КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2017 р. Справа№ 910/21060/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрохолдинг - Інвест»

на рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2017

у справі № 910/21060/16 (суддя Чинчин О.В.)

за первісним позовом Приватного підприємства «Виробничо - комерційна фірма «МАВА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрохолдинг - Інвест»

про стягнення заборгованості у розмірі 715 245 грн 11 коп.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрохолдинг - Інвест»

до Приватного підприємства «Виробничо - комерційна фірма «МАВА»

про стягнення заборгованості у розмірі 25 178 480 грн 12 коп.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: представник Гавриленко С.М. (довіреність №3 від 04.01.2017) та представник Онопрієнко В.Ф. (довіреність б/н від 01.06.2017);

від відповідача за первісним позовом: Сидоренко І.О. (довіреність №01/20022017 від 20.02.2017) та представник Ковтун О.В. (довіреність №32 від 12.01.2017).

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «МАВА» (надалі - ПП «ВКФ «МАВА») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрохолдинг-Інвест» (надалі - ТОВ «Петрохолдинг-Інвест») про стягнення заборгованості у розмірі 715 245,11 грн, з яких 350 000,00 грн основного боргу, 335 154,70 грн інфляційних втрат та 30 090,41 грн 3% річних, посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань за Інвестиційним договором будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017 у справі №910/21060/16 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» до ПП «ВКФ «МАВА» про стягнення заборгованості у розмірі 25 178 480,12 грн, у тому числі 12 104 873, 95 грн основного боргу, 1 082 474, 12 грн 3% річних та 11 991 132,05 грн інфляційних втрат, у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов вказаного інвестиційного договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі №910/21060/16 позов ПП «ВКФ «МАВА» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» на користь ПП «ВКФ «МАВА» заборгованість у розмірі 350 000,00 грн, 3% річних у розмірі 30 065,65 грн, інфляційні у розмірі 335 154,66 грн та судовий збір у розмірі 10 728,30 грн, в іншій частині позову відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» до ПП «ВКФ «МАВА» про стягнення заборгованості у розмірі 25 178 480,12 грн відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову повністю та задовольнити вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, скаржник посилався на те, що рішення суду є необґрунтованим через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 апеляційну скаргу у справі №910/21060/16 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 07.06.2017.

У судовому засіданні 07.06.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 21.06.2017.

У судовому засіданні 21.06.2017 представники скаржника доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати в частині задоволення вимог за первісним позовом та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити повністю.

Представники позивача за первісним позовом проти вимог апеляційної скарги заперечили повністю через її безпідставність та необґрунтованість, просили суд апеляційної інстанції відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін.

21.06.2017 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.12.2009 між ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» (у тексті договору - інвестор) та ПП «ВКФ «МАВА» (у тексті договору - забудовник) було укладено Інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості (надалі - договір, інвестиційний договір), за яким забудовник зобов'язується власними силами та засобами за рахунок коштів інвестора збудувати та у визначеному порядку передати інвестору нежитлові вбудовані приміщення, розташовані у комплексі (об'єкт інвестування), загальною площею 20000 метрів квадратних, конкретне розташування яких визначено сторонами у додатку №2 до даного договору (із характеристиками обладнання та устаткування).

Інвестор виконує зобов'язання за цим договором шляхом внесення інвестиції згідно з п.п. 3.1. та 3.2. цього договору. Забудовник є землекористувачем і замовником будівництва комплексу, організовує освоєння (реалізацію) одержаної інвестиції для завершення будівництва, введення в експлуатацію комплексу або об'єкту інвестування та документального оформлення прав власності інвестора відповідно до умов даного договору.

Забудовник самостійно і за власний рахунок вирішує всі питання, пов'язані із будівництвом комплексу, здійснює всі розрахунки з Київською міською державною адміністрацією (включаючи сплату пайової участі у повному обсязі) та платежі стосовно виконання технічних умов, а також - будь-які платежі, пов'язані із цим договором і забезпечує: оформлення (пере- або дооформлення) проектно-кошторисної та дозвільної документації; завершення будівництва; введення в експлуатацію та документальне оформлення прав власності інвестора на об'єкт інвестування.

Кожна із сторін гарантує, що метою укладення цього договору є завершення будівництва комплексу за рахунок інвестиції та отримання інвестором об'єкта нерухомості, а не одержання інвестором від забудовника грошового доходу від розміщення коштів у будівництво (п. 2.1 договору).

Відповідно до термінології договору об'єкт інвестування - сукупність нежитлових приміщень у комплексі загальною площею 20000 метрів квадратних, визначених цим договором, які забудовник зобов'язаний передати інвестору після внесення інвестиції, завершення будівництва і введення комплексу в експлуатацію (п.п. 1.1.-1.2 договору).

Згідно з п. 2.2 договору забудовник зобов'язується завершити будівництво, оформити та передати інвестору по акту приймання-передачі об'єкт інвестування не пізніше 01.09.2013. Будівництво здійснюється згідно з графіком (додаток №3 до даного договору).

Пунктом 2.3. договору визначено, що забудовник засвідчує, що земельна ділянка площею 1,99 га, на якій будується комплекс, виділена йому у довгострокову оренду на 25 років. Рішенням Київської міської ради №122-1/995 від 23.10.2003 (в чинній редакції згідно із Рішенням Київської міської ради №344/1554 від 24.06.2004) для будівництва, реконструкції, експлуатації та обслуговування громадського центру з гостьовою автостоянкою, та перебуває у його користуванні відповідно до договору оренди, який визнаний таким, що відбувся згідно рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2005 по справі №3/542 (за позовом ПП «ВКФ «Мава» до Київської міської ради та інших), що набуло законної сили.

Умовами п. 3.1. договору сторони визначили, що ціна цього договору дорівнює розміру інвестиції, яка вноситься інвестором, є еквівалентною 18 000 000 доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору і складає 119 850 000,00 грн, крім того ПДВ 20% - 23 970 000,00 грн, всього - 143 820 000,00 грн. Ціна договору визначається сторонами із розрахунку вартості одного квадратного метру нерухомості еквівалентному 900 доларів США 00 центів та розміру загальної площі, вказаній у п. 1.2., незалежно від призначення окремих приміщень, що входять до визначеного об'єкту інвестування.

Сторони погодили, що розрахунки за цим договором здійснюватимуться поетапно щомісячно, не пізніше п'ятнадцятого числа відповідного календарного місяця, шляхом перерахування інвестором у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок забудовника коштів в українських гривнях рівними траншами у розмірі, еквівалентному 400 000 доларів США, за офіційним курсом НБУ на дату такого перерахування (п. 3.2. договору).

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення відтисками печаток сторін. Дія цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1, та діє до повного виконання сторонами зобов'язань по ньому (п.п. 10.1, 10.2 договору).

Додатком №1 до договору сторони погодили характеристики громадського центру с гостьовою автостоянкою, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154.

Додатком №2 до договору сторони погодили, що об'єкт інвестування буде переданий забудовником інвесторові в наступному вигляді:

Об'єкт інвестування (20 000 кв.м):

- 1 (перший) рівень площею 3 500 кв.м

- 3 (третій) рівень площею 4 500 кв.м

- 4 (четвертий) рівень площею 4 500 кв.м

- 5 (п'ятий) рівень площею 4 500 кв.м.

- 6 (шостий) рівень площею 3 000 кв.м, у т.ч. за призначенням: торгівельних закладів - 8 150 кв.м, підприємств загального харчування - 1 830 кв.м, спортивно-розважальних закладів - 2 200 кв.м, паркінгу - 3 500 кв.м, зони загального користування - 4 320 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 інвестором було передано, а забудовником, в свою чергу, прийнято копії статутної документації, що підтверджується Актом приймання-передачі документації, який є додатком №5 до договору (а.с. 83, т. 1).

Крім того, на виконання умов договору забудовником було передано, а інвестором, в свою чергу, прийнято копії проектно-кошторисної та дозвільної документації, що підтверджується Актом приймання-передачі проектно-кошторисної та дозвільної документації, який є додатком №4 до договору (а.с. 79-81, т.1).

01.09.2012 сторонами було укладено Додаткову угоду №01 до договору, якою до останнього були внесені відповідні зміни, зокрема, загальна площа об'єкту інвестування, визначена у пункті 1.2. інвестиційного договору, збільшується - в результаті чого дорівнює 21 500 кв.м, у зв'язку з чим ціна інвестиційного договору підлягає збільшенню, відповідно до збільшення площі об'єкту інвестування на 1500 кв.м - за правилами, встановленими абз. 2 п. 3.1. договору.

09.03.2011 сторонами було укладено Додаткову угоду №02 до договору, відповідно до якої підписанням цієї додаткової угоди, сторони підтверджують, що за їх взаємною згодою станом на 09.03.2011 інвестором внесені інвестиції забудовнику у сумі 45 728 902, 24 грн, що дорівнює сумі, еквівалентній 5 760 000,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ на дату такого перерахування. Залишок інвестицій за інвестиційним договором становить 13 590 000 доларів США

Пункт 2.2. договору викладено у наступній редакції: «Забудовник зобов'язується завершити будівництво об'єкту, ввести в експлуатацію завершений будівництвом об'єкт та документально оформити відповідно до чинного законодавства, передати інвестору по акту приймання-передачі об'єкт інвестування не пізніше 31.12.2011, з наступним введенням експлуатацію».

10.08.2011 сторонами було укладено Додаткову угоду №03 до договору, відповідно до якої сторони за взаємною згодою домовились змінити протокол погодження об'єкту інвестування до Інвестиційного договору, виклавши його в новій редакції (Додаток №2/2).

20.01.2012 сторонами було укладено Додаткову угоду №04 до договору, якою за взаємною згодою домовились внести зміни до Інвестиційного договору, а саме, згідно з п. 1.1. забудовник зобов'язується належним чином та у повному обсязі виконати свої зобов'язання за вищевказаним договором і передати інвестору об'єкт інвестування не пізніше 01.09.2012; згідно з п. 1.2. інвестор зобов'язується здійснити подальші розрахунки із забудовником у порядку, визначеному Інвестиційним договором, у відповідних обсягах та строки.

19.07.2012 сторонами було укладено Додаткову угоду №4/1 до договору, відповідно до якої сторони внесли наступні зміни до договору:

1.1. Інвестор зобов'язується до 10.08.2012 перерахувати грошові кошти у сумі 946 612,00 грн на рахунок забудовника.

1.2. Забудовник зобов'язується належним чином та у повному обсязі виконати свої зобов'язання згідно з додатком №1/4 до додаткової угоди №4/1 в термін до 14.08.2012.

1.3. Сторони підтверджують, що згідно з умовами інвестиційного договору інвестор зобов'язувався проінвестувати будівництво 21 500 кв.м площ нерухомого майна, що знаходиться в Громадському центрі з гостьовою автостоянкою в м. Києві по вул. Борщагівська, 154, з яких буде профінансовано вартість 17 266 кв.м в сумі 136 661 298,15 грн з ПДВ.

