Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" червня 2017 р. Справа № 906/372/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

від третьої особи: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Городницьке лісове господарство"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України (м.Ужгород)

про стягнення 694236,12 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 694236,12 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів відповідача ОСОБА_2 митницею Державної фіскальної служби України для здійснення митного контролю.

17.05.17. до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі з додатками. Зазначив, що роботи необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за заявками митниці за рахунок власників товарів.

22.05.17 до суду надійшли пояснення ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України, в яких зазначено, що операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів. Разом з тим, просить відмовити в задоволенні позову, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог та пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений в судовому засіданні, яке відбулося 24.05.17. 22.06.17 до суду надійшло додаткове пояснення , в якому позивач зазначає про те, що строк позовної давності не порушено.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що відшкодування витрат, понесених за проведені позивачем відповідних операцій під час огляду (переогляду) товарів має здійснюватись органом, з ініціативи якого вони проводились.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ДП "Городницьке лісове господарство" "відправлено зі ст. Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці вагони № 65741688, 66490376, 68746841 з вантажем "деревина паливна", по накладним № 494021, 497917, 401091 (а.с.12-14).

17.05.2016 на ст. Батьово прибув вагон № 65741688 з вантажем "деревина паливна" та був відчеплений для здійснення переогляду. Згідно з актом загальної форми від 17.05.2016 № 10932 (а.с.15), на підставі заявки ОСОБА_2 митниці ДФС від 17.05.2016 № 10/16 (а.с.26), цей вагон подано для здійснення митного огляду на ділянку митного контролю та 18.05.2016 надано телеграфне повідомлення № 110 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника (а.с.30).

22.05.2016 на ст. Батьово прибув вагон № 66490376 з вантажем "деревина паливна" та був відчеплений для здійснення переогляду. Згідно з актом загальної форми від 22.05.2016 № 10968 (а.с.23), на підставі заявки ОСОБА_2 митниці ДФС від 22.05.2016 № 19/17(а.с.27), цей вагон подано для здійснення митного огляду на ділянку митного контролю надано телеграфне повідомлення від 22.05.2016 № 161 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника (а.с.31).

26.05.2016 на ст. Батьово прибув вагон № 68746841 з вантажем "деревина паливна" та був відчеплений для здійснення переогляду. Згідно з актом загальної форми від 26.05.2016 № 10983 на підставі заявки ОСОБА_2 митниці ДФС від 26.05.2016 № 26/16 (а.с.28), ці вагони подано для здійснення митного огляду на ділянку митного контролю та 26.05.2016 надано телеграфне повідомлення № 221 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника (а.с.32).

За результатами переогляду вантажу інспекторами митниці складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 07.06.2016 № 305010505/2016/ЗМК-09027 (а.с.33).

20.10.2016 Львівська залізниця отримала лист від 19.10.2016 № 07-70-61/34/2802 у якому ОСОБА_2 митниця ДФС повідомила про те, що вантаж, що переміщувався в вагонах № 65741688, 66490376, 68746841 необхідно подати на ділянки перевантаження станцій Чоп та Батьово для здійснення їх вивантаження та митного огляду (а.с.34).

Ці вагони простоювали на станціях Львівської залізниці до 28.10.2016.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Всього на станціях Батьово, Чоп згідно з актами загальної форми № 10932, 713, 904, 600, 605, 10968, 715, 10983, 714, за затримку вагонів № 65741688, 66490376, 68746841 залізницею нараховано 694 236,12 грн.(а.с.35-37).

18.04.2017 позивач направив відповідачу претензію № НЮ-582 про сплату нарахованих платежів в сумі 694236,12 грн. за затримку вагонів, яку залишено без відповіді та задоволення (а.с.38).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно ст. 218 Митного кодексу України в будь - якому випадку повинні бути відшкодовані витрати, пов'язані із здійсненням розвантажувальних, навантажувальних, перевантажувальних та інших операцій, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що відшкодування витрат, понесених за проведені позивачем відповідних операцій під час огляду (переогляду) товарів має здійснюватись органом, з ініціативи якого вони проводились.

Оцінивши подані сторонами докази, пояснення та матеріали справи, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, передбачає, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

При цьому ст. 10 ЦК України, ч. З ст. 1 Митного кодексу України (МК України) передбачено застосування правил відповідного міжнародного договору, якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС), яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

За умовами ст. 15 СМГС, одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення вантажовідправник для кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану накладну.

Згідно зі ст. 3 СМГС, на умовах якого здійснювалося перевезення вантажу, його дія має обов'язкову силу для залізниць, відправників і одержувачів вантажу незалежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

Статтею 32 СМГС передбачено, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі додаткові витрати, пов'язані із перевезенням вантажів.

Згідно із ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, п.п. 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Пункт 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачає випадки, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Митні процедури не входять до цього переліку, а тому не є підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами.

Згідно положень ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України, операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Однак, заявки ОСОБА_2 митниці ДФС №10/16,№19/17,№26/16 (а.с.26-28), на подачу вказаних вагонів для здійснення митного огляду на ділянку митного контролю здійснено на підставі ст.338 та 325 Митного кодексу України та пункту 5 постанови КМУ №467 від 23.05.12, що вбачається з тексту заявок.

Згідно ч.2 ст.325 Митного кодексу України, у встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 Митного кодексу України встановлено, що огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України ( а саме постановою КМУ №467 від 23.05.12). З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, повязані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Пунктом 5 "Вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України", який затверджений вищевказаною постановою КМУ, передбачено. що підставою для огляду є переміщення товарів за маршрутом або у спосіб, що є типовим для переміщення предметів контрабанди або товарів, які є безпосередніми предметами порушення митних правил.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в даному випадку огляд товарів з усіма супутніми діями (розвантаження, завантаження і т.п.) проводився митним органом на підставі ст.325 ч.2 та ст.338 ч.5 Митного кодексу, які є спеціальними нормами по відношенню до ст.218 цього кодексу.

В судовому засіданні не встановлено будь-яких порушень виявлених під час проведення митного контролю.

Отже, обов'язок по оплаті операцій, здійснених під час проведення митного контролю покладається на орган, з ініціативи якого прийнято рішення про його проведення.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 04.07.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек.)

3- третій особі (рек.)