ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.2017 Справа № 904/4317/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Етар", с. Валове Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал", м. Вільногірськ Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором субпідряду у розмірі 622 133, 84 грн. та

моральної шкоди у розмірі 103 690, 00 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 02.02.17р.;

- ОСОБА_2, довіреність від 02.02.17р.;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 15.05.17р.;

- ОСОБА_4, довіреність № 2024 від 09.05.17р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Етар" (далі - позивач) звернулось з позовом до господарського суду Дніпропетровської області, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.04.2017 року, просить суд:

- стягнути з Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" (далі - відповідач) на свою користь заборгованість за договором №20160475 від 29.07.16р. у розмірі 646 557, 72 грн., з яких: 518 457, 33 грн. основний борг, 31 998, 05 грн. - пеня, 17 873, 80 грн. 3% річних, 78 228, 54 грн. інфляційні;

- стягнути з Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" (далі - відповідач) на свою користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 103 690, 00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, 31.05.2017 року надав відзив, за змістом якого відповідач вказує, що позивач покладені на нього зобов'язання за договором виконав не в повному обсязі, що підтверджується доданими до матеріалів справи актами приймання виконаних відповідачем робіт, які підписувались щомісяця представниками обох сторін за договором. Окрім того, відповідач вказує, що внаслідок неналежного виконання позивачем зобовязань з оплати здійснених позивачем перевезень протягом лютого - березня 2016 року, у позивача утворилась заборгованість перед відповідачем на загальну суму 579 590, 40 грн., яка стягнута з ТОВ «ЕТАР» на користь ПП «НВП «Спецтехкапітал Капітал» на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2016 року по справі №904/9442/16, яке, станом на час розгляду даної справи, набрало законної сили. Разом з тим, відповідач вказує, що позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог, в той час як відповідачем виконано зобовязання за договором в повному обсязі.

12.06.2017 року від позивача надійшла заява про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в сумі позовних вимог.

19.06.2017 року відповідачем надано додаткові пояснення по суті спору, згідно яких відповідач вказує, що виконання робіт з транспортування гірничої маси за договором №31/01-1 від 31.07.2015 року виконувалось робітниками підприємства відповідача на закритій (з обмеженим доступом) території ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія «Філія «Вільногірський ГМК» (далі - ОГКХ) транспортними засобами згідно додатку №1 до договору №31/07-1 від 31.07.2015р., які у період виконання робіт не знаходились у власності відповідача. До того ж, відповідач зазначає, що з наявних в матеріалах справи подорожніх листів виходить, що на транспортних засобах, які були задіяні в перевезенні гірничої маси, окрім 16-ти водіїв а/м «БелАЗ», в подорожніх листах зазначені й інші особи, які не були водіями відповідача і дозвіл на допущення цих осіб до перевезень не надавався відповідачем. Таким чином, відповідач вважає, що велика кількість перевезень здійснювалася третіми особами, дозвіл на допуск яких до виконання робіт по спірному договору субпідряду, не надавався відповідачем. Також, в своїх поясненнях відповідач посилається не необґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди. Окрім того, відповідач заперечує проти забезпечення позову з огляду на те, що позивачем не доведена ймовірна можливість відчуження майна відповідача, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду у даній справі. До того ж, відповідач вказує, що позивачем не зазначено перелік майна, на який позивач просить накласти арешт.

Ухвалою суду від 31.05.2017 року строк вирішення спору продовжено до 22.06.2017 року згідно приписів статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2015 року між виконавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Імекс Мінералс» та замовником Державним підприємством «Обєднана гірничо-хімічна компанія», від імені якої виступає Філія «Вільно гірський гірничо-металургійний комбінат» ДП «ОГХК» укладено договір №291-2, за умовами пункту 1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з перевезення сухих вантажів насипом дорожніми транспортними засобами з фронтальною розгрузкою, які відповідають технічним можливостям і можуть виконати роботи в умовах розробки карєру. При цьому вантаж не повинен перевищувати 75т за одну поїздку транспортного засобу. Роботи (послуги) проводяться на території замовника. Конкретне місце надання послуг (місця навантаження і розвантаження) за даним вказаним договором визначає замовник.

31.07.2015 року між замовником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Імекс Мінералс» та виконавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Етар" укладеного Договір з субпідрядником №31/07-2 (далі Договір №31/07-2), за умовами пункт 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з послуг по транспортуванню та укладці гірничої маси які повинні виконуватися автотранспортними засобами та механізмами, які відповідають технічним можливостям і можуть виконувати роботи в умовах даних розробок кар'єру, але вантаж не повинен перевищувати 75т за одну їздку транспортного засобу.

