ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р.Справа № 916/503/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників сторін:

від ТОВ «Одеський коровай» - не зявився;

від ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_1 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай»на рішення господарського суду Одеської області від 04 травня 2017 року

по справі №916/503/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай»

про стягнення 321712,56грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 13.06.2017р. оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 29.06.2017р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

24.02.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (надалі позивач, ТОВ «Епіцентр К») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» (надалі відповідач, ТОВ «Одеський коровай»), в якому (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 28.04.2017р.) просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 302800грн., штраф 302,80грн., пеню 28118,01грн., 3% річних 2519,30грн., судовий збір 5006,10грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ ««Епіцентр К» зазначило, що 15.12.2016р. між позивачем (Продавець) та відповідачем (Покупець) було укладено договір купівлі продажу з відстроченням платежу №1365, за умовами якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 587800грн., який відповідачем оплачено лише частково на суму 285000грн., у звязку з чим у ТОВ «Одеський коровай» утворилась заборгованість 302800грн, на яку позивачем нараховано штраф, пеню, три проценти річних у вищезазначених сумах.

З посиланням на норми ст.ст.526, 629 525, 530, 611, ч.2 ст.625 ЦК України, ч.ч.1,7 ст.193, ст.ст.222, 229, 230 ГК України, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

04.05.2017р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому

просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.05.2017р. (суддя Малярчук І.А.) позов задоволено стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» 302800грн. основного боргу, 302,80грн. штрафу, 28118,01грн. пені, 2519,30грн. три проценти річних, 5006,10грн. судового збору; повернуто ТОВу «Епіцентр К» з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в сумі 2грн.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ст.ст.712, 655, 691(ч.1), 692, 546, 547, 549, ч.2 ст.625 ЦК України, ч.1 ст.199 ГК України, та вмотивовано наступним. За видатковими накладними від 16.12.2016р., від 28.12.2016р., від 03.02.2017р., на підставі довіреностей №1623 від 15.12.2016р., №1651 від 21.12.2016р., №234 від 03.02.2017р., позивачем відповідачу було поставлено товар на загальну суму 587800грн., що додатково підтверджується гарантійним листом відповідача №03/ДСН-17 від 03.02.2017р., актом звірки взаємних розрахунків станом на 24.02.2017р. Згідно довідки ПАТ ОСОБА_2 Аваль від 12.04.2017р. №В6-01/981 по рахунку позивача відповідачем здійснено часткову оплату в сумі 280000грн., а за платіжним дорученням №66100 від 25.04.2017р. сплачено 5000 грн. із призначенням платежу „за сахар згідно договору №1365 від 15.12.2016р., у т.ч. ПДВ 20% 833,33грн.. Наявні в матеріалах справи первинні документи, зокрема, накладні, акт звірки розрахунків, довідка банку свідчать про поставку відповідачу товару, його отримання останнім, проведення часткової оплати, у звязку з чим неоплаченим залишився товар в сумі 302800грн., заборгованість за яким судом підлягає стягненню в повній мірі. Крім того, суд, перевіривши розрахунок штрафу, зроблений позивачем, встановив, що штраф обраховано вірно, у звязку з чим позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 302,80грн. штрафу підлягає задоволенню у повному обсязі. За розрахунком суду сума пені, на яку може претендувати позивач внаслідок прострочення відповідача за договором №1365 від 15.12.2016р., складає 28739,51грн. Так, до помилкового обрахунку позивачем пені призвело неврахування останнім того факту, що з боку відповідача мало місце періодичне погашення заборгованості, однак, з врахуванням того, що позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 28118,01грн. за період з 31.12.2016р. по 01.05.2017р., вказана вимога позивача підлягає судом задоволенню у повному обсязі. Перевіривши розрахунок процентів річних, зроблений позивачем, суд встановив, що його зроблено невірно через неврахування періодичного погашення заборгованості з боку відповідача. Так, за розрахунком суду сума трьох процентів річних в межах визначеного позивачем періоду складає 3111,58грн., однак, з врахуванням того, що позивачем заявлено до стягнення саме 2519,30грн. процентів річних, дана позовна вимога підлягає судом задоволенню в межах заявленої суми.