Згідно з Протоколом погодження Об'єкту інвестування (додаток №1/4 до додаткової угодм №4/1 від 19.07.2012 до договору) сторони погодили, що Об'єкт інвестування буде переданий забудовником інвестору в наступному вигляді:

Об'єкт інвестування (17 266, 00 кв.м):

- 1 (перший) рівень (план на позначках - 5.100 - 3.800) площею 5 888,6 кв.м;

- 3 (третій) рівень (план на позначці 0, 000) площею 918,6 кв.м;

- 4 (четвертий) рівень (план на позначці + 9.000) площею 1 860,00 кв.м;

- 5 (п'ятий) рівень (план на позначці + 13.500) площею 720,1 кв.м;

- 6 (шостий) рівень (план на позначці+18.000) площею 3 055,2 кв.м;

- 7 (сьомий) рівень (план на позначці+22.500) площею 4 823,4 кв.м.

Так, 11.08.2012 сторонами було укладено Додаткову угоду №4/2 до договору, якою домовились внести наступні зміни:

1. Сторони спільно визнають, що загальний розмір інвестиції, що здійснена (тобто перерахована Інвестором забудовнику) на виконання та у порядку згідно умов Інвестиційного договору дорівнює 136 661 298,15 грн, включаючи кошти, зазначені у п. 4 цієї додаткової угоди), з яких за згодою сторін здійснено інвестування наступних об'єктів інвестицій:

1.1. нерухомого майна у вигляді площ сумарним розміром 17 266 кв.м, що розташовані в Громадському центрі з гостьовою автостоянкою (за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154), яких на момент підписання цієї додаткової угоди проінвестовано на суму 124 206 424,20 грн.

Сторони домовились, що зазначені у даному підпункті площі підлягають передачі забудовником інвестору згідно акту приймання-передачі не пізніше 14.08.2012;

1.2. нерухомого майна у вигляді 200 (двісті) паркомісць, що розташовані в наземному паркінгу (за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154), які на момент підписання цієї додаткової угоди проінвестовано у повному обсязі на суму, які будуть вважатись профінансованими у повному обсязі на суму 12 454 873,95 грн.

Детальний опис об'єкту інвестування (в частині паркомісць), план-схема їх розташування з позначенням площ та інші характеристики - погоджені сторонами у додатку №1 та № 2 до цієї додаткової угоди.

Забудовник гарантує належне оформлення власними силами та засобами проектної, кошторисної та дозвільної документації щодо будівництва об'єкту інвестування (в частині паркомісць), а також - введення будівлі, в якій розташовуються зазначені паркомісця, в експлуатацію у відповідності до вимог чинного законодавства України, з подальшою передачею зазначених паркомісць у власність інвестору не пізніше 31.12.2013.

14.08.2012 сторонами було укладено Додаткову угоду №5 до договору, відповідно до умов якої сторони погодилися достроково припинити дію інвестиційного договору будівництва нерухомості від 04.12.2009.

Відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди сторони підтверджують, що згідно умов Інвестиційного договору будівництва нерухомості від 04.12.2009 інвестор зобов'язувався профінансувати будівництво 21 500 кв.м площ нерухомого майна, що знаходиться в Громадському центрі з гостьовою автостоянкою в м. Києві по вул. Борщагівська, 154, з яких на момент підписання цієї угоди профінансовано в обсягах вартості 17 266 метрів квадратних, які забудовник зобов'язується передати інвестору згідно актів приймання-передачі в строк до 20.08.2012.

Згідно з п. 3 додаткової угоди об'єкт інвестування вважається переданим інвестору з дати підписання сторонами актів приймання-передачі, які готуються забудовником та передаються інвестору для підписання із зазначенням в них розмірів та місць розташування площ, що підлягають передачі.

Забудовник сприяє інвестору в оформленні права власності на передані йому площі об'єкта інвестування.

Інвестиційний договір будівництва нерухомості від 04.12.2009 із змінами та доповненнями до нього, внесеними додатковими угодами, а також всі права та обов'язки сторін, які виникли з цього договору, припиняються з моменту підписання сторонами цієї додаткової угоди (п. 5 додаткової угоди).

15.08.2012 сторонами було підписано Акт прийому-передачі №1 до Додаткової угоди №5 до договору, відповідно до якого забудовник передав, а інвестор прийняв нежитлові приміщення загальною площею 17 266 кв.м на позначках, визначених і відображених в додатках №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 до цього акту, та які знаходяться в громадському центрі з гостьовою автостоянкою за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154. Сторони вважаються такими, що виконали умови інвестиційного договору об'єкта нерухомості від 04.12.2009 в повному обсязі (а.с. 127, т.1).

16.08.2012 сторонами було укладено додаток №1 до додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до договору, відповідно до якого сторони погодили доповнити додаткову угоду №5 від 14.08.2012 до інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 наступними пунктами:

1. Забудовник за погодженням з інвестором повертає інвестору 7 990 000 грн, сума, яка на дату укладення цієї додаткової угоди дорівнює 1 000 000 доларів США за офіційним курсом української гривні до долару США, встановленим НБУ (7,99 грн за 1 долар США) на день підписання цього додатку і підлягає коригуванню згідно офіційного курсу НБУ на день оплати та відповідає вартості 1 000 метрів квадратних.

Забудовник за погодженням з інвестором залишає за собою 1 000 кв.м, розташованих на відмітці 18.00. Таким чином площі, що підлягають передачі інвестору на відмітці 18.00 складають 2055,2 квадратних метрів (додаток №1.1. до додаткової угоди №5 від 14.09.2012).

2. Забудовник зобов'язується повернути грошові кошти у сумі згідно п.1 цього додатку в строк до 01.04.2013.

3. В разі порушення зобов'язань, вказаних у п. 2 (повернення грошових коштів не в повному обсягу) забудовник зобов'язується передати інвестору площі у Громадському центрі з гостьовою автостоянкою в м. Києві по вул. Борщагівська, 154, на суму залишку неповернутих коштів, за ціною зазначеною в п. 1 цього додатку.