З метою виконання зобовязань, передбачених Договором №31/07-2, 31.07.2015 року позивачем (замовником) укладено з відповідачем (виконавцем) договір №31/07-1 (далі Договір №31/07-1), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання з послуг по транспортуванню та укладці гірничої маси, які повинні виконуватися автотранспортними засобами та механізмами, які відповідають можливостям і можуть виконувати роботи в умовах даних розробок карєру, але вантаж не може перевищувати 75т за одну їздку транспортного засобу.

Відповідно до п.1.3 Договору №31/07-1 перелік та норма витрат дизельного палива автотранспортних засобів, які будуть безпосередньо надавати послуги, наведений у Додатку №1 до Договору №31/07-1, що є невідємною частиною Договору №31/07-1.

При відсутності даних у Нормах витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. №43, тимчасові норми витрат палива встановлюються після проведення замірів витрат палива та оформлюється відповідним Актом, що підписується уповноваженими представниками обох сторін. При цьому виконавець зобовязаний отримані дані подати до ДП «ДержавіогрансНДІпроект» для розробки Тимчасових індивідуальних норм витрат палива і мастильних матеріалів транспортних засобів. Затверджені Тимчасові індивідуальні норми витрат є невідємною частиною Договору №31/07-1.

За змістом пункту 2.2 Договору в редакції Додаткової угоди №1 до Договору №31/07-1 замовник уповноважує виконавця отримувати паливо відповідно до п.2.2 Договору №31/07-2 від 31.07.2015р., укладеного між замовником та ТОВ «Імекс Мінералс», для заправки транспортних засобів, що задіяні на перевезення гірничої маси відповідно до умов Договору №31/07-1 та норм витрат палива, згідно з Додатком № 1.

З моменту початку робіт, закриття актів і здача виконаних робіт (наданих послуг) по видобувним роботам проводиться подекадно, по розкривним роботам до 1 числа наступного з звітним місяця. Підставою закриття обсягів виконаних робіт є маркшейдерський вимір за звітний період, про що сторони підписують акт виконаних робіт. Підсумок екскавації, перевезення та укладці гірничої маси, на розкривних та добувних роботах проводиться згідно результатів маркшейдерського заміру, за результатами якого складається відповідний акт. Корегування обємів на видобувних роботах проводиться після декадних замірів, на розкривних роботах, у випадку зміни напрямку ведення гірничих робіт. Також, що змінно формується комплексний звіт по виконаній роботі кожної одиниці техніки з урахуванням техніко-економічних показників за підписом представників обох сторін (п.п. 3.1, 3.2 Договору №31/07-1).

Наприкінці поточного місяця виконавець підписує оформлений акт витраченого палива замовника за звітній місяць із обов'язковою вказівкою кількості витраченого палива та залишків у баках. Паливо, витрачене понад норм встановлених в Додатку №1, підлягає компенсації за рахунок виконавця протягом 5 робочих днів з дати виставлення рахунку. У разі неоплати, сума за виконані роботи буде зменшена на вартість пального, використаного понад встановлених норм (п.2.4 Договору №31/07-1).

Після остаточного закінчення виконання робіт (надання послуг), виконавець повинен у триденний строк повернути Замовнику різницю залишків палива в баках між початком робіт (надання послуг) та її закінченням, на що складається акт залишку палива перед початком роботи та акти по її закінченню. У випадку неповернення палива у вищевказаний термін, вартість його розраховується за комерційними цінами з урахуванням ПДВ, а також замовник має право зменшити суму за надані послуги на вартість неповернутого палива (п.2.4.1 Договору №31/07-1).

Для об'єктивного відображення норм витрат дизельного палива звітні дані про витрату палива виконавець (відповідач) надає замовнику (позивачу) в строк до 3 числа кожного місяця за попередній звітній період (з 1-го по останнє число звітного місяця) (п.2.5 Договору №31/07-1).

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов Договору №31/07-1 відповідачем здійснено перевезення гірничої маси, що зафіксовано в актах виконаних робіт №32 від 31.07.2015р., №40 від 30.09.2015р., №68 від 30.10.2015р., №72 від 01.12.2015р., №86 від 31.12.2015р., №87 від 31.12.2015р., №5 від 31.01.2016р., №6 від 31.01.2016р., №7 від 29.02.2016р., №8 від 29.02.2016р., №13 від 31.03.2016р., №14 від 29.04.2016р.

Згідно пункту 2.2 Договору №31/07-2, в редакції Додаткової угоди №1, замовник уповноважує виконавця отримувати паливо відповідно до п.2.2 Договору №31/07-2 від 31.07.2015р., укладеного між замовником та ТОВ «Імекс Мінералс», для заправки транспортних засобів, що задіяні на перевезення гірничої маси відповідно до умов Договору та норм витрат палива, згідно з Додатком №1.