Не погодившись з рішенням суду від 04.05.2017р., ТОВ «Одеський коровай» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення підлягає скасуванню з причин порушення та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що обґрунтовується наступним. Судом встановлено, що 15.12.2016 р. між ТОВ «Епіцентр К» (продавець) та ТОВ «Одеський коровай» (покупець) було укладено Договір №1365 купівлі - продажу (надалі - Договір), за яким продавець зобов'язується передати у власність покупця товар на умовах визначених цим Договором. Предметом цього Договору є товари з асортименту будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» м.Одеса згідно видаткових накладних. Відповідно п.п. 5.1, 5.2 Договору датою поставки і моментом переходу до покупця права власності на товар за цим Договором вважається дата передачі товару покупцеві (дата вказана у видатковій накладній'). Товар вважається переданим продавцем і прийнятий покупцем на підставі видаткової накладної, підписаної уповноваженими представниками сторін. Судом встановлено, що на виконання саме Договору купівлі-продажу № 1365 від 15.12.2016 р. Позивач передав Відповідачу товар на загальну суму 587800грн. відповідно до видаткових накладних Рнк/ОD-0025751 від 16.12.2016р. - 72000грн. Рнк/ ОD -0025836 від 16.12.2016р. - 316800грн. Рнк/ОD 0026838 від 28.12.2016 . 51000грн. Рнк/ ОD -0002116 від 03.02.2017р. -118400грн. Рнк/ ОD -0002119 від 03.02.2017р. - 29600грн. Відповідач не погоджується з ствердженням суду, що саме на виконання Договору купівлі-продажу №1365 від 15.12.2016р. позивач передав відповідачу товар на загальну суму 587800грн. відповідно до вищезазначених видаткових накладних,бо саме в цих видаткових накладних відсутнє посилання на укладений між позивачем та відповідачем договір, а за таких підстав відсутні документи підтверджуючі виконання саме Договору купівлі-продажу №1365 від 15.12.2016р., за яким позивач нараховує суму боргу та штрафні санкції. Виходячи з вищенаведеного, за видатковими накладними, що складені за рамками договірних відносин (бездоговірні), строк виконання зобов'язання для Відповідача не настав та нарахування неустойки передбаченої Договором безпідставне.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2017р прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

12.06.2017р. позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін; 27.06.2017р. надав письмові пояснення по справі.

В засіданні суду апеляційної інстанції 13.06.2017 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, уточнивши її вимоги просив суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

В засідання суду апеляційної інстанції 29.06.2017р. ТОВ «Одеський коровай» свого представника не направило.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що 15.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» (Покупець) укладено договір №1365 купівлі-продажу з відстроченням платежу (надалі Договір №1365), відповідно до пунктів 1.1-1.4 Продавець зобовязується передати у власність покупця Товар, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором. Предметом цього договору є товари з асортименту будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» м.Одеса згідно видаткових накладних. Товар передається покупцю за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул.7-й км Овідіопольської дороги,1. Ціна товару зазначається у видаткових накладних і встановлюється в національній валюті України. Доставка Товару з гіпермаркету Продавця здійснюється силами та за рахунок Покупця. У випадку здійснення доставки Товару силами та транспортом Продавця, вартість доставки зазначається у розрахунково-платіжних документах Продавця.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 Договору №1365 ціна Товару зазначається в видаткових накладних і встановлюється в національній валюті України. Загальна вартість Договору складається з суми вартості товару, придбаного покупцем протягом строку дії цього договору та вказаного у видаткових накладних на такий товар. Покупець залишає за собою право зменшення чи збільшення загальної суми Договору.

Оплата за товар здійснюється покупцем за визначеною в п.2.2. цього договору ціною та у строк, що не перевищує 14 календарних днів від дати отримання товару покупцем (дати, вказаної у видатковій накладній) шляхом банківського переказу покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідного гіпермаркету продавця, що вказується у рахунку-фактурі. Оплата, зроблена протягом зазначеного терміну, вважається своєчасною. Сума заборгованості згідно з цим Договором не повинна перевищувати 500000грн. з урахуванням ПДВ (пункти 3.1, 3.2 Договору №1365).

Відповідно до п.п.4.1.1, 4.2.2 Договору №1365 Продавець зобовязаний передати Покупцю Товар належної якості, що визначений в пункті 1.1. цього Договору; Покупець зобовязаний прийняти й оплатити Товар та додаткові послуги Продавця відповідно до цього Договору.

Датою поставки і моментом переходу до Покупця права власності на Товар за цим Договором вважається дата передачі Товару Покупцеві (дата вказана у видатковій накладній). Товар вважається переданим Продавцем та прийнятим Покупцем на підставі видаткової накладної, підписаної уповноваженими представниками Сторін. Покупець зобовязаний отримати та вивезти Товар та/або організувати його доставку з гіпермаркету Продавця не пізніше 3 календарних днів з дати, вказаної в рахунку фактурі на такий Товар (пункти 5.1-5.3 Договору №1365).

Згідно із пунктами 8.1-8.3 Договору №1365 у випадку порушень своїх зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. За порушення зобовязання згідно з пунктом 3.1. цього договору, покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі 0,4% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за весь період прострочення. Додатково за порушення зобовязання згідно з підпунктами 3.1. та 5.3. цього договору покупець сплачує на користь продавця штрафні санкції у розмірі 0,1% від вартості своєчасно неоплаченого товару.