4. Об'єкт інвестування вважається переданим інвестору з дати підписання сторонами актів приймання-передачі, які готуються забудовником та передаються інвестору для підписання із зазначенням в них розмірів та місць розташування площ, що підлягають передачі.

Забудовник сприяє інвестору в оформленні права власності на передані йому площі об'єкта інвестування.

Як встановлено місцевим господарським судом, на виконання умов Додатку №1 до додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до Інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 позивачем за первісним позовом було повернуто відповідачу за первісним позовом грошові кошти у розмірі 350 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 04.01.2013 (а.с. 24. т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2013 сторонами було укладено Додаткову угоду №6 про внесення змін до договору, відповідно до якої, у зв'язку із фактичним продовженням відносин, що виникли з інвестиційного договору, за взаємною згодою сторони домовились вважати п. 5 додаткової угоди від 14.08.2012 до вказаного інвестиційного договору (щодо розірвання зазначеного інвестиційного договору та припинення зобов'язань сторін за ним) таким, що втратив законну силу.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №6 сторони вважають додаток №1 від 16.08.2012 до додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до інвестиційного договору таким, що втратив законну силу, у зв'язку з чим питання врегулювання платежів, що були здійснені згідно вищезазначеного Додатку №1 до моменту укладення даної додаткової угоди, регулюються згідно з положеннями п. 4 даної Додаткової угоди.

Згідно положень п. 3 Додаткової угоди №6 сторони спільно визнають, що загальний розмір інвестиції, що здійснена (тобто перерахована інвестором забудовнику) на виконання та у порядку згідно умов інвестиційного договору дорівнює 136 661 298,15 грн (включаючи кошти, зазначені у п. 4 цієї додаткової угоди), якими за згодою сторін здійснено інвестування об'єктів інвестицій, визначених у додатковій угоді від 11.08.2012.

У зв'язку з обставинами, викладеними у п. 2 цієї додаткової угоди, сторони домовились про те, що кошти у сумі 350 000,00 грн, які були повернуті забудовником інвестору 04.01.2013 на підставі положень Додатку №1 від 16.08.2012 до Додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до інвестиційного договору - підлягають перерахуванню інвестором забудовнику в рамках загального розміру інвестиції за інвестиційним договором в строк до 31.12.2013 (п. 4 Додаткової угоди №6).

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №6 сторони домовились, що у зв'язку із визнанням такими, що втратили законну силу п. 5 Додаткової угоди від 14.08.2012 до інвестиційного договору та Додатку №1 від 16.08.2012 до Додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до інвестиційного договору, а також у зв'язку із фактичним станом проведення розрахунків згідно вказаного Додатку №1 до Додаткової угоди №5, сторони будь-яких претензій одна до одної не мають та підстав для таких претензій не матимуть у майбутньому, штрафних санкцій не застосовуватимуть.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, листом вих. №06 від 03.02.2014 позивач повідомив відповідача за первісним позовом про виконання своїх зобов'язань за інвестиційним договором у повному обсязі, посилаючись на Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №КВ 28 від 25.12.2013, яка містить інформацію про введення паркінгу в експлуатацію.

Одночасно в листі позивач висловив прохання до відповідача за первісним позовом повідомити його про час та місце зустрічі уповноважених осіб забудовника та інвестора по вирішенню питання з передачі паркомісць.

Також у листі позивач за первісним позовом зосереджував увагу адресата на тому, що за умовами п. 4 Додаткової угоди №6 від 03.04.2013 до інвестиційного договору ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» зобов'язалося в строк до 31.12.2013 перерахувати на користь ПП «ВКФ «МАВА» 350 000,00 грн, проте таких зобов'язань в частині сплати грошових коштів не виконало (а.с. 149, т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на це звернення ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» надіслало на адресу ПП «ВКФ «МАВА» листа за вих. №03/01/04-1 від 27.02.2014, в якому просило вжити невідкладних заходів для усунення допущених забудовником недоліків за інвестиційним договором, а також надати документи, що підтверджують факт належного виконання умов договору (а.с. 150, т. 1).

Матеріалами справи підтверджується, що листом №13 від 07.07.2015 позивач за первісним позовом надіслав на адресу відповідача за первісним позовом Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 25.12.2013, технічний паспорт на паркінг, акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.05.2013. Вказаний лист з додатками був отриманий 07.07.2015 нарочно представником ТОВ «Петрохолдинг-Інвест», юрисконсультом ОСОБА_6, підтверджується підписом останнього на титульній стороні вказаного листа (а.с. 151, т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що листом №01/10112016 від 10.11.2016 відповідач за первісним позовом направив позивачеві за первісним позовом вимогу щодо виконання ПП «ВКФ «МАВА» своїх зобов'язань за інвестиційним договором, зокрема, щодо передачі ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» у власність нерухомого майна у вигляді 200 паркомісць, розташованих у наземному паркінгу за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, із доданням документів, які є належним та достатнім підтвердженням введення даного об'єкту в експлуатацію та оформлення права власності інвестора на нього у термін до 17.11.2016, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку (а.с. 129, 132, т. 1).

У відповідь на вказаний лист позивач за первісним позовом, в черговий раз, листом №80 від 06.12.2016 повідомив ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» про введення паркінгу в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації №КВ 28 від 25.12.2013, зареєстрованою Інспекцією ДАБК у .м Києві, та просив відповідача за первісним позовом повідомити ПП «ВКФ «МАВА» про час та місце зустрічі уповноважених представників сторін для вирішення питання по передачі паркомісць інвестору (а.с. 152, т. 1).

