ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Справа № 915/773/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргитовариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон"
напостанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.17 та рішення господарського суду Миколаївської області від 10.10.16
у справі№ 915/773/16 господарського суду Миколаївської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"
дотовариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон"
простягнення 222305,40грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - Ніколащенко С.О.,

від відповідача - Петровський Д.О.,

У С Т А Н О В И В:

13.07.2016 публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернулися до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" 106 383,96грн. плати за користування вагонами, 115 921,44грн. збору за зберігання вантажу у вагонах, які виникли унаслідок порушенням останніми умов договору №ДН-4/98 від 29.10.2012 про експлуатацію залізничної під'їзної колії ТОВ СП "Нібулон" через неприйняття вагонів вантажовласником на станцію призначення Миколаїв - Вантажний, про що були складені відомості за користування вагонами, по яким відповідачу нараховано плата за користування вагонами у розмірі 106 383,96 грн. та складено накопичувальну картку про нарахування збору за зберігання вантажу у вагонах на загальну суму 115 921,44 грн., про стягнення яких заявлено залізницею.

10.10.2016 рішенням господарського суду Миколаївської області (суддя Мавродієва М.В.), залишеним без змін 02.03.2017 постановою Одеського апеляційного господарського суду (судді Колоколов С.І., Разюк Г.П., Лисенко В.А.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі, присуджено до стягнення з ТОВ СП "Нібулон" на користь ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" 222 305,40грн. заборгованості, у тому числі 106 383,96 грн. плати за користування вагонами та 115 921,44 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах, та судові витрати. Судові рішення мотивовані доведеністю позовних вимог та правомірністю здійснених позивачем розрахунків заявлених до стягнення сум коштів.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" посилалися на неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, тому просили скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, зазначаючи про відсутність їх вини у затримці визначених вагонів та неналежність наданих позивачем доказів (акти зальної форми ГУ-23, техніко-розпорядчий акт).

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Положеннями статті 908 ЦК України установлено, що перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ст.21 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з контрагентами визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів, іншими нормативно-правовими актами та відповідними договорами. Порядок та умови експлуатації залізничних під'їзних колій, подачі та збирання вагонів визначаються договором.

29.10.2012 між ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" та ТОВ сільськогосподарське підприємство "Нібулон" було укладено Договір №ДН-4/98 у відповідності до п.1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить підприємству і примикає стрілкою №35 до під'їзної колії ПАТ "Чорноморський суднобудівний завод" станції Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці та обслуговується локомотивом Ольшанської філії ПрАт "КДМППЗТ" на підставі Договору №50 від 12.08.2012 про надання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів. Межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено біля переднього стику стрілочного переводу № 35.

Пунктами 5, 6 договору встановлено, що повідомлення про готовність вагонів для передачі передаються: агентом комерційним станції прийомоздавальника ТОВ СП "Нібулон" цілодобово по телефону за 2 години до передачі с записом в книзі повідомлень. Вагони для під'їздної колії подаються локомотивом Залізниці на колію №11 станції Миколаїв - Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера ст.Миколаїв - Вантажний. Здавання вагонів провадиться на колії №11 ст.Миколаїв - Вантажний. Подальший рух вагонів виконується локомотивом Ольшанської філії ПрАТ "КДМППЗТ".

Згідно п.7 Договору, максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається підприємству становить 15 ваг., 60 осей, вагою 1400 тон.

Відповідно до п.11 Договору, максимальна переробна спроможність вантажних пунктів без урахування часу на технологічні операції складає: вивантаження зернових на коліях 2,3,4 - фронт одночасної подачі 15 вагонів (по 5 вагонів на кожну колію), фронт одночасного вивантаження - 15 вагонів (по 5 вагонів на кожній колії) - за 2 год. 30 хв.

Договір укладається терміном на 3 роки з 17.11.2012 до 17.11.2015 року включно (п.21).

Час на виконання технологічних операцій з групою з 15 вагонів, складає 1 год. 30 хв.

Добова переробна спроможність вантажних фронтів з урахуванням часу на технологічні операції складає 90 вагонів на добу.

Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Підприємству до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів Залізниці. Загальний час, за який підприємством вноситься плата за користування вагонами, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні підприємства та час затримки з його вини, згідно Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458.

У пункті 12 Договору сторони узгодили, що для під'їзної колії встановлюються такі терміни перебування на ній вагонів: 15 вагонів - 4 год. 00 хв. з урахуванням часу на технологічні операції.

Згідно пункту 16 Договору підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифного керівництва № 1), інші збори і плати - згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів (Тарифного керівництва № 1).