Згідно умов п.2.4 Договору №31/07-2 паливо, використане понад норм встановлених у Додатку № 1, підлягає компенсації за рахунок виконавця на протязі 5 робочих днів з дати встановлення рахунку. У разі не оплати, сума за виконані роботи буде зменшена на вартість пального, використаного понад встановлених норм.

Відповідно до умов п.2.4.1 Договору №31/07-2 після остаточного закінчення виконання робіт (надання послуг) виконавець повинен у триденний строк повернути замовнику різницю залишків палива в баках між початком робіт (надання послуг) та її закінченням, про що складається Акт залишку палива перед початком роботи та акти по її закінченню. У випадку неповернення палива у вищевказаний термін, вартість його розраховується за комерційними цінами з урахуванням ПДВ, а також замовник має право зменшити суму на надані послуги на вартість неповернутого палива.

З матеріалів справи вбачається, що актами перевитрат дизельного пального встановлено наступне:

1) акт перевитрат дизельного пального від 06.10.2015р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у вересні 2015 р. склало 4926,81 кг.;

2) акт перевитрат дизельного пального від 06.11.2015р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у жовтні 2015 р. склало 2671,72 кг.;

3) акт перевитрат дизельного пального від 07.12.2015р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у листопаді 2015 р. склало 3317,75 кг.;

4) акт перевитрат дизельного пального від 06.01.2016р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у грудні 2015 р. склало 3176,251 кг.;

5) акт перевитрат дизельного пального від 05.02.2016р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у січні 2016 р. склало 1436,425 кг.;

6) акт перевитрат дизельного пального від 07.03.2016р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у лютому 2016 р. склало 1264,474 кг. ;

7) акт перевитрат дизельного пального від 06.04.2016р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у березні 2016р. склало 5186,744 кг.;

8) акт перевитрат дизельного пального від 06.05.2016р., згідно якого кількість не обґрунтованого зайво спожитого палива у квітні 2016 р. склало 7119,09 кг.

Загальна кількість зайво спожитого палива склала 29099,264 кг.

З огляду на викладене, враховуючи ціни на дизельне пальне по Дніпропетровській області з серпня 2015 року по квітень 2016 року, визначені Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області (а.с.87 т. VI) позивачем здійснено розрахунок перевитрат дизельного пального на суму 518 457, 33 грн. (а.с.60 т. VI) за цінами, визначеними довідкою ТОВ «ЕТАР» (а.с.86 т. VI) та виставлено на оплату відповідачу рахунок №86 від 24.11.2016 року (а.с.62 т.І), який отримано Приватним підприємством "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" 29.11.2016 р. (а.с.71, т.І), однак, вищевказаний рахунок сплачено не було, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем не надано в обумовлені Договором №31/07-1 строки документального обґрунтування зайво спожитого палива та не сплачено компенсації перевитрат дизельного палива у розмірі 518 457, 33 грн., а тому, з огляду на кількість фактично витраченого пального, що вбачається з подорожніх листів (а.с.11т.II а.с.55 т.VІ), на підставі яких складено акти перевитрат дизельного пального, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення з відповідача компенсації перевитрат дизельного пального у розмірі 518 457, 33 грн.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 12.10.15р. по 28.03.17р. у розмірі 17 873, 80 грн., інфляційні за період з листопада 2015 року по березень 2017 року у розмірі 78 228, 54 грн., а також пеню за період з 12.04.2016 року по 11.11.2016 року у розмірі 31 998, 05 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних та інфляційних, суд зазначає наступне.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При здійснені розрахунку інфляційних та 3% річних позивачем невірно визначено дату початку періоду, з якої він може проводити відповідні нарахування.

Так, 24.11.2016 року позивачем направлено на адресу відповідача рахунок на оплату перевитрат дизельного пального у розмірі 518 457, 33 грн., який отримано відповідачем 29.11.2016 року (а.с.71 т.І), що, також, підтверджується представниками відповідача в судовому засіданні.

Враховуючи приписи пункту 2.4 Договору, відповідач зобовязаний оплатити виставлений позивачем рахунок в строк до 06.12.2016 року включно, а прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання почалось з 07.12.2016 року і саме з цієї дати позивач має право нараховувати інфляційні та 3% річних.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За викладених обставин, суд визнає нарахування розміру 3% річних та інфляційних обґрунтованими частково, а саме задовольняє 3% річних за період з 07.12.2016р. по 28.03.2017р. на суму 4 769,73 грн. та інфляційні за період з грудня 2016 року по березень 2017 року на суму 25 324, 25 грн., тоді як в решті нарахувань 3% річних та інфляційних відмовляє за безпідставністю.

