ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017р. Справа № 914/820/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», м.Київ

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіакр-Львів», м. Львів

Про відшкодування шкоди в розмірі 11 654,02 грн. в порядку регресу

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіакр-Львів» про відшкодування шкоди в розмірі 11 654,02 грн. в порядку регресу.

В судовому засіданні 08.06.2017 року судом оглянуто оригінали документів, які долучені позивачем до матеріалів справи та на задоволення клопотання відповідача відкладено розгляд справи на 19.06.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві та матеріалах справи. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль «КІА» ДНЗ вс7259ЕВ, який був застрахований по договору добровільного страхування у ПАТ «Страхова компанія «Країна», якою було виплачено страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту в сумі 29748,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТзДВ «СТДВ «Глобус», яка відшкодувала шкоду в розмірі 18093,98 грн. Решта суми позивач просить стягнути з підприємства, на якому працював під час ДТП ОСОБА_2. в порядку, передбаченому ст.. 1172 ЦК України.

Представник відповідача в жодне із судових засідань не зявився, проте проти позовних вимог заперечив, з підстав та мотивів викладених у відзиві на позов. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що позивачем не доведено, що під час ДТП ОСОБА_2 виконував свої трудові обовязки, а відтак вважає позов необґрунтований і просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 03.07.2017 року позивач подав клопотання про витребування доказів, які б підтверджували , що ОСОБА_2 на час ДТП виконував свої трудові обовязки у ТзОВ «Фіакр- Львів». Розглянувши подане клопотання суд відмовив в його задоволенні з підстав закінчення строку розгляду справи і неможливості подальшого відкладення розгляду з метою витребування доказів.

В судовому засіданні 03.07.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

24.07.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» (Страхувальник) та ТзОВ «Лізингфінанс» (Страхувальник) було укладено договір №ТЗ 0009129 добровільного страхування наземного транспорту (Договір) автомобіля НОМЕР_1.

27.04.2014 року в м. Львові на вул.Шпитальна, 1 сталася, дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автобуса «БАЗ», ДНЗ ВС3296СЕ, яким кермував ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля НОМЕР_1, в результаті зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як вбачається з постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.05.2014 року, по адміністративній справі №449/554/14-п, вище зазначене ДТП відбулось з вини ОСОБА_2, якого визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ПАТ «Страхова компанія «Країна» на підставі проведеного огляду та рахунку тна оплату №32 платіжним дорученням №2319 від 03.06.2014 року виплатила Страхувальнику страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 29748,00 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ» ДНЗ ВС3296СЕ ОСОБА_2 була застрахована у ТзДВ «СТДВ «Глобус» на підставі полісу обовязкового страхування АІ/0286809. ТзДВ «СТДВ «Глобус» в межах страхової суми відшкодувала позивачу шкоду із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та за мінусом франшизи в розмірі 18093,98 грн.

Залишок невідшкодованої суми в розмірі 11654,02 грн. просить стягнути з ТзОВ «ФІАКР-Львів» в порядку передбаченому ст..1172 ЦК України за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Позивач звернувся з претензією про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІКАР ЛЬВІВ з яким, як стверджує позивач, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах станом на момент вчинення ДТП.

ТзОВ ФІКАР ЛЬВІВ вимогу позивача не задоволило, що і зумовило останнього звернутись з позовом в суд про відшкодування шкоди в розмірі 11 654,02 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.36.4 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатити страхове відшкодування за договором майнового страхування.

ПАТ «Страхова компанія «Країна» виплатила страхове відшкодування в розмірі 29748,00 грн. у звязку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля НОМЕР_1, застрахованого відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №ТЗ 0009129 від 24.07.2013 року. Як вже зазначалося раніше, дане ДТП відбулось внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, що встановлено постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.05.2014 року по адміністративній справі №449/554/14-п.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ» ДНЗ ВС3296СЕ ОСОБА_2 була застрахована у ТзДВ «СТДВ «Глобус» на підставі полісу обовязкового страхування АІ/0286809.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0286809 від 22.02.2014 р., ТзДВ «СТДВ «Глобус» відшкодувало позивачу в порядку регресу шкоду із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за мінусом франшизи в розмірі 18 093,98 грн. за шкоду, заподіяну ОСОБА_2, якого визнано винним у ДТП .

Як вбачається із позовних вимог, підставою звернення з позовом про відшкодування частини розміру виплаченого відшкодування, що перевищує розмір страхового відшкодування виплаченого ТзДВ «СТДВ «Глобус» на підставі Полісу АІ/0286809 позивач зазначає, що ОСОБА_2 станом на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Фіакр-Львів», а відтак , у позивача виникло право вимоги відшкодування шкоди до товариства за шкоду завдану його працівником.

Однак, доводи позивача не обґрунтовані та не заслуговують на увагу суду з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

В матеріалах справи відсутні та позивачем не подано суду доказів, які б підтверджували факт того, що під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 виконував своїх трудові обовязки.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ТзОВ «Фіакр-Львів» не є страхувальником чи стороною Договору (Поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля НОМЕР_2, ані власником зазначеного транспортного засобу і відповідно жодним чином не може впливати на виконання сторонами своїх обовязків. У страховика ПАТ «Страхова компанія»Країна» право регресу в межах норм закону виникає до винної особи, яким є ОСОБА_2.

Крім того, дані які зазначені в постанові Пустомитівського районного суду Львівської області, ані матеріали справи жодним чином не підтверджують того факту, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 виконував свої трудові обовязки.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.07.2014 р.

Суддя Березяк Н.Є.