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з даним позовом, позивач за первісним позовом зазначив, що в порушення умов додаткової угоди №6 до договору, відповідач за первісним позовом не здійснив перерахування грошових коштів, у зв'язку з чим заборгованість ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» перед ПП «ВКФ «МАВА» становить 350 000,00 грн.

У той же час, ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» як в обґрунтування заявлених ним зустрічних позовних вимог, так і апеляційної скарги, наголошував на тому, що відповідачем за зустрічним позовом зобов'язання з оформлення власними силами та засобами проектної, кошторисної та дозвільної документації щодо будівництва нерухомого майна у вигляді 200 паркомісць, а також введення будівлі, в якій розташовані зазначені паркомісця в експлуатацію у відповідності до вимог чинного законодавства України не виконано, відповідно, у власність ТОВ «Петрохолдинг-Інвест», як інвестору у строк до 31.12.2013 забудовником не надано.

У зв'язку з зазначеним та з урахуванням додаткових пояснень до зустрічного позову від 28.02.2017 позивач за зустрічним позовом стверджує, що інвестиції у розмірі 12 104 873,95 грн підлягають поверненню відповідачем за зустрічним позовом на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно отримані кошти.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги ПП «ВКФ «МАВА» частково, суд першої інстанції виходив з доведеності останнім наявність у нього порушених прав зі сторони відповідача за первісним позовом з огляду на невиконання ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» зобов'язання з оплати вартості робіт за укладеним сторонами інвестиційним договором та додатковими угодами до нього.

При цьому, відмовляючи ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» у задоволенні зустрічного позову, місцевий господарський суд визнав недоведеними доводи позивача за зустрічним позовом про наявність порушень зі сторони ПП «ВКФ «МАВА» умов інвестиційного договору щодо непередачі останнім паркомісць у власність інвестора, а також дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача за зустрічним позовом коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі доказами, з огляду на наступне.

Місцевий господарський суд, надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, за яким, відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Додатку №1 до додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до Інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 позивачем за первісним позовом було повернуто відповідачеві за первісним позовом грошові кошти у розмірі 350 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 04.01.2013 (а.с. 24. т. 1).

Водночас, відповідно до п. 4 Додаткової угоди №6 до договору відповідач за первісним позовом взяв на себе зобов'язання здійснити перерахування ПП «ВКФ «МАВА» кошти у сумі 350 000,00 грн, які були повернуті забудовником інвестору 04.01.2013 на підставі положень додатку №1 від 16.08.2012 до додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до інвестиційного договору, в строк до 31.12.2013.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідач за первісним позовом, в порушення вищезазначених норм законодавства та погоджених сторонами умов договору, не виконав свої зобов'язання належним чином.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем за первісним позовом грошових коштів ПП «ВКФ «МАВА» в розмірі 350 000,00 грн.

Отже, заборгованість ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» перед ПП «ВКФ «МАВА» за Додатковою угодою №6 від 03.04.2013 про внесення змін до Інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 становить 350 000,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовна вимога про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 350 000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, доводи апелянта щодо неналежної оцінки судом першої інстанції умовам п. 5.2 інвестиційного договору колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, як зазначено в оскаржуваному рішенні та вбачається з матеріалів справи, пунктом 5.2. Інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 сторони погодили, що якщо зобов'язання з внесення інвестиції виконуються інвестором в обсязі, меншому ніж передбачено цим договором, розмір об'єкта інвестування, що передається інвесторові, визначається згідно з обсягом фактично здійсненого фінансування по акту приймання-передачі.

Таким чином, відповідач за первісним позовом помилково вважає, що вказаним пунктом договору сторони визначили можливість автоматичного коригування (зменшення) розміру об'єкта інвестування у відповідності до суми фактично здійснених обсягів фінансування - 12 104 873,95 грн за вирахуванням 350 000,00 грн, та можливість забудовнику визначити розмір об'єкта інвестування, що підлягає передачі інвестору, пропорційно до обсягів фактично здійсненого фінансування, з подальшою передачею інвестору, оскільки, на переконання колегії суддів, невнесення повної суми інвестицій не зменшує автоматично розмір об'єкта інвестування, що підлягає передачі інвесторові, та визначений у п. 2.1 договору з подальшими змінами згідно додаткових угод до договору.

Крім того, колегія суддів вважає, що грошові кошти в розмірі 350 000,00 грн за даних обставин не можна розцінювати як внесення інвестицій, оскільки вказана сума є затвердженим сторонами розміром та порядком розрахунків за вже визначений обсяг нерухомого майна згідно Додаткових угод №5 та №6 до договору.

Звертаючись до суду, позивач за первісним позовом також просив стягнути з відповідача за первісним позовом 3% річних у розмірі 30 090,65 грн та інфляційні втрати у розмірі 335 154,70 грн за загальний період прострочки з 31.12.2013 по 10.11.2016.

Згідно частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, інфляційні нарахування на суму боргу, здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.1., 3.2., 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Враховуючи прострочення відповідачем за первісним позовом виконання грошового зобов'язання, вимоги позивача за первісним позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за Додатковою угодою №6 від 03.04.2013 до договору, є правомірними.

При цьому, перевіривши здійснені позивачем за первісним позовом розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з невірними розрахунками позивача, а саме, у сумі 30 065,65 грн 3% річних та у сумі 335 154,66 грн інфляційних.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ПП «ВКФ «МАВА», а саме, стягнення з ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» заборгованості у сумі 350 000,00 грн, 3% річних у сумі 30 065,65 грн та інфляційних у сумі 335 154,66 грн.