Щодо нарахування пені, суд зазначає наступне.

Згідно приписів ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон), встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Отже, Законом передбачено обовязкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобовязань.

Враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами Договору №31/07-1 не визначено розмір пені, що підлягає стягненню у разі порушення грошового зобовязання, суд не вбачає правових підстав для нарахування пені, тому у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача розміру пені слід відмовити.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь компенсації моральної шкоди у розмірі 103 690, 00 грн. задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до приписів розяснень Вищого арбітражного суду України №02-5/95 від 29.02.1996р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням моральної шкоди» (зі змінами та доповненнями), стягнення моральної шкоди не поширюється на зобовязання, які виникають з угод (договорів). Що ж до останніх, то відповідальність особи, винної у невиконанні або неналежному виконанні зобов'язання, обмежується обов'язком відшкодувати завдані цим збитки та сплатою неустойки (статті 203 та 204 ЦК України) якщо інше не передбачено законом.

З приводу тверджень відповідача щодо виконання ним зобовязань передбачених Договором №31/07-1 у повному обсязі, з посиланнями на приписи розділу 3 Договору №31/07-1, суд зазначає наступне.

Факт підписання позивачем актів виконаних робіт без зауважень підтверджує відсутність претензій позивача в частині обсягів та вартості виконаних відповідачем робіт за результатами маркшейдерського заміру, що не стосується питання перевитрат дизельного палива та його фактичного використання виконавцем робіт.

Заперечення відповідача стосовно здійснення перевезень третіми особами, дозвіл на допуск яких до виконання робіт по спірному договору субпідряду не надавався відповідачем, спростовуються матеріалами справи.

Так, наказом ПП "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" №16 (а.с.183-184, т. І) визначено поіменний перелік осіб, які підлягають до відрядження для виконання гірничо-видобувальних робіт на території ВГМК робочих ПП "НВП "Спецтех Капітал". Зазначеним наказом підтверджується факт відрядження, зокрема, тих осіб, яким, згідно пояснень відповідача, не надавався дозвіл на допущення їх до перевезень, а тому заперечення відповідача в цій частині відхиляються судом.

Твердження відповідача щодо здійснення ним перевезень на транспортних засобах, що не перебувають у його власності, відхиляються судом, оскільки саме відповідач взяв на себе зобовязання з виконання обумовлених Договором №31/07-1 перевезень, а також контроль витрат дизельного палива при здійснені перевезень, що передбачено приписами пунктів 2.4, 2.5 Договору №31/07-1.

В судовому засіданні представники Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" визнали, що відповідачем не надавались позивачу звітні дані про витрати дизельного палива, що свідчить про порушення ним обумовленого пунктом 2.5 Договору №31/07-1 обовязку щодо одностороннього складання актів, які містять звітні дані про витрати дизельного палива.

Посилання відповідача на висновки господарського суду Дніпропетровської області, що викладені у рішенні від 12.12.2016 року по справі №904/9442/16 за позовом Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Етар" про стягнення 579 591,68 грн. відхиляються судом з наступних підстав.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 35 ГПК України)

Так, наведені приписи частин 3 статті 35 ГПК України вказують на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Між тим, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

У постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 05.10.2004р. у справі №6/408942 за позовом Державного підприємства "Теплоелектроцентраль-2 "Есхар" до Корпорації "Укрзарубіжнафтогаз" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомплект" про визнання недійсним укладеного відповідачами договору уступки вимоги від 25.02.2002 р. №49-0 2002 р. на підставі ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР зазначається, що помилковим є надання преюдиціального значення оціночним судженням, зробленим судом при вирішенні іншої справи, ототожнення фактів, встановлених цим судом, з їх юридичною оцінкою.

За викладених обставин, висновки господарського суду, викладені у рішенні від 12.12.2016 року по справі №904/9442/16, не мають преюдиційного значення для розгляду даного спору.

Разом з тим, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2016 року по справі №904/9442/16 не спростовується факт понаднормового використання пального відповідачем, а тому посилання відповідача на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2016 року по справі №904/9442/16 в обґрунтування заперечень на позов, відхиляються судом.

Заява позивача про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача в межах заявленої суми позову, задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження ймовірного відчуження майна відповідача, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Етар" про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" в сумі позовних вимог.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" (51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Центральна, буд.67, офіс 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Етар" (53050, Дніпропетровська область, с. Валове, вул. Центральна, буд.103; ) суму 518 457, 33 грн. основного боргу, 4 769, 73 грн. 3% річних, 25 324, 25 грн. інфляційних, 8 228, 27 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повне рішення складено 26.06.2017