ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2017 р.Справа № 922/3507/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", м. Богодухів, Харківська обл.
про стягнення 3613161,63 грн
за участю представників:

прокурор - Горгуль Н.В., посвідчення №036152 від 29.10.2015 р.;

позивача - ОСОБА_1, довіреність №01/01-25/08-18 від 04.01.2016р.;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 11.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури (далі за текстом - прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області (далі за текстом - позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", м. Богодухів (далі за текстом відповідач) в якій просить суд стягнути з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну державі внаслідок забруднення земельних ресурсів в сумі 3463796,60 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що позивачем у період з 10.06.2015 р. по 19.06.2015 р. було проведено перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства при виробництві молочної продукції, в ході якої встановлено факт забруднення земельних ресурсів, винесено відповідачу припис про відповідні порушення та розраховано матеріальну шкоду заподіяну внаслідок забруднення, яка становить 3613161,63 грн. В позові заявлено про стягнення зазначеної шкоди з відповідача в примусовому порядку, оскільки останній її відшкодовувати в добровільному порядку відмовився.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.10.2016 р. суддею доповідачем по справі визначено суддю Пономаренко Т.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.10.2016 р. позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3507/16 та призначено її до розгляду на 03.11.2016 р.

Ухвалою господарського суду від Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.11.2016 року розгляд справи відкладено на 10.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.11.2016 року призначено по справі № 922/3507/16 судову екологічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.11.2016 року провадження у справі № 922/3507/16 зупинено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.01.2017 р. провадження у справі поновлено в звязку з необхідністю розгляду клопотання експерта, та призначено розгляд клопотання на 11.01.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.01.2017 р. провадження у справі 922/3507/16 зупинено до проведення судової екологічної експертизи та отримання висновку експерта.

На виконання зазначеної ухвали суд направив на адресу Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_3 матеріали справи.

Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_3 на виконання ухвали від 10.11.2016 р. провів відповідне експертне дослідження, та направив на адресу суду висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 11651 від 24.05.2017 р.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку з відсутністю повноважень судді Пономаренко Т.О. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/3507/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2017 р. визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Байбак О.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.05.2017 р. провадження у справі № 922/3507/16 поновлено, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 27.06.2017 р.

В процесі розгляду справи позивач надав суду письмові пояснення (вх.. № 35463 від 27.10.2016 р.) в яких підтримує заявлений прокурором позов, та зокрема зазначає, що факт порушення відповідачем природоохоронного законодавства підтверджується актом перевірки № 47/01-04/02-09 від 19.06.2015 р., а також актом перевірки № 70/01-04/02-09 від 14.07.2015 р., виконаної на виконання постанови Богодухівського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 07.07.2015 р. щодо досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000292 від 13.05.2015 р. Позивач вказує, що при здійсненні попередньої перевірки 10.06.2015 р. відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції були відібрані проби ґрунту, що відображається актом відбору проб ґрунту від 10.06.2015 р. № 06-205/30-37. За результатами дослідження проб виявлено перевищення вмісту забруднюючих речовин по деяких показниках, що є порушенням ст.. 55 Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про охорону земель», та Земельного кодексу України. На підставі законодавчо затвердженої методики було розраховано розмір шкоди, яку заподіяв відповідач внаслідок порушення природоохоронного законодавства, і даний розмір становить 3613161,63 грн.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх.. № 36420 від 03.11.2016 р.) в якому просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що вивчення питань дотримання природоохоронного законодавства перебуває поза межами повноважень органів прокуратури. Відповідач вказує, що свої позовні вимоги прокурор обґрунтовує висновками акту перевірки Державної екологічної інспекції у Харківській області від 10-19.06.2015 р. №47/01-04/02-09 та наявністю протоколів про вчинення адміністративних правопорушень від 13.07.2016р. та 16.07.2016 р. №№000191, 000192. При цьому до позовної заяви не додано вищевказаного акту перевірки та документального підтвердження правомірності проведеної перевірки. Наведене, на думку відповідача, свідчить про не підтвердження прокурором своїх позовних вимог належними доказами. Також, в позовній заяві відсутні належні докази забруднення відповідачем земельних ресурсів, детальний опис встановлених порушень, методика визначення територій, на яких нібито відбулось забруднення, їх ідентифікаційні характеристики, зв'язок дій відповідача зі встановленими порушеннями.

Позивач надав суду заперечення на відзив (вх.. № 38116 від 38116) в яких зокрема зазначає, що Постановами Дзержинського районного суду м. Харкова, на які посилається відповідач, не визнавалися протиправними дії позивача щодо проведення позапланових перевірок дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства. Разом з тим, за наслідками такої перевірки стосовно відповідача складено акт № 47/04-04/02-09 від 19.06.2015 р., який в сукупностями з іншими доказами позивача вважає належними та допустимими доказами факту завдання відповідачем шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Прокурор надав суду письмові пояснення (вх.. № 38349 від 10.11.2016 р.) в яких уточнив власну правову позицію у спорі по даній справі.

За відповідним клопотанням відповідача (вх.. № 38409 від 10.11.2016 р.), суд призначив у справі судову екологічну експертизу, проведення якої доручив ХНІДСЕ ім. Заслуженого професора ОСОБА_3.

ХНІДСЕ ім. Заслуженого професора ОСОБА_3 провів відповідне експертне дослідження, та направив на адресу суду висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 11651 від 24.05.2017 р.

Позивач надав суду письмові пояснення (вх.. № 20602 від 23.06.2017 р.) в яких вважає висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 11651 від 24.05.2017 р. не є належним та допустимим доказом , та не може братися судом до уваги, оскільки його експертами зроблено з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, в ньому містяться відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, висновок зроблено поверхнево та без фактичного врахування правової бази якою керувалися працівники позивача при встановленні факту заподіяння відповідачем шкоди та її розрахунку.

Відповідач надав суду письмові пояснення (вх.. № 20659 від 23.06.2017 р.) в яких зазначає, що експертний висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 11651 від 24.05.2017 р. беззаперечно доводить факт недоведеності позивачем факту порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства України, у звязку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за шкоду заподіяну вищезазначеними порушеннями.

На судове засідання 27.06.2017 р. прибули представники прокуратури, позивача та відповідача.

Представники прокуратури та позивача підтримують позицію, викладену в позовній заяві, просять її задовольнити.

Представник відповідача просить відмовити прокурору в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, прокурор при зверненні до суду з позовом по даній справі обґрунтовує необхідність такого звернення в інтересах держави наступним:

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом. Відповідно до статті 123 Конституції України організацію і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Статтею 1 Закону України Про прокуратуру прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно ч. З ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор зазначає, що порушення інтересів держави в даному випадку полягають в тому, що позивач виявивши при проведенні перевірки факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства України, не вчинив відповідних заходів щодо стягнення з відповідача шкоди за таке порушення.

Розглянувши відповідні доводи прокурора, суд зазначає про те, що вони можуть бути підставами для звернення до суду в інтересах держави.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Державка екологічна інспекція у Харківській області (Держекоінспекція позивач) на виконання постанови Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області від 29.05.2015, керуючись ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 4,6,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу від 09.06.2015 № 47/01-04/02-09 у період з 10.06.2015 по 19.06.2015 провела позапланову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ТОВ «Богодухівський молзавод» (відповідач).

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 19.06.2015 року, який направлено на адресу відповідача супровідним листом із повідомленням від 19.06.2015 № 1885/01-25/02-09 (повідомлення про врученні № 562).

З даного акту перевірки вбачається, що основним видом діяльності ТОВ «Богодухівський молзавод» є виробництво молочної продукції; підприємство та яке розташовується в Харківській області, м. Богодухів, пров. Харківський, 6, (основне виробництво), а також, смт Краснокутськ, вул. Зарічна, 6 (виробництво плавлених сирів, масла).

Перевіркою встановлено, що стічні води на підприємстві направляються на локальні очисні споруди і далі каналізаційною насосною станцією трубопроводом на власні поля фільтрації. Стічні води від виробничих цехів по самопливним колекторам надходять до жироуловлювача після очищення від жирів до КНС. Господарсько-побутові стоки від інших джерел водовідведення надходять до КНС, обминаючи жироуловлювач. Від КНС стоки по напірному колектору надходять на очисні споруди (двоярусні відстійники), для механічного очищення, а потім по самопливному технологічному трубопроводу надходять на поля фільтрації, де відбувається біологічне очищення шляхом фільтрації в грунт.

Позивачем за територією полів фільтрації Відповідача було зафіксовано розлиття білої речовини на земельній ділянці без твердого покриття, яка стікала по рельєфу місцевості. На місці обстеження, відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції відібрані проби ґрунту, що відображається актом відбору проб ґрунтів від 10.06.2015 № 06-2015/30-37.

Як зазначає позивач, у звязку із технологією проведення лабораторних вимірювань показників складу та властивостей ґрунту, результати станом на час складання акту перевірки № 47/01-04/02-09 від 19.06.2015 року були відсутні. В акті зазначено, що у разі виявлення перевищень норм граничнодопустимих концентрацій та фонових значень по виявленим забруднюючим речовинам буде встановлено порушення ст. 55 Закону країни «Про охорону навколишнього природного середовища».

