ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 червня 2017 р. Справа № 902/378/17

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді В. Білоуса

ОСОБА_1 Матущак

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2- згідно довіреності;

відповідача: не з'явився;

третьої особи - Гайсинської районної ради: не з'явився;

третьої особи - Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації: не з'явився;

третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області: ОСОБА_3- згідно довіреності.

Місце розгляду справи : приміщення суду, зал судових засідань №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (21050, м. Вінниця, вул. Соборна,8; 01601, м. Київ, ОСОБА_4 Шевченка,18)

до:Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації (23700, Вінницька область, м.Гайсин, вул. 1 Травня, 40)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Гайсинська районна рада (23700, м.Гайсин, вул.1-го Травня 40) Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (вул.Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036), Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (вул.Пирогова, 29, м. Вінниця, 21000)

про стягнення 283 760,28 грн. - боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 06.06.2017 про явку в судове засідання повноважного представника не виконав. Копія вказаної ухвали направлена відповідачу рекомендованим листом на адресу вказану в позовній заяві та вручена відповідачу 19.06.2017, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№3808 від 21.06.2017.

Третя особа 1 (Гайсинська районна рада) вимог ухвали суду від 06.06.2017 про явку в судове засідання повноважного представника не виконала. Копія вказаної ухвали направлена третій особі 1 рекомендованим листом та вручена третій особі 1 19.06.2017, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№3807 від 21.06.2017.

Третя особа 2 (Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації) вимог ухвали суду від 09.06.2017 про явку в судове засідання повноважного представника не виконала. Копія вказаної ухвали направлена третій особі 2 рекомендованим листом та вручена третій особі 2 16.06.2017, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№3768 від 19.06.2017.

Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із копією ухвали відповідачу, третій особі 1,2 та, як належне їх повідомлення про час і місце судового розгляду справи за їх участю. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача, відповідача, третіх осіб про час і місце судового розгляду справи за їх участю.

В поясненнях третьої особи Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації вказана третя особа просить розглянути справу без участі участі її уповноваженого представника.

Представник позивача не заперечив проти клопотання третьої особи про розгляд справу без їх участі.

Оскільки сторони, треті особи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, суд прийшов до висновку про те, що нез'явлення представника відповідача, третьої особи 1,2 в судове засідання, не перешкоджає вирішенню спору, та на підставі ст.75 ГПК України прийшов до висновку про розгляд справи за наявними в справі доказами у відсутність представника відповідача та третьої особи 1,2.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив покликаючись на те, що між управлінням соціальної та молодіжної політики районної державної адміністрації та ПАТ «Укртелеком» на 2016 рік не було укладено Угоди про порядок надання послуг по встановленню телефонів та користуванню телекомунікаційними послугами. Вказує про те, що Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської райдержадміністрації керувалося виключно чинним законодавством, зокрема, Законами України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та Бюджетним кодексом України. Зазначає про те, що станом на 01.01.2016 року виникло протиріччя між Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та Бюджетним кодексом України, в частині фінансування міжбюджетних трансфертів, а саме - компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, надання пільг з послуг звязку та інших пільг та інших пільг. Вказує про те, що в Законі України від 25.12.2015 № 928- VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» відповідні видатки у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян не були передбачені. Зазначає про те, що Управління соціальної та молодіжної політики неодноразово зверталося за відповідними розясненнями, щодо реєстрації заборгованості за встановленням телефонів та наданням телекомунікаційних послуг, але оскільки на 2016 рік не було кошторисних призначень по зазначеній субвенції, провести розрахунок за надані пільги ПАТ «Укртелеком» за 2016 рік управління соціальної та молодіжної політики районної державної адміністрації не мало можливості. Вказує про те, що усі видатки на державні програми соціальної допомоги здійснюються в межах бюджетного року і тільки в межах сум, які затверджені паспортами бюджетних програм; видатки, проведені поверх затверджених сум, вважаються нецільовими. Кошти на відповідний бюджетний рік, виділялися Міністерством соціальної політики України відповідно до сум затверджених Законом України "Про Державний бюджет" на відповідний рік та доводить до розпорядників нижчого рівня. Зазначає про те, що відповідно до Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом; розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами; будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за кошти Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язання, витрати Державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися. Вказує про те, що органи соціальної та молодіжної політики, як органи виконавчої влади, приймають участь у бюджетному процесі виключно на стадії виконання Держбюджету і не приймають участі у його складанні чи формуванні; виплата бюджетних коштів у розмірах, не передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями, або із інших рахунків є грубим порушенням бюджетного законодавства та тягне за собою відповідальність посадових осіб. Зазначає про те, що таким чином, відповідач як виконавець розпоряджень по проведенню компенсації витрат на надання послуг звязку на пільговій основі, в компетенцію якого не входить формування видатків Державного бюджету України, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Третя особа 2 (Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації) в письмових поясненнях які надійшли до суду 22.06.2017 зазначила про те, що Законом України № 1780-VIII від 20.12.2016 року внесено зміни до статті 102 Бюджетного кодексу України та відмінено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот) на компенсацію втрати частини доходів у звязку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Вказує про те, що згідно із Законом № 1780-VIII від 20.12.2016 року частину першу статті 91 „Видатки місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів доповнено пунктом 20-4) пільги з послуг звязку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби; ветеранів органів внутрішніх справ; ветеранів податкової міліції; ветеранів державної пожежної охорони; ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранів служби цивільного захисту; ветеранів Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів І групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сімям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сімям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сімям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування. Зазначає про те, що в умовах поглиблення децентралізації влади та розширення повноважень органів місцевого самоврядування одним із ключових завдань є наближення фінансування послуг до рівня, де вони надаються. Вказує про те, що пунктом 3 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України визначено, що місцеві бюджети є самостійними. Тому місцеві органи виконавчої влади, які володіють ситуацією на місцях та можуть оперативно впливати на її зміну, мають можливість передбачати вищезазначені видатки у місцевому бюджеті в складі асигнувань на місцеві програми соціального захисту та соціального забезпечення відповідно до підпункту „б пункту 3 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 901 - 903 ЦК України, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в сумі 283 760,28 грн.- боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Вінницькою філією ПАТ «Укртелеком» пільговим категоріям населення в Гайсинському районі за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 надано послуг на пільговій основі, вартість яких підлягає відшкодуванню, на загальну суму 283 760,28 грн., що стверджується розрахунком боргу, розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг.