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2017р. включно (п.10.1 Договору №1365).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВом «Епіцентр К» за проміжок часу з 15.12.2016р. по 03.02.2017р. на виконання умов Договору №1365 було поставлено ТОВу «Одеський коровай» товар на загальну суму 587800грн. за видатковими накладними від 16.12.2016р., від 28.12.2016р., від 03.02.2017р., на підставі довіреностей №1623 від 15.12.2016р., №1651 від 21.12.2016р., №234 від 03.02.2017р., копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.17-19, 65-67).

17.01.2017р. ТОВ «Епіцентр К» надіслало ТОВу «Одеський коровай» претензію №552 з вимогою сплатити на виконання умов Договору №1365 заборгованість у сумі 389800грн. а також за прострочення виконання грошового зобовязання сплатити штраф в розмір 389,80грн., пеню в розмірі 27017,60грн. та 3% річних в розмірі 543,74грн. (а.с.20-21).

03.02.2017р. ТОВ «Одеський коровай» надіслало ТОВу «Епіцентр К» лист, в якому гарантувало позивачу оплату 03.02.2017р. по рахунку №Счт/ОД-0004983 від 02.02.2017р. в сумі 148000грн. за поставлений цукор та 27000грн. погашення існуючої заборгованості (а.с.23).

Також в матеріалах справи міститься копія Акту звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 24.02.2017р., відповідно до якого заборгованість ТОВа «Одеський коровай» перед ТОВом «Епіцентр К» станом на 24.02.2017р. становить 307800грн. (а.с.24).

За проміжок часу з 16.01.2017р. по 03.02.2017р. відповідач на виконання умов Договору №1365 сплатив позивачу 280000грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «Епіцентр К» (а.с.25).

25.04.2017р. (після порушення провадження у даній справі) ТОВ «Одеський коровай» сплатило позивачу 5000грн. на виконання умов договору №1365, що підтверджується платіжним дорученням №66100 від 25.04.2017р. (а.с.105).

Відповідно до відомостей, які містяться в Акті звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 30.04.2017р., заборгованість ТОВа «Одеський коровай» перед ТОВом «Епіцентр К» за договором купівлі-продажу з відстроченням платежу №1365 від 15.12.216р. станом на 30.04.2017р. становить 302800грн. (а.с.114).

Звертаючись до суду з позовом по даній справі (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), ТОВ «Епіцентр К» зазначило, що заборгованість відповідача виникла у звязку із неналежним виконанням останнім своїх зобовязань за Договором №1365,Ю а саме неоплатою у повному обсязі товару, за яким - основна заборгованість 302800грн., на яку позивачем нараховані штраф 302,80грн., пеню 28118,01грн. три проценти річних 2519,30грн.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Епіцентр К» з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 173, ч.1 ст.175 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2016р. між ТОВ «Епіцентр К» та ТОВ «Одеський коровай» було укладено договір купівлі-продажу з відстроченням платежу №1365 відповідно до умов якого позивач зобовязався поставляти відповідачу, а відповідач зобовязався приймати та оплачувати товар у відповідності до умов договору.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Матеріалами справи (копіями видаткових накладних та довіреностей) підтверджено, що за період дії договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 587000грн. ТОВ «Одеський коровай» частково розрахувалось з ТОВ «Епіцентр К» за отриманий товар на суму 285000грн., що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що наявні в матеріалах справи первинні документи, зокрема, видаткові накладні, акт звірки розрахунків, довідку банку свідчать про поставку відповідачу товару, його отримання останнім, проведення часткової оплати, у звязку з чим несплаченим залишився товар в сумі 302800грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

В частині позовних вимог про стягнення з ТОВ «Одеський коровай» штрафу колегія суддів зазначає наступне.

Умовами пунктів 8.1,8.3 Договору №1365 сторони визначили, що у випадку порушень своїх зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Додатково за порушення зобовязання згідно з підпунктами 3.1. та 5.3. цього договору покупець сплачує на користь продавця штрафні санкції у розмірі 0,1% від вартості своєчасно неоплаченого товару.

Відповідно до ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно із ст.546 ЦК України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В додатки до заяви про збільшення розміру позовних вимог ТОВ «Епіцентр К» додано розрахунок суми штрафу, пені та 3% річних (а.с.96).

Суд апеляційної інстанції, перевіривши вищезазначений розрахунок в частині нарахування штрафу, погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Одеський коровай» штрафу у сумі 302,80грн.

В частині стягнення з відповідача пені колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.230 ГК України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно із ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно із ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.2 Договору №1365 за порушення зобовязання згідно з пунктом 3.1. цього договору, покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі 0,4% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за весь період прострочення.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розрахунком суми пені, відповідно якого пеня складає 28739,51грн. (а не 28118,01грн. як того вимагає позивач) та тим, що до помилкового обрахунку ТОВом «Епіцентр К» пені призвело неврахування останнім того, що відповідачем періодично здійснювались платежі на погашення заборгованості.

Проте, враховуючи заявлення позивачем до стягнення пені саме у сумі 28118,01грн. за період з 31.12.2016р. по 01.05.2017р., суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача пеню у розмірі 28118,01грн.

В частині стягнення з 3% річних суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розяснень, які містяться у абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Суд, перевіривши розрахунок процентів річних, зроблений позивачем, встановив, що його зроблено невірно через неврахування періодичного погашення заборгованості з боку відповідача. Так, за розрахунком суду сума трьох процентів річних в межах визначеного позивачем періоду складає 3111,58грн., однак, з врахуванням того, що позивачем заявлено до стягнення саме 2519,30грн. процентів річних, дана позовна вимога підлягає судом задоволенню в межах заявленої позовної вимоги.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розрахунком суми 3%, відповідно якого цей розмір складає 3111,58грн., а не 2519,30грн. як то заявлено до стягнення ТОВ «Епіцентр К» та правомірністю стягнення з ТОВ «Одеський коровай» на користь позивача 2519,30грн. 3 % річних в межах заявленого до стягнення розміру 3% річних.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Одеський коровай» колегія суддів відхиляє з огляду такого.

Відповідач не погоджується з ствердженням суду, що саме на виконання Договору купівлі-продажу №1365 від 15.12.2016р. позивач передав відповідачу товар на загальну суму 587800грн. відповідно до видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи,бо саме в цих видаткових накладних відсутнє посилання на укладений між позивачем та відповідачем договір, а за таких підстав відсутні документи підтверджуючі виконання саме Договору купівлі-продажу №1365 від 15.12.2016р., за яким позивач нараховує суму боргу та штрафні санкції. Виходячи з вищенаведеного, за видатковими накладними, що складені за рамками договірних відносин (без договірні), строк виконання зобов'язання для Відповідача не настав та нарахування неустойки передбаченої Договором безпідставне.

Разом з цим, відповідно до ч.ч.1.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Дослідивши видаткові накладні, за якими позивачем відповідачу був поставлений товар на виконання умов Договору №1365 колегію суддів встановлено, що вони відповідають вимогам ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вимоги до первинних документів, визначені ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не містять вказівки на такий обовязковий реквізит, як номер та дата договору.

Не передбачено як обовязкове таке посилання і умовами укладеного між ТОВ «Епіцентр К» та ТОВ «Одеський коровай» договору купівлі продажу з відстроченням платежу №1365 від 15.12.2016р.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем до матеріалів справи було надано довідку №5616 від 28.04.2017р. (а.с.104), якою останній посвідчує відсутність між ТОВ «Епіцентр К» та ТОВ «Одеський коровай» будь яких інших договірних чи позадоговірних відносин, окрім договору купівлі-продажу з відстроченням платежу №1365 від 15.12.2016р., в межах якого протягом грудня 2016 року лютого 2017 року позивач передав, а відповідач прийняв цукор білий кристалічний на загальну суму 587800грн.

Крім того, до видаткових накладних від 16.12.2016р., 28.12.2016р., від 03.02.2017р. ТОВ «Епіцентр К» були оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 16.12.2016р., 28.12.2016р. та від 03.02.2017р., які в електронному вигляді містять посилання на номер та дату договору купівлі продажу з відтермінуванням платежу №1365 від 15.12.2016р. (а.с.106-113). Обсяги переданого товару, зазначені в податкових накладних, повністю співпадають з даними щодо товару, зазначеними у видаткових накладних.

Натомість, відповідач свої твердження щодо без договірних поставок йому товару за видатковими накладними не обґрунтував та не довів свою позицію в контексті того, що сторонами було попередньо досягнута домовленість щодо асортименту, кількості та ціни товару у спрощений спосіб (обмін листами, телефонограмами, тощо) укладення договору, а його ствердження про бездоговірну поставку товару колегія суддів відхиляє як такі, що суперечать матеріалам справи.

Колегія суддів констатує аргументованість пояснень ТОВ «Епіцентр К» у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових письмових поясненнях, які повністю спростовують непереконливі доводи скаржника, котрий фактично визнає як факт неповної оплати придбаного товару, так і проведення оплати із простроченням платежів.

Отже доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильність висновку про задоволення позову місцевого господарського суду та підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення слугувати не спроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 04.05.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 04.05.2017р. у справі №916/503/17 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 03.07.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.