КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа№ 910/4038/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 08.06.2017 року

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року

по справі № 910/4038/16 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз»

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 387 212,30 грн., з яких 360 790,67 грн. пені, 8 637,41 грн. - інфляційних втрат та 17 784,41 грн. - 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на користь ПАТ «Рівнегаз» 360 790,67 грн. пені, 8 637,41 грн. - інфляційних втрат, 17 784,22 грн. - 3% річних.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 в частині стягнення пені, в оскарженій частині прийняти нове рішення, яким зменшити розмір пені до 1 гривні, в іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 року (колегія суддів у складі: Зеленін В.О. - головуючий, судді: Ткаченко Б.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2016 року касаційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 року в частині залишення без змін рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року про стягнення пені в розмірі 360 790,67 грн. скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 року та рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 в іншій частині залишено без змін.

Так, при новому розгляді справи у суді апеляційної інстанції, постановою від 22.12.2016 року (колегія суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий, судді: Чорна Л.В., Разіна Т.І.) апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року №910/4038/16 змінено в частині позовних вимог про стягнення пені у сумі 360 790,67 грн. та викладено у наступній редакції: «Позов в частині стягнення пені у розмірі 360 790,67 грн. задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (33027, м. Рівне, вул. Білякова, 4, ) 3 607 (три тисячі шістсот сім) грн. 90 коп. пені. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені - відмовити».

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 року касаційну скаргу ПАТ «Рівнегаз» задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 року у справі № 910/4038/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2017 року апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено справу № 910/4038/16 до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2017 року у зв'язку із відрядженням для роботи до Вищої ради правосуддя головуючого судді (судді-доповідача) Шапрана В.В., визначено новий склад суду: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2017 року прийнято апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі №910/4038/16 до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надав суду свої пояснення по справі в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення пені, в оскарженій частині прийняти нове рішення, яким зменшити розмір пені до 1 гривні, в іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 залишити без змін.

Представник публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» у судових засіданнях суду апеляційної інстанції також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги вважає її необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просив апеляційний господарський суд залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 14.04.2016 року в частині стягнення пені, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Так, за новим розглядом апеляційний перегляд даної справи здійснюється в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 360 790,67 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились у судове засідання, перевіривши наявні матеріали справи та докази, подані до апеляційної інстанції, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 необхідно змінити в частині стягнення пені, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.01.2014 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (надалі - постачальник, газорозподільне підприємство) та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (надалі - покупець, замовник) було укладено договір на розподіл природного газу № 14-36-ПР (надалі-договір), відповідно до умов якого Газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 році надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку передбаченими умовами договору.

Відповідно до п.п. 3.7, 3.10 договору, Газорозподільне підприємство до 10-го числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газорозподільного підприємства. Акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Відповідно до п.5.5 договору, оплата вартості послуг з транспортування природного газу здійснюється замовником шляхом перерахування відповідних грошових коштів на умовах визначених договором. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

На виконання умов договору, як встановлено судом першої інстанції ПАТ «Рівнегаз» у 2015 році надало ПАТ «НАК «Нафтогаз України» послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами на загальну суму 7 717380,45 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу у січні - грудні 2015 року. Відповідач вчасно за отриманий природний газ не розраховувався, про що свідчать матеріали справи, зокрема оборотно-сальдова відомість, чим порушив умови договору, а відтак, позивачем були обґрунтовано нараховані відповідачу штрафні санкції, а саме 360 790,67 грн. пені, 8 637,41 грн. інфляційних втрат та 17 784, 41 грн. 3% річних.

У частині задоволення позовних вимог про стягнення 8 637,41 грн. інфляційних втрат та 17 784,41 грн. 3% річних рішення місцевого господарського суду ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не оскаржується, касаційною інстанцією в цій частині його визнано обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Стосовно тверджень ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про наявність підстав для зменшення пені, судом апеляційної інстанції під час первісного розгляду справи відзначено, що доводи відповідача не свідчать про те, що даний випадок є винятковим, а тому відповідно відсутні підстави для зменшення розміру пені.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2016 №910/4038/16 касаційну скаргу ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 року в частині залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року про стягнення пені в розмірі 360 790,67 грн. у справі № 910/4038/16 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду, в решті судові рішення залишено без змін.

Так, як зазначалося вище, при новому розгляді справи у суді апеляційної інстанції, постановою від 22.12.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року №910/4038/16 змінено в частині позовних вимог про стягнення пені у сумі 360 790,67 грн. та викладено у наступній редакції: «Позов в частині стягнення пені у розмірі 360 790,67 грн. задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (33027, м. Рівне, вул. Білякова, 4, ) 3 607 (три тисячі шістсот сім) грн. 90 коп. пені. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені - відмовити».

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції від 22.12.2016 року та направляючи справу на новий розгляд Вищий господарський суд України зазначив, що суд апеляційної інстанції зменшуючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань за договором до 1%, фактично звільнив відповідача від відповідальності за порушення ним грошового зобов'язання у вигляді сплати пені та відповідно належним чином не врахував і не дослідив майновий стан сторін, співвідношення розміру заявленої пені із розміром збитків кредитора, інтереси обох сторін, у зв'язку з чим передчасно дійшов до висновку про зменшення розміру пені до 1%.

Суд касаційної інстанції вказав, що чинним законодавством передбачено право суду зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, а не звільнення від її сплати.

Так, пунктом 7.2 договору сторони встановили, що у разі порушення строків оплати, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пенею відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про застосування судом положення п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, яка передбачає право господарського суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Відповідач у вказаному клопотанні просив зменшити розмір пені до 1%, з посиланням на те, що на сьогоднішній день ПАТ «НАК «Нафтогаз України» перебуває у тяжкому фінансовому стані, що підтверджує звітом про фінансові результати за 2014р., звітом за 6 місяців 2015р. (а/с 65-68)

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи приписи п. 3 ч.1 статті 83 ГПК України, слід враховувати вказівку, що міститься в п.3.17.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (підпункту 3.9.2. п.3.9. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997р. за №02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Отже, зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

В обґрунтування клопотання про зменшення пені ПАТ «НАК «Нафтогаз України» наголошує на тому, що на нього покладено обов'язок з формування ресурсу природного газу, що використовується для задоволення потреб населення та для задоволення потреб промислових споживачів. Компанія не є газовидобувним підприємством, тому для виконання вищезазначеної функції вона повинна закуповувати природний газ у газовидобувних підприємств України на договірних засадах, та через недостатність природного газу власного видобутку для задоволення потреб споживачів, імпортувати природний газ за міжнародними контрактами.

Відповідач стверджує, що прострочення виконання грошового зобов'язання виникло перш за все тому, що споживачі природного газу - населення, підприємства промисловості не забезпечують своєчасну оплату природного газу, який ПАТ «НАК «Нафтогаз України» передає їм на підставі укладених договорів купівлі-продажу природного газу. В той же час, щоб не допустити зриву поставок імпортного газу з країн Західної Європи, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вимушена всі фінансові ресурси спрямовувати в першу чергу на оплату імпортованого природного газу.

Крім того, не можна залишити поза увагою той факт, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» реалізує імпортований природний газ не за ринковою вартістю, а за вартістю встановленою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, яка є меншою від закупівельної вартості природного газу.

Таким чином, в ситуації, коли споживачі природного газу (населення, промисловість) не сплачують НАК «Нафтогаз України» вартість спожитого природного газу, у тому числі сортованого, коли НАК «Нафтогаз України» вимушена реалізовувати природний газ за цінами нижчими від закупівельних цін, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» протягом 2014 року зазнавала значних збитків.

Відповідач звертає увагу на звіт про фінансові результати за 6 місяців 2015 року, з якого слідує, що збиток Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від звичайної діяльності становить більше 4 млрд. грн.

Серед іншого, відповідач зазначає, що НАК «Нафтогаз України» протягом 2015 року звернулась до суду з позовами про стягнення 30 373 014 590,88 грн. Однак, боржники НАК «Нафтогаз України» здебільшого, щоб уникнути винесення проти них негативних судових рішень, недобросовісно користуються процесуальними правами та використовують різноманітні можливості щоб затягнути у часі судовий розгляд справ. Такі дії недобросовісних споживачів природного газу роблять неможливим належне виконання НАК «Нафтогаз України» своїх грошових зобов'язань перед газопостачальними підприємствами, в тому числі, і такими, як підприємство позивача.

З огляду на наведені обставини відповідач зазначає, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» докладала всіх зусиль для забезпечення належного виконання своїх зобов'язань, які виникли на підставі спірного договору. У зв'язку з вищенаведеними обставинами, виникнення і існування яких не залежить від волі Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», відповідач вимушений був порушити встановлений договором строк виконання грошового зобов'язання. Таким чином, відповідач просить суд зменшити розмір пені.

Крім того, необхідно враховувати ту обставину, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як підприємство, що належить до державного сектору економіки, є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Зменшення розміру неустойки є правом господарського суду, а обставини застосування даної норми є оціночними та водночас потребують відповідного доведення заінтересованою стороною з урахуванням приписів статей 32-34 ГПК України.

Судова колегія враховуючи баланс інтересів сторін, ступінь виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором вважає, що правомірним та об'єктивним зменшенням пені є 50%, що складає - 180 395,33 грн. Тобто, з відповідача належить стягнути пеню в сумі 180 395,33 грн.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарським суд України зокрема у своїй постанові від 27.03.2014 року по справі 912/1484/13.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 підлягає зміні, апеляційна скарга ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 180 395,33 грн. пені, в іншій частині позовних вимог про стягнення пені необхідно відмовити.

Судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року у справі № 910/4038/16 змінити в частині позовних вимог про стягнення пені у сумі 360 790,67 грн. та викласти у наступній редакції:

«Позов в частині стягнення пені у розмірі 360 790,67 грн. задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (33027, м. Рівне, вул. Білякова, 4, ) 180 395 (сто вісімдесят тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 33 коп. пені.

3. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені - відмовити».

4. Видачу відповідних наказів доручити господарському міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/4038/16 повернути до господарського міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко