ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2017 р.Справа № 922/1930/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський", м.Харків
про стягнення 502379,68грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №25-13/17 від 28.12.2016

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 502379,68грн., що складаються з 406800,00грн. основного боргу, 42552,39 грн. пені, 28476,00грн. штрафу, 19870,30грн. інфляційних втрат, 4680,99грн. 3% річних.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за біржовим контрактом аграрної біржі №2578АБ від 28.12.2016 в частині оплати отриманого товару.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у письмових запереченнях просив у позові відмовити, посилаючись на здійснення ним оплати отриманого товару на суму 25000,00грн. Також вказує суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, що зазначені в позові, відрізняються від сум, які вказані в доданих до позову розрахунках. Крім того, не погоджується з нарахуванням позивачем 3% річних, оскільки контрактом вже передбачені штрафні санкції у вигляді пені та штрафу.

У призначене судове засідання представник відповідача не з'явився, подав 27.06.2017 до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю взяти участь у призначеному судовому засіданні.

Суд відхиляє дане клопотання оскільки воно не містить ані причин неможливості явки представника в судове засідання, ані доказів на їх підтвердження. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

28 грудня 2016 року між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено біржовий контракт аграрної біржі №2578АБ (далі за текстом - Контракт), зареєстрований на Аграрній біржі 28.12.2016, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю товар (борошно пшеничне першого ґатунку, що відповідає ДСТУ 46.004-99, в кількості 72,000тонн), а покупець зобов'язався прийняти такий товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим Контрактом.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Контракту ціна однієї тонни (одиниці) товару 5650,00грн. (з ПДВ). Загальна сума товару, що продається згідно цього контракту встановлюється сторонами в розмірі 406800,00грн. (з ПДВ).

Відповідно до пункту 4.1 Контракту покупець повинен протягом 14 календарних днів з моменту виписки дозволу-довіреності на переоформлення товару сплатити за товар.

За умовами пунктів 5.1, 5.3 Контракту товар надається в розпорядження покупця без будь-якої упаковки та тари на умовах EXW (Інкотермс 2010) за місцезнаходженням товару, а саме: на складі ТОВ "Маріупольський млинкомбінат". Приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється в день поставки та оформлюється видатковою накладною. Датою поставки є дата видаткової накладної.

Згідно пунктів 7.1-7.3 строк дії Контракту становить з 28.12.2016 по 31.12.2017.

На виконання умов Контракту позивачем виписано дозвіл-довіреність на переоформлення продуктів переробки від 28.12.2016 №09/3606, відповідно до якої позивач просив ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" переоформити у власність відповідача борошно пшеничне у кількості 72,000тонн, яке належить позивачу та знаходиться на зберіганні.

Також 28.12.2016 сторонами складена та підписана видаткова накладна, відповідно до якої відповідач отримав борошно пшеничне у кількості 72,000тонн на загальну суму 406800,00грн. (з ПДВ).

Враховуючи умови пункту 4.1 Контракту відповідач повинен був оплатити отриманий товар не пізніше 11.01.2017, однак свій обов'язок не виконав.

28 квітня 2017 року відповідач направив позивачу вимогу №02-08/4/790 від 27.04.2017 про сплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 406800, 00грн., а також нарахованих станом на 27.04.2017 інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу.

Дана вимога отримана відповідачем 04.05.2017, однак залишена без реагування.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині оплати отриманого товару, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 406800,00грн. основного боргу, 42552,39 грн. пені, 28476,00грн. штрафу, 19870,30грн. інфляційних втрат, 4680,99грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач отримав товар за Контрактом на загальну суму 406800,00грн., які мали бути оплачені останнім не пізніше 11.01.2017.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати вказаної заборгованості на момент подання даного позову.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, позивач правомірно звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Разом із тим, під час розгляду справи відповідач здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 25000,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5312 від 26.06.2017 на суму 12500,00грн. та №3429 від 26.06.2017 на суму 12500,00грн.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 381800,00грн. основного боргу підлягають задоволенню, як законні та обґрунтовані. А в частині позовних вимог про стягнення 25000,00грн. основного боргу провадження у справі слід припинити, у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 8.4 Контракту за порушення покупцем строків оплати товару відповідно до п.п. 2.3. та 4.1. цього Контракту, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день такого прострочення та штраф в розмір: 7 відсотків загальної ціни товару.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Контракту, позивач здійснив нарахування відповідачу 42552,39 грн. пені за період з 12.01.2017 по 31.05.2017, 28476,00грн. 7% штрафу, 19870,30грн. інфляційних втрат за період січень-квітень 2017 року, 4680,99грн. 3% річних, нарахованих з 12.01.2017 по 31.05.2017.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх таким, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про наявність у справі двох різних розрахунків вищевказаних сум, оскільки наявний у справі розрахунок суми заборгованості, складений станом на 27.04.2017, було виконано позивачем при зверненні до відповідача з вимогою №02-08/4/790 від 27.04.2017. Позовні ж вимоги розраховані позивачем станом на 31.05.2017 і наявний у справі відповідний розрахунок цих сум повністю відповідає прохальній частині позовної заяви.

Посилання відповідача на неможливість нарахування 3% річних, оскільки Контрактом передбачено сплату штрафних санкцій, судом відхиляються оскільки згідно пункту 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський" (61153, м.Харків, вул.Гвардійців-Широнінців, буд.1, код 39121098) на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м.Київ, вул.Б.Грінченка, буд.1, код 38926880) 381800,00грн. основного боргу, 42552,39 грн. пені, 28476,00грн. штрафу, 19870,30грн. інфляційних втрат, 4680,99грн. 3% річних, 7535,70грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині вимог про стягнення 25000,00грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 03.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_2