул. Димитрія Ростовського, 37-Б, смт. Макарів, Київської області, ідентифікаційний код 37816969 129 719 грн. 90 коп. боргу, 5 629 грн. 49 коп. 3% річних, 25 903 грн. 14 коп. інфляційних втрат та 2 418 грн. 79 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 26 червня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович