У Х В А Л А

03.07.2017 Справа № 910/20487/13

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиролоптфармторг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк"

(ідентифікаційний код 37308739)

про банкрутство

За заявою Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк",

Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

про визнання недійсним договору купівлі продажу цінних паперів

Суддя Чеберяк П.П

Представники сторін:

Від заявника Ляшук О.О. - представник

Від боржника не з'явилися

Арб. керуючий Дейнегіна В.М.

Від ПрАТ «Екологоохоронна фірма «Креома-Фарм» Мотузюк Ю.М. - представник

Від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» Гижко О.Л. - представник, Мосійчук Я.І. - представник

Від «ТОВ «Лекхім» Бейгул С.І. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді Пасько М.В. на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 910/20487/13 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиролоптфармторг" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк".

15.06.2016 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів в межах справи № 910/20487/13.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.07.2016 вказану заяву прийнято та призначено до розгляду на 26.07.2016.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.08.2016 відмовлено Приватному акціонерному товариству "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" у задоволені заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів в межах справи № 910/20487/13.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" задоволено, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.08.2016 скасовано та передано справу № 910/20487/13 до Господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Автоматизованою системою документообігу суду розподілено справу за заявою Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів в межах справи № 910/20487/13 про банкрутство та визначено суддю Чеберяка П.П. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.03.2016 справу № 910/20487/13 за заявою Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів прийнято до свого провадження в межах справи № 910/20487/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" та призначено її до розгляду на 24.04.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.04.2017 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дейнегіної В.М. та відкладено розгляд справи на 22.05.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.05.2017 розгляд справи відкладено на 19.06.2017, у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.06.2017 розгляд справи відкладено на 03.07.2017, у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.04.2017 відмовлено у задоволення клопотання Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про призначення судової економічної експертизи цінних паперів та зупиненні провадження у справі.

Окрім того, у судовому засіданні 03.07.2017 розглядалась заява Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів.

Представник Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" надав пояснення по суті поданої заяви та подав клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

Представники Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заперечили щодо задоволення поданої заяви.

Заява Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів мотивована, тим, що останньому стало відомо, що 07.12.20111 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" та Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" був укладений договір № 676-Д/2011 купівлі-продажу цінних паперів з відстроченням платежу, а саме, облігації відсоткові іменні, код ISIN-UA, загальний обсяг випуску (емісії) - 95 000 штук, форма існування - без документарна, серія «А», номінальна вартість - 1 000 грн. 00 коп., загальна кількість - 95 000 штук, загальна номінальна вартість - 95 000 000 грн. 00 коп., емітент Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ЛТД».

Підставами для визнання спірного договору недійсним, за переконанням Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" є те, що даний правочин підписано директором ОСОБА_8 з перевищенням своїх повноважень, а саме без відповідного погодження Загальними зборами учасників, адже, відповідно до підпункту «є» п. 7 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" (в редакції станом на 04.10.2011) до виключної компетенції Загальних зборів учасників належить попереднє затвердження правочинів, виключаючи попередні договори, які будуть укладатися від імені товариства Генеральним директором, які передбачають набуття зобов'язань від імені товариства на суму (вартість), що дорівнює або перевищує 1 000 000 грн. 00 коп.

Крім того, заявник також посилається на те, що емітент цінних паперів - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ЛТД», станом на момент укладення спірного правочину перебував у процедурі банкрутстві та з об'єктивних причин не міг виконати взяті на себе зобов'язання.

18.06.2015 суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр оцінки власності «Парето» було проведено оцінку ринкової вартості предмету спірного договору станом на 07.12.2011 за наслідками проведення якої складено відповідні звіти з яких вбачається, що вартість відсоткових іменних облігацій ISIN-UA становить 0,00 грн.

Аналогічний висновок щодо вартості цінних паперів, які були предметом спірного договору також був викладений у повторному звіті про оцінку майна № 71-1/16 складеному 31.03.2016.

Таким чином, оскільки дійсна вартість цінних паперів, що були предметом договору № 676-Д/2011, на момент їх продажу становила 0,00 грн., за переконанням заявника, спірний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому даний правочин являється фіктивним.

Із відзиву на подану заяву Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" заперечило щодо її задоволення зважаючи на те, що укладення господарського договору відбувається на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, в тому числі вартість такого договору. Факт порушення справи про банкрутство боржника не є свідченням неможливості погашення ним заборгованості перед кредитором, оскільки Законом передбачено комплекс заходів, які направлені в першу чергу саме на відновлення платоспроможності боржника.

Крім того, наявність права вимоги до боржника надає кредитору можливість не лише задовольнити свої вимоги шляхом отримання грошових коштів від такого боржника, а й надає можливість отримати блага в інший спосіб, передбачений діючим законодавством України, в томі числі, але не виключно, шляхом зарахування однорідних вимог або продажу права вимоги третім особам.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.08.2016 відмовлено Приватному акціонерному товариству "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" у задоволені заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів в межах справи № 910/20487/13. Дана ухвала була залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.08.2016 скасовано та передано справу № 910/20487/13 до Господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Вищий господарський суд України у даній постанові зазначив, що колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" має право на звернення із заявою про визнання недійсним правочину боржника у даній справі, а обраний заявником спосіб захисту своїх прав не суперечить вимогам чинного законодавства.

Водночас суд касаційної інстанції зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції не були досліджені викладені у заяві доводи щодо дійсної вартості предмету договору (цінних паперів) та додані на їх підтвердження докази (звіти про оцінку майна) та відповідно їм не була надана належна правова оцінка.

Також, суди попередніх інстанцій не перевірили чи не були штучно створені вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на підставі укладеного між Банком та боржником спірного договору купівлі-продажу цінних паперів № 676-Д/2011 з метою створення домінуючого кредитора у процедурі банкрутства, враховуючи те, що загальна вартість цінних паперів за вказаним договором становить 99 477 350 грн. 00 коп.

Статтею 204 ЦК України визначено принцип правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Пунктом 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 року роз'яснено про те, що в силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Щодо тверджень Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про те, що спірний договір має бути визнаний недійсним, оскільки його підписано директором ОСОБА_8 з перевищенням своїх повноважень, судом встановлено, що вказаний договір дійсно був підписаний Генеральним директором зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк", котрий діяв на підставі Статуту та протоколу загальних зборів учасників від 28.11.2011 за № 23, що міститься в матеріалах справи. Водночас заявником не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обмежень у директора на момент підписання даного договору.

Крім того, відповідно до п. 2.1.2 спірного договору, покупець підтверджує, що виконано всі дії, необхідні для підписання даного договору і вказаний договір не суперечить договірним обмеженням, що є обов'язковими для покупця та його установчих документів. Покупець має установчі документи та дозволи, необхідні для виконання договору. Ці документи є чинними (п. 2.1.6 договору), тобто на момент підписання договору купівлі-продажу № 676-Д/2011 цінних паперів, повноваження, в тому числі обсяг цивільної дієздатності покупця Генерального директора Товариством з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" ОСОБА_8 сторонами перевірявся.

Що стосується доводів Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" щодо того, що спірний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому є фіктивним, оскільки, дійсна вартість цінних паперів, що були предметом вказаного договору на момент їх продажу становила 0,00 грн., судом встановлено наступне.

На підтвердження наведеної позиції заявником були надані звіти про оцінку майна (замовником якого є керуючий санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" арбітражний керуючий Пічахчі С.В.) та звіт № 71-1/16 від 31.03.2016 (замовником якого є Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм") складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "Парето", з яких вбачається, що ринкова вартість відсоткових іменних облігацій ISIN-UA станом на 07.12.2011 становить 0,00 грн.

Згідно абзацу 3 ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних

підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

На підставі аналізу наведеної норми суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" не може бути замовником оцінки цінних паперів, які являються предметом договору № 676-Д/2011, оскільки останнє не має жодного відношення до даного майна і як наслідок звіт про оцінку майна № 71-1/16 від 31.03.2016, на який посилається заявник, не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст. 34, 36 ГПК України.

У відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

12.05.2017 між ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Дейнегіною В.М. та суб'єктом оцінюючої діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро судових експертиз "Надія" було укладено договір № 1-12/05 на проведення рецензування звітів про оцінку майна № 75-2/15 від 18.06.2015 та № 71-1/16 від 31.03.2016.

Згідно висновків зазначених в рецензії від 17.05.2017 на звіт про оцінку майна № 75-2/15 від 18.06.2015 та рецензії від 17.05.2017 на звіт про оцінку майна № 71-1/16 від 31.03.2016 - зазначені звіти класифікуються за ознакою четвертого пункту статті 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Що стосується викладених у заяві доводів щодо дійсної вартості предмету договору, то судом встановлено наступне.

Як вбачається з умов договору № 676-Д/2011 Банк продав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" придбав належні на той час Банку облігації у кількості 95 000 штук, що були випущені відповідно до Проспекту емісії цінних паперів, зареєстрованого Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку від 05.09.2007 № 170 (171). Зазначене кореспондується з п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. З Договору № 676-Д/2011.

Відповідно до частини 1 ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (у редакції, що діяла на момент укладення Договору № 676-Д/2011) облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений умовами розміщення облігацій строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено умовами розміщення.

Згідно з п.п. 3.1.7 п. 3.1. ст. З Договору № 676-Д/201, за згодою сторін загальна вартість цінних паперів за даним договором становить 99 477 350 грн. 00 коп.

Загальна вартість облігацій включає в себе номінальну вартість та накопичений відсотковий дохід за поточний відсотковий період на момент укладення цього договору, що складалася з номінальної вартості облігацій 95 000 000 грн. 00 коп. та нарахованого на дату продажу (07.12.2011) відсоткового доходу за ними у поточному (17-й) відсотковому періоді - 4 477 350 грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», облігація має номінальну вартість, визначену в національній валюті, а якщо це передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) - в іноземній валюті. Мінімальна номінальна вартість облігації не може бути меншою ніж одна копійка.

Із змісту норм ст. ст. 194, 195 ЦК України, п. 2 ч. 5 ст. З та п. 1 ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», та пп. 2 п. 5 розділу І Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств, облігацій міжнародних фінансових організацій та їх обігу затвердженні рішенням НКЦПФР від 27.12.2013 № 2998 вбачається, що емітент зобов'язаний у визначений строк повернути власникові облігації її номінальну вартість та виплатити дохід за облігацією. За відсотковими облігаціями передбачається виплата відсоткових доходів. Відсотковий дохід за облігаціями повинен виплачуватись в розмірі та в строк, що встановлені рішенням про розміщення та проспектом емісії облігацій.

Таким чином, в силу вищезазначених норм емітент відсоткових облігацій зобов'язаний у визначений строк повернути власникові облігацій їх номінальну вартість та виплатити дохід за облігаціями. Таким зобов'язанням емітента кореспондують права власників облігацій на отримання номінальної вартості облігацій та доходу за облігаціями у встановлені строки.

При цьому, згідно з імперативною нормою ч. 2 ст. 198 ЦК України відмова від виконання зобов'язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов'язання або його недійсність не допускається.

А отже, облігації були продані Товариству з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" за ціною, що дорівнювала сумі вимог власника облігацій на момент продажу - тобто відповідала балансовій вартості облігацій та відповідно не могли коштувати 0,00 грн.

Згідно із п.п. 3.1.3 п. 3 ст. З Договору № 676-Д/2011 право власності на цінні папери за вказаним договором переходить до покупця з моменту зарахування цінних паперів на рахунок покупця, зазначений у пп. 3.1.8 Договору.

Відповідно до розпорядження № 2010 від 07.12.2011 на виконання зберігачем - облікової операції (зарахування/списання/переказ), Банком було поставлено цінні папери на рахунок боржника, що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах № 001032, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, саме в момент вчинення правочину.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

При цьому, саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності, визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення, про що роз'яснено пунктом 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 року.

Положеннями статті 241 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь які фактичні обставини, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що наведені заявниками обставини, з якими останній пов'язує можливість визнання недійсним договору, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 32, 33, 34, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору, кредиторам та Приватному акціонерному товариству "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм".

Суддя П.П. Чеберяк