Судами попередніх інстанцій установлено, що підтверджується матеріалами справи, у травні 2016 року на адресу ТОВ СП "Нібулон" надійшли вагони з вантажем зерно у складі потягу №3506 індекс 4151-023-4156, що прямував на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, які були затримані на станції Кульбакіне Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці згідно з наказом №4 від 01.05.2016, про що станцією Кульбакіне Одеської залізниці було складено акт форми ГУ-23А про затримку вагонів №2 від 01.05.2016. Відповідно до наказу та акту підстава для затримання - неприйняття вантажу вантажовласником - ТОВ СП "Нібулон", зайнятість фронтів вивантаження та через відсутність технічної можливості накопичувати вагони на станції призначення.

Повідомленням №2 від 01.05.2016 вантажоодержувача було повідомлено про затримку потягу №3506 01.05.2016 о 20 год. 05 хв.

Станцією Кульбакіне Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці складено акт загальної форми № 96, у якому було зафіксовано факт простою вищевказаних ваганів з 16 год. 50 хв. 01.05.2016 по 00 год. 40 хв. 04.05.2016 та з посиланням на ст.46 Статуту якою зазначено, що відповідальність за збереження вантажу покладено на вантажоодержувача.

З огляду на зазначені обставини, позивач нарахував відповідачу плату за користування вагонами № 05050670, 06050671, 06050672, 06050677, 05050668 у сумі 106 383,96 грн., з урахуванням часу затримки потягів на станції Кульбакіне Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці на підставі відомостей плати за користування вагонами, які відповідач підписав із запереченнями. Крім того, позивач нарахував відповідачу збір за зберігання вантажу у вказаних вагонах в сумі 115 921,44 грн.

Відмова ТОВ СП "Нібулон" здійснити оплату зазначених сум коштів стала приводом для звернення ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" до суду з відповідним позовом.

Згідно ст.46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Відповідно до положень п.3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

Згідно приписів п.п.4, 6 Правил користування вагонами і контейнерами усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами регламентовано, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Аналіз вищезазначених законодавчих положень дає підстави для висновку, що при затримці залізницею вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, нараховується плата за користування вагонами.

Судами обох інстанцій установлено, що підтверджується довідкою про загальну наявність вагонів на станції Миколаїв-Вантажний в період з 30.04.2016 по 07.05.2016 (станом на 17 год. 00 хв.), Довідкою про наявність вагонів на у парках станції Миколаїв-Вантажний в період з 30.04.2016 по 05.05.2016 (станом на 08 год. 00 хв. та 20 год. 00 хв.) та Довідкою про переробну спроможність ТОВ СП "Нібулон" за період з 30.04.2016 по 07.05.2016 станції Миколаїв-Вантажний станом на 17 год.00 хв. 01.05.2016 відповідачем було вивантажено 45 вагонів з добової переробної спроможності в 90 вагонів. Разом із тим, на станції Миколаїв-Вантажний станом на 17 год.00 хв. знаходилось ще 105 вагонів адресованих ТОВ СП "Нібулон", з яких 45 вже були затримані 30.04.2016 у зв'язку з простоєм з причини невиконання відповідачем добової переробної спроможності. Тобто відповідач усупереч укладеного договору, ст.ст.46, 47, 119 Статуту не виконав обов'язок щодо використання поданих залізницею вагонів.

Дослідивши наявні матеріали справи, доводи сторін, суди мотивовано відхилили твердження відповідача щодо можливості позивача доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявних деяких вільних колій, вільних проміжків часу на деяких з них, з урахуванням невиконання ним 01.05.2016 добової переробної спроможності вантаження фронтів, проведення на коліях 5, 6, 7 та 8 маневрової роботи та інших технологічних операцій, як такі, що носять суб'єктивний характер і не підтверджені належними доказами, а саме умовами Договору. При цьому зазначили, що наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, допустимий Статутом, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем прибулих на його адресу вантажів, є порушенням п.33 Правил видачі вантажу, ст.ст.46,47 Статуту, якими встановлено обов'язок одержувача прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу (у тому числі поставка якого не передбачена планом).

Виходячи з установлених обставин справи та нормативно-правових приписів, якими урегульовані спірні правовідносини, попередні судові інстанції обгрунтовано стягнули з відповідача визначені суми плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, дійшовши мотивованого висновку щодо відповідності дій ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" умовам укладеного між сторонами договору, вимогам Статуту та Правилам користування вагонами.

Будь-яких належних обґрунтувань, із посиланням на норми права, які б спростовували висновки судів обох інстанцій, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст. 111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.17 та рішення господарського суду Миколаївської області від 10.10.16 у справі №915/773/16 - без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Л.В. Ковтонюк

Суддя Ж.О. Корнілова