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» (далі - Позивач) надає телекомунікаційні послуги згідно Закону України від 18.11.2003 р. № 1280-ІV «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 р., інших законодавчих актів України.

Позивач, як постачальник послуги звязку, надає телекомунікаційні послуги кожному, хто до нього звернеться в силу ст. 633 Цивільного кодексу України, оскільки послуга звязку є предметом публічного договору.

Відповідно до ч. З ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій повинні надавати споживачам, які мають установлені законодавством пільги, телекомунікаційні послуги з урахуванням цих пільг, відповідно до законодавства України.

Законом України від 22.10.1993 р № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», Законом України від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України від 28.02.1991 р № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України від 24.03.2008 р. № 203/98- ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» та Законом України від 26.04.2001 р № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» для категорій осіб, визначених цими законами встановлені пільги з оплати за послуги звязку.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі, та відшкодування витрат за надані послуги розпорядником коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частина 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" визначає, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України надаються такі пільги 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, або 50-відсоткова знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

За приписами пунктів 2-4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 року, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів м. Києва та Севастополя.

Згідно п. 5 ч. 3 даного Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Пункт 6 вказаного Порядку визначає, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

За змістом п. 8 згаданого Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Згідно п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 року, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Відповідно до підпункту 6 п. 4 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню), пільги окремим категоріям громадян, що надаються: ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

За змістом ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 №928-VIII (Із змінами і доповненнями, внесеними Законами України) за кодом програмної кваліфікації видатків та кредитування державного бюджету 3511150 на 2016 рік, передбачено обсяг субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот у розмірі 47 080 619,4 тис.грн..

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Абзац 4 п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, визначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову в даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу по компенсації витрат за надання послуг зв'язку на пільговій основі в розмірі 110 567,13 грн..

Підставами позову позивач зазначив обставини, відповідно до яких відповідачем не здійснено компенсацію витрат позивача на надання послуг зв'язку на пільговій основі.

Відповідачем доказів щодо повного проведення розрахунків з позивачем суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відсутність коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, а також з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №3-28гс12 та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_4 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р..

З огляду на викладене, суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки обов'язок щодо компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі виник у відповідача на підставі закону а не договору.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі в розмірі 283 760,28 грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати на судовий збір в сумі 4 256,40 грн., згідно ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в сумі 283 760,28 грн.- боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі. Судові витрати на судовий збір в сумі 4 256,40 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Управління соціальної та молодіжної політики Гайсинської районної державної адміністрації, (23700, Вінницька область, м.Гайсин, вул. 1 Травня, 40) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", (01030, м.Київ, бульвар Т.Шевченка, 18) 283 760,28 грн.- боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі, судові витрати на судовий збір в сумі 4 256,40 грн. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити відповідачу, третім особам 1,2 рекомендованими листами або вручити їх уповноваженим представникам під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 29.06.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 04 липня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (23700, Вінницька область, м.Гайсин, вул. 1 Травня, 40)

3,4- третім особам: Гайсинській районній раді (23700, м.Гайсин, вул.1-го Травня 40), Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (вул.Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, 21036)