КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. справа№ 910/22861/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Власова Ю.Л.

при секретарі: Добрицька В. С.

за участю представників: позивача - не з'явились

відповідача - не з'явились

третьої особи - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду м. Києва від 01.03.2017 р.

у справі № 910/22861/16 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа Публічне акціонерне товариство "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод"

про стягнення збитків у розмірі 2 593,63 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача збитків у розмірі 2 593,63 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.03.2017 р. у справі № 910/22861/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Києва від 01.03.2017 р., Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги було укладено між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча». Таким чином саме Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є стороною укладеного договору та належним відповідачем у даній справі, який має нести відповідальність за спричинені збитки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 р. у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Дідиченко М.А. порушено апеляційне провадження у справі № 910/22861/16 та призначено її до розгляду на 27.04.2017 р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду № 09-53/1736/17 від 27.04.2017 р. у зв'язку з перебуванням судді Дідиченко М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/22861/16, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Мартюк А.І.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду, а розгляд справи відкладено до 25.05.2017 р. у зв`язку з неявкою представників позивача.

Ухвалою від 25.05.2017 р. залучено Публічне акціонерне товариство "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод" до участі у справі № 910/22861/16 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а розгляд справи відкладено до 20.06.2017 р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду № 09-53/2267/17 від 19.06.2017 р. у зв'язку з перебуванням судді Мартюк А.І., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/22861/16, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 р. було прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду м. Києва від 01.03.2017 р. у справі № 910/22861/16 до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

В засідання суду, призначене на 20.06.2017 р., представники сторін та третьої особи не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень. Поважних причин відсутності представників сторін суду не надано.

Разом з тим, 14.06.2017 р. через канцелярію суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Публічного акціонерного товариства "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод".

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

27.08.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та Публічним акціонерним товариством "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод" було укладено договір поставки № 14/549/2160, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити товар.

25.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» було укладено договір № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

10.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод" здійснило відправлення вагону № 56222623 за накладною № 45619202 (кокс доменний, навалом, маса вантажу 38800 кг, визначена відправником на вагонних вагах) зі станції Правда на станцію Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці одержувачу Публічному акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

При надходженні вагонів на станцію Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні № 56222623 не відповідає масі вказаній у накладній. Про даний факт складено Комерційний акт БН № 726585/601 від 13.07.2016 р.

У розділі Д Комерційного акту БН № 726585/601 від 13.07.2016 р. зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону у присутності заст. ДС ОСОБА_6., агента комерційного ОСОБА_7, прийомоздавальника вантажу ОСОБА_8, вантажника ОСОБА_9 на справних 150 т. вагонних електронно - тензометричних вагах станції Сартана - 2 комбінату імені Ілліча, вага зазначена відправником: вага брутто - не зазначено, тара за документом - 22400 кг, нетто - 38 800 кг; виявилось: брутто - 60100 кг, тара з бруса - 22400 кг, нетто - 37 700 кг, що менше ваги, зазначеній у накладній на 1 100 кг. Завантаження вантажу у вагоні вище рівня бортів на 30-40 см, "шапкообразна". У перевізному документі зазначено маркування, фактично поверхня вантажу не маркована. Над 5-6-7 люком є поглиблення 400см*280см*50см вглиб вагону, що відповідає супутньому акту загальної форми. З технічного зору вагон справний. Течі вантажу на ст. Маріуполь - Сорт. немає. При повторному перевантаженні вагонів вага підтвердилась.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не забезпечив схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв'язку з чим, вартість недостачі маси вантажу підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2 593,63 грн.

За змістом ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як передбачено ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

У відповідності до ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як передбачено ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

10.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод" здійснило відправлення вагону № 56222623 за накладною № 45619202 (кокс доменний, навалом, маса вантажу 38800 кг, визначена відправником на вагонних вагах) зі станції Правда на станцію Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці одержувачу Публічному акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Відповідно до письмових пояснень, наданих третьою особою, вагон № 56222623, який був поданий під завантаження коксу доменного, у технічному та комерційному відношенні був придатний до перевезення. Вантаж у вагоні був розміщений і закріплений згідно з діючими залізничними умовами перевезення, маркований відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції по маркуванню коксової продукції, завантаженої у відкритий рухомий склад, про що зроблено відмітку у залізничній накладній № 45619202 від 10.07.2016 р. Крім того, даний вагон був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень.

При надходженні вагонів на станцію Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні № 56222623 не відповідає масі, вказаній у накладній. Про даний факт складено Комерційний акт БН № 726585/601 від 13.07.2016 р.

У розділі Д Комерційного акту БН № 726585/601 від 13.07.2016 р. зазначено, що при комісійному перевантажуванні вагону у присутності заст. ДС ОСОБА_6., агента комерційного ОСОБА_7, прийомоздавальника вантажу ОСОБА_8, вантажника ОСОБА_9 на справних 150 тн. вагонних електронно - тензометричних вагах станції Сартана - 2 комбінату імені Ілліча, вага зазначена відправником: вага брутто - не зазначено, тара за документом - 22 400 кг, нетто - 38 800 кг; виявилось: брутто - 60 100 кг, тара з бруса - 22 400 кг, нетто - 37 700 кг, що менше ваги, зазначеній у накладній на 1 100 кг. Завантаження вантажу у вагоні вище рівня бортів на 30-40 см, "шапкообразна". У перевізному документі зазначено маркування, фактично поверхня вантажу не маркована. Над 5-6-7 люком є поглиблення 400смХ280смХ50см вглиб вагону, що відповідає супутньому акту загальної форми. З технічного зору вагон справний. Течі вантажу на ст. Маріуполь - Сорт. немає. При повторному перевантаженні вагонів вага підтвердилась.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як "Маса вантажу, визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом) , а також "Спосіб визначення маси".

При цьому правильність вказаних у накладній відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом засвідчує представник відправника.

У відповідності до ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Як передбачено п. 3.19 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002 р., у вирішенні спорів, пов'язаних із збереженням вантажу під час перевезення насипом у вагонах відкритого типу, зокрема, вугілля, необхідно виходити з того, що стаття 111 Статуту звільняє перевізника від відповідальності за втрату та недостачу вантажу, якщо вантаж прибув на станцію призначення у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника за відсутності ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Відправник згідно зі статтею 37 Статуту повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. Якщо залізниця використає своє право перевірити правильність даних, зазначених відправником у накладній, та візьме участь у контрольній перевірці маси вантажу, то сама лише ця обставина не є підставою для покладання відповідальності за недостачу вантажу на залізницю, а повинна оцінюватись поряд з іншими обставинами справи. Прибуття напіввагона на станцію призначення з недовантаженням до рівня бортів не свідчить про втрату або розкрадання навалочного або насипного вантажу при перевезенні, оскільки згідно зі статтею 111 Статуту позивач має довести вину перевізника. Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничній накладній, але не зобов'язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. Не має також правового значення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу "на око". До того ж різні вантажі мають різну питому вагу та вологість, внаслідок чого вантаж масою 70тонн може займати лише третину або половину вагона.

Відповідно до п. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не стало правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця", оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 р. № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Однак, суд апеляційної інстанції такий висновок суду першої інстанції вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.

Відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого Статуту, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" та підприємств залізничного транспорту.

З матеріалів справи вбачається, що перевезення вантажу відбулося у липні 2016 року, тобто вже після створення нової юридичної особи - ПАТ «Українська залізниця» до складу якої увійшла, згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, і Регіональна філія «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Вищевказане перевезення за залізничною накладною № 45619202 від 10.07.2016 р. відбулося на підставі договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, який підписано та скріплено печатками обох сторін.

Відповідно до преамбули цього договору, останній укладено між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Отже, саме Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є стороною укладеного договору, та відтак, належним відповідачем у даній справі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 2 593,63 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки доказами доведена вина перевізника у незбереженні вказаного вантажу.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції від 01.03.2017 р. у справі № 910/22861/16 підлягає повному скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 01.03.2017 р. у справі № 910/22861/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка 1, ) 2 593 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто три),63 грн збитків.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка 1, ) 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім),00 грн судового збору за подання позовної заяви та 1 515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять),80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази на виконання даної постанови суду.

6. Матеріали справи № 910/22861/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

7. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

Ю.Л. Власов