ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Справа № 910/6235/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Демидової А.М.,
Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент"
на рішення та постанову господарського суду міста Києва від 10.06.2016 Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016
у справі№ 910/6235/16
господарського судуміста Києва
за позовомКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент"
простягнення 11 619 грн. 11 коп.,
за участю представників:
від позивача: Чебуніна А.М.від відповідача: Воронюк Ю.П.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.06.2017 у справі №910/6235/16 касаційну скаргу ТОВ "Фундамент" прийнято до провадження колегією суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Демидова А.М., Шевчук С.Р. у відповідності до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 12.06.2017.

1. Зміст позовних вимог та стислий виклад підстав подання позову

КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва звернулося до господарського суду із позовом до ТОВ "Фундамент" про стягнення 11619,11 грн. заборгованості за спожиті комунальні послуги, з яких: 6 984,95 грн. відшкодування вартості заборгованості, 4 138,15 грн. інфляційних втрат та 496,01 грн. 3 % річних.

Позов обґрунтовано тим, що позивач на підставі договорів, укладених з тепло- та водопостачальними організаціями приєднав до своєї мережі відповідача як субабонента та надавав йому послуги з холодного та гарячого водопостачання, а також холодної води на підігрів, а відповідач фактично споживав послуги, проте не здійснював їх оплату.

Позивач зазначив, що між сторонами склалися позадоговірні відносини, які підпадають під ознаки договору про надання комунальних послуг.

Також послався на ст.ст.1, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 625, 1212, 1213 ЦК України.

2. Стислий виклад суті рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.06.2016 (суддя Мельник В.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 (судді: Тарасенко К.В. - головуючий, Іоннікова І.А., Тищенко О.В.), позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Фундамент" на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва 6 984,95 грн. основного боргу, 4 138,15 грн. інфляційних втрат та 496,01 грн. 3% річних.

Судові рішення мотивовано тим, що на підставі договорів з тепло- та водопостачальними організаціями (ПАТ "Київенерго", ТОВ "Єврореконструкція", ПАТ АК "Київводоканал") позивач приєднав до своєї мережі відповідача як субабонента та надавав відповідачу послуги з холодного та гарячого водопостачання, а також холодної води на підігрів, а відповідач фактично споживав послуги, але не здійснював оплату за їх споживання.

Чинним законодавством передбачено нарахування за комунальні послуги, у випадку відсутності приладів обліку, розрахунковим способом, а тому судами не прийнято посилання відповідача на відсутність у нього приладів обліку як на підставу, що звільняє його від обов`язку сплатити за надані комунальні послуги.

Суди послалися, зокрема на ст.ст. 526, 526, 530, 625, 629, 901 ЦК України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України та п.1 ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

3. Підстави, з яких оскаржено судові рішення господарських судів

ТОВ "Фундамент", не погоджуючись із судовими рішеннями, звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, прийняти нове рішення про відмову у позові.

Скаржник вказує, що він не отримував послуги з теплової енергії у вигляді гарячої води та ніколи не укладав договір на отримання комунальних послуг з позивачем.

Зазначаючи, що відповідач користувався комунальними послугами, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги лист-звернення №83/09 від 03.09.2013 на ім`я директора Комунального підприємства, в якому повідомлено, що ТОВ "Фундамент" отримує від КП платіжні вимоги-доручення на відшкодування витрат за холодну воду, гарячу воду, на підігрів холодної води. ТОВ "Фундамент" має прямий договір №08073/5-02 від 14.02.2008 з ПАТ "АК "Київводоканал" та договір №29403 від 28.03.2002 з АЕК "Київенерго", а гарячою водою взагалі не користується, бо має електронагрівачі.

Таким чином інформація про надання позивачем комунальних послуг відповідачу не відповідає дійсності. За заявлений до стягнення період відповідач своєчасно сплачував кошти, що підтверджується банківськими виписками, напряму в ПАТ "АК "Київводоканал" та АЕК "Київенерго". ТОВ "Фундамент" також ніколи не мав договірних відносин з ТОВ "Єврореконструкція".

У скарзі вказується, що господарськими судами попередніх інстанцій не з`ясовано, чому відповідач повинен сплачувати кошти ТОВ "Єврореконструкція" за постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, якщо ці послуги товариство не отримувало та не мало з цією організацією ніяких договірних відносин.