3 метою усунення порушень виявлених під час здійснення позапланової перевірки позивачем відносно відповідача винесено припис від 24.06.2015 року за № 02-25-14. Пунктом одинадцять вказано припису, керівника підприємства відповідача зобовязано привести в санітарно-екологічний стан територію підприємства за адресою м. Богодухів, пров. Харківській, 6 у триденний строк після отримання припису. Крім того, пунктом дванадцять припису зобовязано привести технологічний стан очисних споруд (полів фільтрації) у відповідності з робочим проектом на реконструкцію каналізаційних очисних споруд з розділом ОВНС та позитивного висновку державної екологічної експертизи від 30.06.2005 р. № 323.

Матеріали справи також свідчать про те, що на виконання постанови Богодухівського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 08.07.2015 щодо досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 13.05.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 236 КК України про проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Богодухівський молзавод», позивачем у період з 09.07.2015 по 14.07.2015 було здійснено ще позаплановий захід (перевірку) вищевказаного субєкта господарювання.

За результатами вказаної перевірки позивачем складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 70/01-04/02-09 від 14.07.2015 року, який направлено на адресу відповідача супровідним листом із повідомленням від 14.07.2015 р. № 2210/01-25/02-09 (повідомлення про вручення № 716).

Вказаним актом перевірки зафіксовано, що за територією полів фільтрації, як і за попередньою перевіркою, було зафіксовано розлиття білої речовини на земельній ділянці без твердого покриття, яка стікала по рельєфу місцевості, як наслідок пере завантаження полів фільтрації виробничими та іншими стоками ТОВ «Богодухівський молзавод». На місці обстеження при здійсненні попередньої перевірки 10.06.2015 року відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції були відібрані проби ґрунту, що відображається актом відбору проб грунтів від 10.06.2015 № 06-2015/30-37.

За результатами дослідження проб виявлено перевищення вмісту забруднюючих речовин (у порівнянні з нормативними ГДК та фоновими значеннями) по таких показниках: амоній від 4,4 до 5,1; фосфору рухомі форми у перерахунку на пятиоксид фосфору від 3,7 до 3,9: органічні речовини, що екстрагуються петролейним ефіром від 2,7 до 2,7 до 2,9; хлориди від 2,2 до 2.5: сульфати у перерахунку на сульфати від 2,0 до 2,1, що відображено у протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 25.06.2015 № 06-2015/30-37, що є порушенням ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст. 96 Земельного кодексу України.

З метою усунення порушень виявлених під час здійснення позапланової перевірки позивачем щодо відповідача винесено припис від 16.07.2015 року за № 02-05-23. Пунктом десять вказано припису, керівника підприємства відповідача зобовязано привести в санітарно екологічний стан територію біля полів фільтрації, які використовуються підприємством, а також територію підприємства за адресою м. Богодухів, пров. Харківській, 6 у триденний строк після отримання припису.

Відповідно до п. 2 «ОСОБА_3 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 р. № 149 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 року за № 422/13698 (далі - ОСОБА_3), забруднення земель - це накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон що призводить до їх вкісних або якісних змін.

На підставі вище згаданої ОСОБА_3 та з врахуванням даних листа Відділу Держземагенства у Богодухівському районі Харківської області від 09.07.2015 № 10-04-1634/2-15, позивачем була розрахована шкода внаслідок забруднення земельних ділянок біля полів фільтрації підприємства відповідача, загальний розмір якої становить 3613161,63 грн.

Як зазначає позивач, зазначені вище розрахунки розміру шкоди виконані у відповідності до приписів ст. ст. 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ОСОБА_3.

Розрахунки шкоди, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовлених забрудненням земельних ділянок разом з претензіями № 26-32 від 17.07.2015 р. позивачем були надіслані відповідачу. Однак, після отримання претензій (повідомлення про вручення № 598) відповідач шкоду за забруднення земельної ділянки добровільно не сплатив, що і стало підставою для звернення прокурора до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам, які стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 14 Конституції визначено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про охорону земель», власники та землекористувачі, в ому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобовязані дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням; забезпечувати захист земель від забруднення та засмічення.

Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобовязані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та дотримуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Відповідно до ст. 167 Земельного кодексу України, господарська та інша діяльність, яке зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлених гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обовязкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів; здійснення заходів щодо запобігання, псування, забруднення, виснаження природних ресурсів, негативного впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 187 Земельного Кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Пунктами 1.2 та 1.3 ОСОБА_3 передбачено, що ця ОСОБА_3 встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб'єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності, та застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) сидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів. Факт забруднення земель встановлюється уповноваженими особами, які здійснюють контроль за додержанням природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративні правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природної о середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі ст. 69 зазначеного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначають в процесі розгляду даної справи прокурор та позивач, факт порушення відповідачем природоохоронного законодавства підтверджується актами перевірки № 47/01-04/02-09 від 19.06.2015 року та № 70/01-04/02-09 від 14.07.2015 року, а розмір такої шкоди здійснено на підставі ОСОБА_3 з урахуванням відомостей які містять зазначені акти.

Однак, як вже було зазначено вище, відповідач в процесі розгляду даної справи не погодився як з фактом заподіяння шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства, про яке йдеться в вищезазначених актах, подав клопотання про призначення судової екологічної експертизи (вх. №38409).

В звязку з суперечностями, які містять матеріали справи, та в звязку з потребою в спеціальних знаннях в питанні встановлення в діях відповідача ознак порушення природоохоронного законодавства суд ухвалою від 10.11.2016 призначив по даній справі судову екологічну експертизу; на розгляд експерта поставив наступні запитання:

1) Чи підтверджується висновки Державної екологічної інспекції у Харківській області, викладені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №06-2015/30-37 від 25.06.2015?

2) Чи призвели дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №06-2015/30-37 від 25.06.2015, до забруднення навколишнього природного середовища?

3) Чи могли дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №06-2015/30-37 від 25.06.2015, призвести до забруднення навколишнього природного середовища?

4) Чи відповідають розрахунки шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовленої забрудненням земельних ресурсів (т. 1, арк. с. 42-43, 45-46, 48-49, 51-52, 54-55, 57-58, 60-61) вимогам ОСОБА_3 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27 жовтня 1997 року N 171?

Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_3 на виконання ухвали від 10.11.2016 р. провів відповідне експертне дослідження, та направив на адресу суду висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 11651 від 24.05.2017 р. На поставлені судом питання експерти надали наступні відповіді:

1. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку за документами справи акти перевірки ДЕІ щодо встановлення факту і правильності характеристик забруднення земель діяльністю ТОВ «Богодухівський молзавод» не підтверджуються. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, за документами справи висновки Державної екологічної інспекції у Харківській області, викладені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 06-2015/30-37 від 25.06.2015 не підтверджуються.

2. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, за документами справи розрахунки шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовленої забрудненням земельних ресурсів (т. 1, арк. с. 42-43, 45-46, 48-49, 51-52, 54-55, 57-58, 60-61) вимогам ОСОБА_3 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27 жовтня 1997 року № 171 не підтверджуються.

3. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, надати відповідь на питання «Чи призвели за документами справи дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 06-2015/30-37 від 25.06.2015, до забруднення навколишнього природного середовища?» не надається за можливе.

4. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, надати відповідь на питання «Чи могли дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод", відображені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 06-2015/30-37 від 25.06.2015, призвести до забруднення навколишнього природного середовища?» не надається за можливе.

При цьому, як свідчить експертний висновок, в його дослідницькій частині судові експерти в т.ч. зробили наступні висновки:

- у акті перевірки відсутні дані стосовно документального підтвердження місця виявлення забруднення, яке вказано в Протоколі від 25.06.2015, стосовно забруднення ґрунту, а також місця, що при оглядах мали візуальні ознаки поверхневого забруднення;

- зв'язок між забрудненням річки та аварійним станом полів фільтрації представниками ДЕІ в період позапланової перевірки 10-19.06.2015 не досліджено і не було документально встановлено відповідно до чинного законодавства;

- у матеріалах справи нема документального підтвердження факту аварійного або неорганізованого скиду стічних вод з полів фільтрації, що призвело до забруднення р. ОСОБА_3;

- шкідливість для довкілля хімічних речовин в ґрунтах ТОВ «Богодухівський молзавод» з полів фільтрації, виявлених на земельній ділянці №1, має сумарний показник забруднення Zc<16, що відповідає категорії забруднення ґрунтів «допустима»;

- верхній шар контрольованих земельних ділянок, із якого відбиралися проби, не є ґрунтом у розумінні законодавства про охорону земель;

- відсутність протоколів відбору проб ґрунту ТОВ «Богодухівський молзавод» не дає можливості оцінити достовірність результатів аналізу проб ґрунту на вміст забруднюючих речовин;

- в наданих для дослідження матеріалах господарської справи №922/3507/16 відсутня обґрунтованість розрахунку ДЕІ площі 6 забруднених ділянок;

- методика визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Мінприроди від 27.10.1997 №171, при розрахунку відшкодування шкоди від забруднення земель використана ДЕІ не відповідно до галузі свого застосування;

- при відсутності в обємі наданих для дослідження матеріалів господарської справи №922/3507/16 документального підтвердження факту забруднення земельних ділянок ТОВ «Богодухівський молзавод» не надається за можливе встановити наявність причинного наслідкового звязку між джерелами забруднення і фактом забруднення земельних ділянок;

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.02.2013 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», зокрема зазначено, що Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно зі ст. 42 ГПК України, висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зокрема, зазначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Суд зазначає, що проведеним у справі експертним висновком Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_3 спростовуються висновки щодо порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, які викладені в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 47/01-04/02-09 від 10-19.06.2015 та Протоколі вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 06-2015/30-37 від 25.06.2015, за яке позивачем відповідачу нараховано до відшкодування шкоду. Крім того, зазначеним експертним висновком також спростовано розрахунок шкоди, яка нібито заподіяна відповідачем державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Даний експертний висновок, з урахуванням вимог ст. 32-34, 41-42 ГПК України, є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки згідно з ним судовими експертами в межах своєї компетенції дано відповіді на запитання, які мають істотне значення для даної справи, в т.ч. щодо фактів та обставин, якими прокурор та позивач обґрунтовують власні позовні вимоги.

Оскільки обставини, якими прокурор та позивач обґрунтовують позовні вимоги, є спростованими, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, за яке позивач та прокурор просять суд притягнути його до відповідальності. Як наслідок, в даному випадку також відсутні підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування майнової шкоди, що має наслідком прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача на те, що висновок судової комісійної інженерно-екологічної експертизи № 11651 від 24.05.2017 р. є неналежним доказом у справі, в т.ч. з тих підстав, що його зроблено в неналежному складі судових експертів, поверхнево та без врахування фактичних обставин, суд вважає безпідставними, та не доведеними належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що у відповідності до п. 1.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями), (далі - Інструкція) загальна категорія інженерно-технічних експертиз поділяється на окремі види, до яких належить, зокрема, інженерно-екологічна експертиза та ґрунтуючись на розділі 11 частини II «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (затв. наказ Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями)), проведена експертиза була виконана як інженерно-екологічна, що за об'єктом та предметом є найбільш близькою до обставин справи, предметної галузі та змісту поставлених питань.

Зокрема, як свідчить зазначений висновок, його виконали в межах своєї компетенції судові експерти ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Експерти, що проводили експертизу, попереджені про кримінальну відповідальність, а позивач перед проведенням експертизи не скористався своїм правом, визначеним ст. 41 ГПК України, на заявлення їм відводу.

Як свідчить зазначений експертний висновок, судовий експерт (голова комісії) ОСОБА_4 є головний науковий співробітник сектору пожежно-технічних та інженерно-екологічних досліджень лабораторії пожежно-технічних та інженерно-екологічних, електротехнічних і військових досліджень та досліджень в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності, кандидат хімічних наук, доктор технічних наук, старший науковий співробітник, професор екології, академік ОСОБА_6 наук прикладної радіоелектроніки, який має спеціальну підготовку та кваліфікацію судового експерта 2-го класу за спеціальністю 10.19 «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на обєкти довкілля» (свідоцтво за № 957, видане ЕКК ХНДІСЕ 18.10.2016, строк дії до 18.10.2021), стаж експертної роботи з 2016 року; судовий експерт ОСОБА_5 є завідувач сектору пожежно-технічних та інженерно-екологічних досліджень лабораторії пожежно-технічних та інженерно-екологічних, електротехнічних і військових досліджень та досліджень в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності, кандидат технічних наук, доцент, який має спеціальну підготовку та вищій кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальностями 10.5 «Дослідження причин та наслідків порушень вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці», 10.8 «Дослідження обставин виникнення і розвитку пожеж, а також дотримання вимог пожежної безпеки», 10.18 «Дослідження технічної експлуатації електроустаткування», 13.4 «Дослідження, повязані з охороною.

Посилання позивача на те, що експерти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мали право проводити комісійну судову інженерно-екологічну експертизу, оскільки мають різну експертну спеціалізацію є також безпідставними, оскільки, як вже було зазначено вище, згідно з п. 1.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 судова інженерно-екологічна експертиза відноситься до загальної категорії інженерно-технічних експертиз, яку мають право проводити обидва експерта.

Суд також враховує, що ні прокурор, ні жодна зі сторін у даній справі не наполягають на проведенні повторної або додаткової експертизи з метою встановлення фактичних обставин, які на їх думку, були невірно встановлені або взагалі не встановлені в експертному висновку комісійної інженерно-екологічної експертизи № 11651 від 24.05.2017 р.

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, судовий збір у даній справі підлягає покладенню на прокурора.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_7