Розглянувши вимоги за зустрічним позовом ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» до ПП «ВКФ «МАВА» про стягнення невикористаного авансу та штрафних санкцій у розмірі 25 178 480,12 грн, з яких 12 104 873, 95 грн основного боргу, 1 082 474, 12 грн 3% річних та 11 991 132,05 грн інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Так, в обґрунтування своїх вимог, позивач за зустрічним позовом зазначив, що відповідачем за зустрічним позовом обов'язок щодо оформлення власними силами та засобами проектної, кошторисної та дозвільної документації щодо будівництва нерухомого майна у вигляді 200 паркомісць, а також введення будівлі, в якій розташовуються зазначені паркомісця в експлуатацію у відповідності до вимог чинного законодавства України не виконано, не передано у власність ТОВ «Петрохолдинг-Інвест», як інвестору у строк до 31.12.2013, у зв'язку з чим позивач за зустрічним позовом вважає, що з ПП «ВКФ «МАВА» підлягають стягненню інвестиції у розмірі 12 104 873,95 грн.

Як було зазначено вище, 11.08.2012 сторонами було укладено Додаткову угоду №4/2 до Інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009, згідно якої ними визнається, що загальний розмір інвестиції, що здійснена (тобто перерахована інвестором забудовнику) на виконання та у порядку згідно умов Інвестиційного договору дорівнює 136 661 298,15 грн, включаючи кошти, зазначені у п. 4 цієї додаткової угоди), з яких за згодою сторін здійснено інвестування, зокрема, нерухомого майна у вигляді 200 паркомісць, що розташовані в наземному паркінгу (за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154), які на момент підписання цієї додаткової угоди проінвестовано у повному обсязі на суму, які будуть вважатись профінансованими у повному обсязі на суму 12 454 873,95 грн.

Детальний опис об'єкту інвестування (в частині паркомісць), план-схема їх розташування з позначенням площ, та інші характеристики - погоджені сторонами у додатку №1 та №2 до цієї додаткової угоди.

Забудовник гарантує належне оформлення власними силами та засобами проектної, кошторисної та дозвільної документації щодо будівництва об'єкту інвестування (в частині паркомісць), а також - введення будівлі, в якій розташовуються зазначені паркомісця, в експлуатацію у відповідності до вимог чинного законодавства України, з подальшою передачею зазначених паркомісць у власність інвестору не пізніше 31.12.2013.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов Інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 ПП «ВКФ «МАВА» було отримано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №КВ 28 від 25.12.2013, яка зареєстрована у Інспекції ДАБК у м. Києві, згідно з якою завершено будівництво об'єкта «Реконструкція з надбудовою наземного паркінгу по вул. Борщагівська, 154-А, у Солом'янському районі м. Києва» та введено його в експлуатацію (а.с. 153-158, т. 1).

Матеріалами справи підтверджується, що листом вих. №06 від 03.02.2014 відповідач за зустрічним позовом повідомив позивача за зустрічним позовом про виконання своїх зобов'язань за інвестиційним договором у повному обсязі, зокрема, згідно з Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації №КВ 28 від 25.12.2013, паркінг введено в експлуатацію, а також просив відповідача за первісним позовом повідомити ПП «ВКФ «МАВА» про час та місце зустрічі представників сторін для вирішення питання по передачу паркомісць (а.с. 149, т. 1).

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу відповідач за зустрічним позовом також наголошував на виконанні своїх зобов'язань за інвестиційним договором у повному обсязі та вжитті ним заходів щодо передачі паркомісць інвестору, що підтверджується його письмовими зверненнями до останнього. При цьому, відповідач за зустрічним позовом зосередив увагу на тому, що уповноважені особи забудовника неодноразово при зустрічі з уповноваженими особами інвестора намагались пояснити неможливість вчинення забудовником від імені інвестора дій щодо проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості (паркомісця), оскільки забудовник не має визначених законом повноважень на це з об'єктивних причин, а саме, через внесення змін до законодавства, яким регулюється порядок державної реєстрації майнових прав.

Порядок передачі об'єкта інвестування був визначений сторонами у п. 3 Додаткової угоди №5 від 14.08.2012 до договору, зміст якого вказує на те, що об'єкт інвестування вважається переданим інвестору з дати підписання сторонами актів приймання-передачі, які готуються забудовником та передаються інвестору для підписання із зазначенням в них розмірів та місць розташування площ, що підлягають передачі. Забудовник сприяє інвестору в оформленні права власності на передані йому площі об'єкта інвестування.

Як свідчать матеріали справи, листом №13 від 07.07.2015 позивач за первісним позовом надсилав на адресу відповідача за первісним позовом Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 25.12.2013, технічний паспорт на паркінг, акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.05.2013. Вказані документи були отримані 07.07.2015 нарочно представником ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» ОСОБА_6, що підтверджується підписом останнього на титульній стороні вказаного листа (а.с. 151, т. 1).

При цьому, доводи апелянта щодо недоведеності факту отримання вказаного листа відповідачем за первісним позовом, оскільки ОСОБА_6 не перебував з ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» у трудових відносинах, колегією суддів відхиляються, як такі, що не підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» щодо порушення умов спірного договору ПП «ВКФ «МАВА» в частині оформлення власними силами та засобами проектної, кошторисної та дозвільної документації щодо будівництва нерухомого майна у вигляді 200 паркомісць, а також введення будівлі, в якій розташовуються зазначені паркомісця в експлуатацію у відповідності до вимог чинного законодавства України, оскільки вказане спростовується вищенаведеними доказами.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, викладені в поясненнях до апеляційної скарги від 31.05.2017 №01/3105/2017 з посиланням на Висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №113-1/04/2017 від 26.04.2017, здійсненого на замовлення ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» (а.с. 94-140, т. 2), з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

В обґрунтування причини неподання вказаного висновку будівельно-технічного дослідження суду першої інстанції позивач за зустрічним позовом посилався на відмову місцевим господарським судом у задоволенні клопотання ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим рішення у даній справі було прийняте без участі останнього та без урахування висновку експерта.