4. Доводи, викладені у запереченнях на касаційну скаргу

КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва у запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки скаржник посилається на документи, які не надавалися в суді першої та апеляційної інстанції.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що ТОВ "Фундамент" займає приміщення за адресою м.Київ. пр-т. Возз`єднання. 5-Б, що не заперечується сторонами.

На підставі договорів з тепло- та водопостачальними організаціями (ПАТ "Київенерго", ТОВ "Єврореконструкція", ПАТ АК "Київводоканал") позивач приєднав до своєї мережі відповідача як субабонента та надавав відповідачу послуги з холодного та гарячого водопостачання, а також холодної води на підігрів, а відповідач фактично споживав послуги, але не здійснював оплату за їх споживання.

Таким чином, між відповідачем і позивачем фактично склалися позадоговірні відносини, які підпадають під ознаки договору про надання комунальних послуг.

За період з 01.12.2012 по 30.09.2014 позивачем надано відповідачеві комунальні послуги вартістю 6 984,95 грн. з них: з холодного водопостачання - 379,51 грн.; з гарячого водопостачання - 4 869,78 грн.; холодної води на підігрів 1 735,66 грн.

Відповідачу надіслано претензію-вимогу, в якій вказаний термін виконання зобов`язання.

6. Норми права, на які звертається увага при вирішенні спору

За ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

7. Норми права та мотиви, з яких виходить касаційна інстанція при прийнятті постанови

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно із зазначеними вище нормами законодавства споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги.

Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин, зобов`язання відповідача оплатити житлово-комунальні послуги з виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Недійсність договору у зв`язку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобов`язання є дійсними і їх виконання повинно здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства (див. постанову ВСУ від 25.11.2014 у справі №916/3566/13).

При цьому, Вищий господарський суд України вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, оскільки їх зроблено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Господарські суди попередніх інстанцій, при прийнятті оскаржуваних рішень, виходили із того, що за період з 01.12.2012 по 30.09.2014 позивачем надано відповідачеві комунальні послуги з холодного водопостачання, гарячого водопостачання та постачання холодної води на підігрів.

Суди дійшли висновку, що між сторонами у справі виникли договірні відносини.

Проте, з судових рішень не вбачається, на підставі яких доказів судами встановлено вказані обставини.

Ні апеляційним, ні місцевим господарськими судами не було з достовірністю з`ясовано, хто постачав відповідачу відповідні послуги у спірний період та які конкретно послуги постачались.

З договору постачання теплової енергії та договору на послуги водопостачання та водовідведення, поданих позивачем не вбачається, що за цими договорами надавались послуги саме в займане відповідачем приміщення.

В матеріалах справи відсутні додатки до договору постачання теплової енергії, зокрема перелік субабонентів та орендарів покупця.

Судами не досліджувалося питання, чи укладав відповідач договори з ПАТ "Київенерго" та ПАТ "АК "Київводоканал", про що він стверджує в касаційній скарзі, та чи укладені договори стосувалися спірних послуг та спірного періоду.

Не досліджувалось судами, чи надавались відповідачу послуги безпосередньо ПАТ "Київенерго" та ПАТ "АК "Київводоканал", чи виставлялись останніми рахунки на оплату послуг за заявлений період і чи здійснювалась відповідачем їх фактична оплата.

Вказані порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно ч.1 ст.47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За приписами процесуального законодавства рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на зазначене вище прийняті у цій справі рішення та постанова не відповідають наведеним нормам права, а тому підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, дослідити наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, в тому числі наведені в касаційній скарзі, встановити, чи отримував відповідач послуги від позивача за спірний період; встановити наявність/відсутність у відповідача обов`язку з їх оплати; дослідити, які укладались відповідачем договори з ПАТ "Київенерго" та ПАТ "АК "Київводоканал" та чи здійснювалась за ними оплата; на підставі яких доказів мають відношення договори, укладені між позивачем та ТОВ "Єврореконструкція", до відповідача.

В залежності від встановлених обставин суду слід вирішити спір у відповідності з нормами процесуального права та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Фундамент" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 у справі № 910/6235/16 скасувати.

Справу № 910/6235/16 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: А. Демидова

С. Шевчук