РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"05" липня 2017 р. Справа № 924/169/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Бучинська Г.Б.

суддя Петухов М.Г. ,

суддя Гулова А.Г.

при секретарі судового засідання Гладкій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 об"єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на рішення господарського суду Хмельницької області від 06.04.17 р. у справі № 924/169/17

за позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області м.Кам'янець-Подільський

до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 м. Кам'янець ОСОБА_3.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Західний офіс Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області м. Хмельницький

про стягнення 16 352,80 грн. безпідставно виплаченої пенсії

за участю представників сторін:

позивача - представник ОСОБА_5, довіреність №7198/07 від 03.05.17 р.

відповідача - не з'явився

третіх осіб - не з"явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 - Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Хмельницької області з позовною заявою (т.1, а.с.4-7) до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області (надалі відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 (надалі третя особа 3) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області ( надалі третя особа 2), в якій просить стягнути з відповідача 16352,80 грн. безпідставно виплаченої пенсії.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06.04.2017 року (т.1, а.с.148-151) у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено фактів, які є підставою для застосування положень статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог щодо стягнення вищевказаних коштів на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України у зв'язку з тим, що позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (т.1, а.с. 183-185) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 06.04.2017 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги. При цьому позивач у апеляційній скарзі посилається на обставини та норми законодавства, висвітлені у позовній заяві.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/169/17 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. (т.1, а.с.179).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 5 липня 2017 р. на 10.00 год. (т.1,а.с.187).

06.06.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив третьої особи 1 на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує вимоги апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 06.04.2017 року без змін.

27.06.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга позивача вх.№2013/17 від 27.06.2017, в якій останній просить поновити строки апеляційного оскарження, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі (т.1, а.с. 209-212).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 позивачу поновлено строк апеляційного оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 05 липня 2017 р. на 10:00 год., об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги ОСОБА_2 - ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області вх.№2013/17 від 27.06.2017 та вх.№1662/17 від 31.05.2017 в межах апеляційного провадження у справі №924/169/17 (т.1, а.с. 207-208).

27.06.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та визначення Кам"янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області відповідальним за проведення відеоконференції під час розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 судове засідання 05 липня 2017 року о 10:00 год. по розгляду апеляційних скарг позивача призначено в режимі відео конференції, доручено Кам"янець-Подільському міськрайонному суду Хмельницької області забезпечення проведення судового засідання по справі № 924/169/17 (т.1, а.с. 229-230).

29.06.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив третьої особи 2 на апеляційну скаргу, в якому остання заперечує вимоги апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 06.04.2017 року без змін. При цьому зазначає, що до Західного офісу Держаудитслужби, як правонаступника ДФІ у Хмельницькій області, не перейшли майнові права та обов'язки ДФІ у Хмельницькій області. Просить справу розглядати без участі уповноваженого представника.

29.06.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує вимоги апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 06.04.2017 року без змін. При цьому зазначає, що підстави для стягнення із юридичної особи сум пенсій, виплачених надміру можливе лише у разі несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, подання страхувальником недостовірних даних. Разом з тим, позивачем вказані обставини не доведені, тому підстави для стягнення спірної суми коштів відсутні.

03.07.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга позивача вх.№2055/17 від 03.07.2017, в якій останній просить поновити строки апеляційного оскарження, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі (т.2, а.с.8-12).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 позивачу поновлено строк апеляційного оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 05 липня 2017 р. на 10:00 год., об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги ОСОБА_2 - ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області вх.№2055/17 від 03.07.2017 та вх.№1662/17 від 31.05.2017 в межах апеляційного провадження у справі №924/169/17.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 розгляд апеляційних скарг ОСОБА_2 - ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на рішення господарського суду Хмельницької області від 06.04.17 р. у справі № 924/169/17 призначено колегією суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Петухов М.Г., суддя Гулова А.Г.

У судове засідання, яке відбулось 5 липня 2017 року у режимі відеоконференції, з'явився представник позивача, який підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення та зазначив, що саме з вини відповідача, яким було незаконно звільнено ОСОБА_4, позивачем нараховано та виплачено пенсію. Вказані кошти мають бути повернуті на підставі статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Представники відповідача, третьої особи 1 та третьої особи 2 не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Як було зазначено вище, представник третьої особи 2 направив до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі уповноваженого представника.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26 грудня 2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, містяться відзиви відповідача та третіх осіб на апеляційну скаргу, в яких викладені їх позиції, в правовому полі статей 101, частини 1 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників відповідача, третьої особи 1 та третьої особи 2 за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційні скарги, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_4 з 19.02.09 призначено пенсію в розмірі 90% від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З 18.03.09 ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільський (пенсія по інвалідності).

28.08.13 гр. ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янці-Подільському та ОСОБА_1 районі із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із звільненням з роботи.

Розпорядженням № 181907 від 30.08.13 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4 як непрацюючому пенсіонеру.

04.11.13 ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янці-Подільському та ОСОБА_1 районі із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно управлінням Пенсійного Фонду України в м.Кам'янці-Подільському та ОСОБА_1 районі призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20.03.14 у справі №676/1421/14-а задоволено позов ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду в м.Кам'янець-Подільському та ОСОБА_1 районі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії. Даною постановою визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду у м. Кам'янець-Подільському та ОСОБА_1 районі щодо неврахування при розрахунку пенсії інші види витрат, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією. Зобов'язано управління Пенсійного фонду здійснити розрахунок пенсії ОСОБА_4 з урахуванням інших витрат згідно довідки ДФІ. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.14 рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 230.03.14 залишено без змін.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.07.14 по справі №2270/10020/11 скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду, визнано протиправним та скасовано наказ № 188-0 від 18.10.11, виданий в.о. начальника контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області про звільнення ОСОБА_4, поновлено ОСОБА_4 на посаді головного контролера - ревізора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області, зобов'язано Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.11 по 30.08.14.

Згідно з Звітами про суми нарахованої заробітної плати ( доходу) застрахованим особам за листопад, грудень 2014р., серпень 2015р. відображені суми по ОСОБА_4, у т.ч. по середній заробітній платі за вимушений прогул.

27.04.15 ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янець-Подільському та ОСОБА_1 районі із заявою про те, що з 02.04.15 повертається на державну службу на посаду головного державного фінансового інспектора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області.

Розпорядженням позивача №181907 від 16.06.15 ОСОБА_4 здійснено перехід з одного виду пенсії на інший, зокрема, переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20.11.15 у справі №6765832/15-ц задоволено частково позов Управління Пенсійного фонду у місті ОСОБА_1 та ОСОБА_1 районі до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії, стягнуто безпідставно виплачену пенсію у розмірі 1015,81грн.

Згідно рішення Хмельницького міськрайсуду від 15.04.16 по справі №686/13351/15-ц за позовом ДФІ України, ДФІ у Хмельницькій області до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, зумовленої виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу (звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_4В.), з останньої стягнуто 120656,90 грн. завданої шкоди на користь ДФІ у Хмельницькій області.

Згідно складеного Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому акту від 28.01.2014р. зустрічної перевірки достовірності видачі документів про заробітну плату для призначення пенсії ( ОСОБА_4В.), порушень відповідача не встановлено. Згідно складеного Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому акту від 5.01.2017р. №2 позапланової перевірки за період 1.12.99 по 21.12.16 фактів подання відповідачем недостовірних відомостей також не встановлено.

Згідно довідки - розрахунку від 30.01.17 про розмір переплати за період з 01.09.11 по 30.04.15 Кам'янець-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у зв'язку із поновленням ОСОБА_4 на посаді головного контролера-ревізора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області понесло витрати в сумі 16352,80 грн.

Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_4 за період з 01.09.11 по 30.04.15 були виплачені грошові суми у розмірі 16352,80 грн.

Кам'янець-Подільське об'єднане управління Хмельницької області відправило відповідачу повідомлення № 5848/03 від 07.04.16 для вирішення питання погашення утвореної переплати в сумі 16352,80 грн. ОСОБА_6 № 22-10-03-14/3069 від 10.05.16 відповідач відмовився добровільно відшкодувати безпідставно виплачену суму пенсії.

Розглядаючи позовні вимоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За нормами статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення у відповідності до ст.10 вказаного Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі. У цьому разі, а також у разі продовження перебування зазначених осіб на державній службі без оформлення пенсії по інвалідності на умовах, передбачених частиною шостою цієї статті, вони мають право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" пенсію Третій особі ОСОБА_4 з 19.02.09 призначено в розмірі 90% від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що за заявою ОСОБА_4 від 04.11.13 позивачем призначено йому пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". За його заявою від 27.04.15 про те, що з 02.04.15 він повертається на державну службу на посаду головного державного фінансового інспектора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області згідно наказу № 105-о від 02.04.15 розпорядженням № 181907 від 16.06.15 ОСОБА_4 здійснено перехід з одного виду пенсії на інший, зокрема, переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п.37 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 року № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до пункту 38 Постанови № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження; видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 43 Постанови № 22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Чинним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача.

Згідно зі ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п.2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року №6-4 визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Згідно з п.3 даного Порядку передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до вимогЗакону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання страхувальниками недостовірних відомостей.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

У матеріалах справи наявний акт від 05.01.17 №32, складений Управлінням Пенсійного Фонду України у м.Хмельницькому за результатами проведеної позапланової перевірки щодо додержання Державною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області законодавства у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за період з 01.12.99 по 21.12.16 (т.1, а.с.246-259, а також складений Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому акт від 28.01.2014р. зустрічної перевірки достовірності видачі документів про заробітну плату для призначення пенсії (ОСОБА_4В.) (т.1, а.с.79-81).

Колегія суддів звертає увагу, що вищевказаними актами перевірок не встановлено фактів подання відповідачем недостовірних документів, у т.ч. щодо ОСОБА_4

Разом з тим, позивачем під час розгляду справи не наведено обставин, які б свідчили про несвоєчасне оформлення або подання пенсійних документів відповідачем, видачу недостовірних документів, або подання інших недостовірних відомостей під час призначення пенсії ОСОБА_4, що призвели до заподіяння шкоди позивачу.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність посилання позивача на положення ст. 101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Розглядаючи доводи позивача щодо наявність підстав для відшкодування відповідачем шкоди, на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 ЦК України. Відповідно до наведеної норми майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У розумінні наведеної норми однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.

Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Таким чином, за змістом статті 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи позов, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.

Наявність всіх вказаних умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014 р. у справі № 3-100гс14, від 04.11.2014 р. у справі № 3-162гс14, від 22.01.2013 р. у справі № 3-72гс12, від 20.06.2011 р. у справі № 3-56гс11.

В обгрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача 16352,80грн. позивач посилається на те, що оскільки саме Державною фінансовою інспекцією незаконно прийнято рішення про звільнення головного контролера - ревізора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області ОСОБА_4, що в подальшому призвело до виникнення переплати пенсії, тому саме з вини ДФІ в Хмельницькій області виникла переплата пенсії в сумі 16352,80, за що ДФІ в Хмельницькій області несе відповідальність за заподіяну шкоду та має обов'язок її відшкодувати.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що нормами спеціального законодавства, яке надає повноваження позивачу діяти у певному порядку і у визначений спосіб, не передбачено такої підстави для стягнення сум переплачених пенсій.

Колегією суддів не беруться до уваги посилання позивача на протиправність поведінки відповідача щодо завдання шкоди у зв'язку з тим, що саме Державною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області було неправомірно звільнено з роботи ОСОБА_4, так як ці обставини не доводять протиправності поведінки відповідача щодо позивача, а тому не можуть бути доказом завдання шкоди позивачу.

Не доведено позивачем і наявність вини відповідача щодо завдання шкоди відповідачем, оскільки відповідачем не вчинені винні дії по відношенню безпосередньо до позивача. У зв'язку з цим, колегія суддів констатує, що причинно-наслідковий звязок між поведінкою відповідача та завданою шкодою позивачу відсутній.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та положення законодавства, колегія судді приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційних скаргах, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подані апеляційні скарги, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в них доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 25.05.2017р. вх.№ 1662/17, від 27.06.2017 вх. № 2013/17, від 03.07.2017 вх.№ 2055/17 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року у справі №924/169/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року у справі №924/169/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/169/17 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.