Як вбачається зі змісту зазначеного клопотання, останнє мотивоване неможливістю представника ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» з'явитися у судове засідання через відрядження. При цьому варто зауважити, що про необхідність проведення експертного дослідження у даній справі та подання додаткових доказів, позивач за зустрічним позовом не зазначав (а.с. 25, т. 2).

Отже, на переконання колегії суддів, доводи апелянта про неможливість подання суду першої інстанції Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №113-1/04/2017 від 26.04.2017, є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим останній не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції в якості додаткового доказу.

Крім того, судова колегія, не надаючи правової оцінки експертному висновку, проведеному за результатами будівельно-технічного дослідження як доказу, вважає за необхідне зауважити, що з такого вбачається, що експертом проводилося неповне дослідження технічного стану надземного паркінгу, оскільки перший та другий поверхи паркунгу предметом експертного дослідження не були. При цьому, апелянт зазначає, що він як інвестор не міг претендувати на паркомісця, розташовані на першому та другому поверхах паркінгу, оскільки на момент укладення Додаткової угоди №4/2 від 11.08.2012 такі вже існували.

Проте, колегія суддів вважає зазначені твердження необґрунтованими та безпідставними, оскільки будівництво об'єкта інвестування, у тому числі паркінгу, погоджувалося сторонами ще при укладенні інвестиційного договору будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009.

З огляду на викладене, враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на Висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №113-1/04/2017 від 26.04.2017, як безпідставні.

Разом з тим, відповідно до п. 4.1 Інвестиційного договору від 04.12.2009 забудовник власними силами і засобами зобов'язується, зокрема, після закінчення будівництва забезпечити здачу комплексу з приймання його (комплексу) в експлуатацію, затвердження акту державної приймальної комісії (п. 4.1.13 договору); у місячний строк після приймання комплексу в експлуатацію забезпечити оформлення всіх необхідних документів щодо прав власності інвестора на об'єкт інвестування (п.4.1.14 договору).

Згідно з п. 5.3. договору за цим договором зобов'язання забудовника вважаються виконаними належним чином повністю з моменту одержання інвестором реєстраційного документа, виданого Київським міським БТІ, про право власності інвестора на об'єкт інвестування відповідно до цього договору, після виконання положень п. 2.2. цього договору.

Отже, при укладанні Інвестиційного договору від 04.12.2009 сторони погодили, що введення об'єкту інвестування в експлуатацію та оформлення всіх необхідних документів щодо права власності на нього за інвестором є обов'язком забудовника.

В той же час, підпунктом 4.2.4 пункту 4.2 інвестиційного договору передбачено, що інвестор зобов'язується після введення комплексу в експлуатацію сприяти забудовнику в оформленні свого права власності на об'єкт інвестування шляхом надання у необхідних випадках довіреності на виконання певних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 2 вказаного Закону заявником є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Відповідно до ст. 876 Цивільного кодексу України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Зі змісту укладеного сторонами інвестиційного договору вбачається, що власником об'єкта інвестування є інвестор - ТОВ «Петрохолдинг-Інвест».

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що оформлення права власності на об'єкт інвестування за Інвестиційним договором будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 та додатковими угодами до нього саме за інвестором - ТОВ «Петрохолдинг-Інвест», можливо лише за власними діями останнього, або іншою уповноваженою особою на підставі відповідного доручення.

Проте, всупереч положенням підпункту 4.2.4. пункту 4.2. інвестиційного договору, а також враховуючи норми чинного законодавства України, відповідачем за первісним позовом не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, а матеріали справи не містять таких доказів на підтвердження надання ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» необхідних документів, зокрема, довіреності на виконання ПП «ВКФ «МАВА» дій, пов'язаних з оформленням права власності на об'єкт інвестування.

З огляду на викладене, доводи скаржника щодо невиконання відповідачем за зустрічним позовом зобов'язання по передачі інвесторові паркомісць у власність у строк до 31.12.2013 правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки такі обставини зумовлені відсутністю такого наміру в самого інвестора.

Крім того, як вбачається з додаткових пояснень до зустрічного позову від 28.02.2017 ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» обґрунтовує заявлені позовні вимоги про повернення перерахованих сум інвестицій у розмірі 12 104 873,95 грн, за якими не здійснено виконання зобов'язання щодо будівництва та передачі об'єктів нерухомості статтею 1212 Цивільного кодексу України, що є вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна у однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв'язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто, обов'язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених нормами ст. 11 Цивільного кодексу України. До відсутності правової підстави стаття 1212 Цивільного кодексу України відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним тощо.

За результатами розгляду матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами існували господарські зобов'язальні правовідносини з інвестиційного договору, на виконання яких позивач за зустрічним позовом і перерахував відповідачеві за зустрічним позовом грошові кошти.

Нормами цивільного та господарського права України в розділі «зобов'язальне право» визначено, що зобов'язання припиняється тільки у випадку їх належного виконання. Тобто, якщо сторона, яка здійснила будь-які дії на виконання своїх договірних зобов'язань, вважає, що інша сторона неналежним чином виконала свої договірні зобов'язання (в тому числі, по неналежному оформленню будь-яких документів, що мають відношення до договору), вона має право звернутися до суду по захист своїх порушених прав та інтересів у порядку, визначеному в главі 51 Цивільного кодексу України та розділу 5 Господарського кодексу України із застосуванням наслідків порушення винною стороною її договірного зобов'язання.

Отже, спірні грошові кошти отримані відповідачем за зустрічним позовом в межах договірних правовідносин у передбаченій нормами законодавства формі без доведення позивачем за зустрічним позовом факту необхідності застосування положень ст. 1212 Цивільного кодексу України в частині повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні, тому що ці норми можуть застосовуватись тільки, якщо на підставі положень інших спеціальних норм потерпіла особа не в змозі захистити якесь із своїх порушених прав (предметом регулювання вказаної норми закону є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними нормами права, в даному випадку нормами зобов'язального господарського права).

При цьому, відповідно до Додаткової угоди №6 від 03.04.2013, у зв'язку з фактичним продовженням відносин, що виникли з інвестиційного договору, за взаємною згодою сторони домовились вважати п. 5 додаткової угоди від 14.08.2012 до вказаного інвестиційного договору (щодо розірвання зазначеного інвестиційного договору та припинення зобов'язань сторін за ним) таким, що втратив законну силу.

Отже, станом на час розгляду даної справи Інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009 є чинним.

Разом з тим, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що вимога за зустрічним позовом була заявлена як наслідок відмови ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» від прийняття виконання простроченого зобов'язання, оскільки таке втратило для нього інтерес у порядку ст. 612 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом раніше, а саме, до порушення позивачем питання про стягнення з останнього грошових коштів у сумі 350 000,00 грн та звернення з відповідним позовом до суду, не заявляв про відмову від прийняття виконання простроченого зобов'язання ПП «ВКФ «МАВА» і жодних претензій з приводу непередачі об'єкту інвестування у власність інвестора або прострочення виконання замовником своїх зобов'язань ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» не заявляло. Доказів протилежного сторонами суду не надано.

Враховуючи зазначене, посилання позивача за зустрічним позовом на ст. 1212 Цивільного кодексу України є необґрунтованими, оскільки грошові кошти у розмірі 12 104 873,95 грн не були отримані без будь-яких правових підстав відповідачем за зустрічним позовом, а перераховані в якості оплати за реконструкцію та будівництво об'єкту за Інвестиційним договором будівництва об'єкта нерухомості від 04.12.2009, який є чинним станом на день розгляду справи.

Отже, вказані грошові кошти не є безпідставно набутими коштами в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для їх повернення.

При цьому, місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено посилання ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» на акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.05.2013, як на підставу стягнення з ПП «ВКФ «МАВА» грошових коштів у розмірі 12 104 873,95 грн, оскільки акт звірки є бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами: договором, накладними, рахунками тощо.

Крім того, вказаний Акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.05.2013 був складений сторонами до моменту виконання відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов'язань за договором, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації №КВ 28 від 25.12.2013.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» в частині стягнення з ПП «ВКФ «МАВА» заборгованості у розмірі 12 104 873,95 грн та відмови в її задоволенні.

Крім того, при зверненні до суду з зустрічним позовом ТОВ «Петрохолдинг-Інвест» просило стягнути з ПП «ВКФ «МАВА» 3% річних у розмірі 1 082 474,12 грн та інфляційні у розмірі 11 991 132,05 грн за загальний період прострочки з 01.01.2014 по 30.11.2016.

Проте, оскільки вказані вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними вимогами від основного зобов'язання, в задоволенні якого судом відмовлено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

Крім того, як правильно зазначив місцевий господарський суд, обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках, зокрема, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав (п.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «Петрохолдинг - Інвест» до ПП «ВКФ «МАВА» про стягнення заборгованості у розмірі 25 178 480,12 грн у повному обсязі.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну юридичну оцінку наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмови у задоволенні вимог за зустрічним позовом.

При цьому судова колегія відхиляє як безпідставні твердження скаржника про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, що на думку позивача проявилось, зокрема, в діях суду щодо відхилення його клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю участі представника останнього у судовому засіданні, враховуючи наступне.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 26.04.2017 без участі належним чином повідомленого представника відповідача за первісним позовом за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта щодо порушення місцевим господарським судом обов'язку, покладеного на суд частиною 2 статті 74 ГПК України щодо роз'яснення учасникам судового процесу їх прав та обов'язків, оскільки, як вбачається з протоколу судового засідання від 26.04.2017, суддя роз'яснив на підставі ст. 22 ГПК України права та обов'язки учасникам судового засідання, при цьому зауважень на вказаний протокол у порядку, визначеному ч. 5 ст. 81-1 ГПК України, сторонами подано не було.

Доводи скаржника щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, які згідно статті 104 ГПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, а саме, щодо розгляду даної справи незаконним складом суду, колегія судів вважає надуманими та безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, склад суду при розгляді даної справи змінювався на законних підставах.

Так, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30, та п. 5.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів від 14.09.2015 №17, у зв'язку зі звільненням судді Домінчевої І.О. 27.12.2016 справа №910/21060/16 була передана на повторний автоматизований розподіл за вмотивованим розпорядженням в.о. керівника апарату суду, за результатами якого, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для подальшого розгляду судді Шкурдовій Л.М. (а.с. 46,47, т.1).

23.03.2017 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шкурдової Л.М. справа була передана на повторний автоматизований розподіл за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, за результатами якого, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для подальшого розгляду судді Чинчин О.В. (а.с. 1, 2 т.2).

При цьому, колегія суддів зазначає, що апелянт не був позбавлений права на підставі ст. 22 ГПК України знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, а тому мав можливість ознайомитись з інформацією щодо підстав зміни складу суду в даній справі.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 26.04.2017 у справі №910/21060/16 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга «Петрохолдинг-Інвест» - без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрохолдинг-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі №910/21060/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі №910/21060/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/21060/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська