УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

26.06.2017Справа № 910/10234/17

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі №535у/2016 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спешіал Експорт Вуд» про розірвання договору та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі №535у/2016 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спешіал Експорт Вуд» про розірвання договору та стягнення заборгованості.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу (далі -ГПК України) підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 4 статті 2 ГПК України передбачено, що господарський суд розглядає справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих документів на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди».

Як вбачається з матеріалів справи, рішення у справі АС №535у/2016 за позовом ОСОБА_1 (Ірландія) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спешіал Експорт Вуд» (Україна) про розірвання договору та стягнення коштів прийнято Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, який відповідно до положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України, є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність згідно з Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України «Про третейські суди» дія цього Закону не поширюється на міжнародний комерційний арбітраж.

Отже, правовідносини, що виникають з діяльності міжнародного комерційного арбітражу, врегульовані Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 цього Закону.

Главою 2 Цивільного процесуального кодексу України, яка закріплює цивільну юрисдикцію, зокрема частиною 4 статті 15 цього Кодексу передбачено, що суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до частини 4 статті 389-7 Цивільного процесуального кодексу України надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому статтями 391 - 398 цього Кодексу.

Зокрема, статтями 391, 392 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили; питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника, а у разі якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно зі статтею 398 Цивільного процесуального кодексу України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

Відтак, компетентним судом, який повинен видавати виконавчий лист на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду, є відповідний районний суд.

При цьому, суд зауважує, що такий виконавчий лист буде виданий ОСОБА_1 за умови надання до цього районного суду відповідного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та ухвали цього ж суду про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили.

Разом з тим, при розгляді даної заяви про видачу наказу господарського суду, з метою встановлення компетентного суду, який вирішує зазначене у цій заяві питання, судом також враховані нижченаведені норми діючого законодавства України.

Так, зі змісту частини 5 статті 389-1, частини 4 статті 389-7, Цивільного процесуального кодексу України, частини 2 статті 34, частини 2 статті 6 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» випливає, що дані питання належать до юрисдикції районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів.

На підставі п.1 ч.1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для прийняття зазначеної заяви до розгляду.

В той же час, суд роз'яснює заявнику, що для видачі виконавчого документа про примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, він повинен звернутися до відповідного районного суду у порядку встановленому розділом VIII «Про визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні» Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.62, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі №535у/201.

Суддя Я.В. Маринченко