ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2017р. Справа № 914/801/17

За позовом:Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів
до відповідача-1:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Лапаївка
до відповідача-2:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Львівська обл., Сокальський р-н, с. Угнів
до відповідача-3:Городоцької районної державної адміністрації, Львівська обл., м. Городок
про:визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 23.11.2004р., зобов'язання повернути земельну ділянку
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від прокуратури:Труш О.Б. - прокурор;
від позивача:не з'явився;
від відповідача-1:Думич Н.Б. - адвокат;
від відповідача-2:Думич Н.Б. - адвокат;
від відповідача-3:не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

24.04.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, Городоцької районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 23.11.2004р., зобов'язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою суду від 27.04.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 15.05.2017р. Ухвалою від 15.05.2017р. розгляд справи було відкладено на 01.06.2017р. Ухвалою суду від 01.06.2017р. розгляд справи відкладався на 22.06.2017р.

В судовому засіданні 22.06.2017р. суд продовжив строк розгляду справи на 15 днів та відклав її розгляд на 30.06.2017р.

Прокурор в судове засідання 30.06.2017р. з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю, з підстав зазначених в позовній заяві та письмових поясненнях до неї.

В засіданні зазначив, що розпорядженням Городоцької райдержадміністрації №774 від 18.11.2004р. у ТОВ «Галич ЛТД» вилучено земельну ділянку площею 91,7 га. та віднесену таку до земель запасу, а також затверджено проект відведення земель та передано приватним підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в довгострокову оренду земельну ділянку терміном на 49 років для створення рибного господарства. 23.11.2004р. між відповідачами укладено договір оренди земельної ділянки площею 94 га. для створення рибного господарства.

На думку прокурора, вказаний договір слід визнати недійсним, а земельну ділянку повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області, оскільки при укладенні договору оренди земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності не проводилася, а тому договір оренди в цій частині суперечить приписам чинного законодавства.

З приводу пропуску позовної давності, то на думку прокурора в даній справі позовну давність для заявлення відповідних вимог не пропущено, оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органу, який має зазначені повноваження, то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався відповідний орган державної влади, що відповідає позиції Верховного Суду України у справі №6-2407цс15 від 17.02.2016р. Враховуючи те, що позивач - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не було стороною укладеного між відповідачами договору оренди земельної ділянки, а також те, що позивачу про існування оспорюваного договору стало відомо у березні 2017 року із запиту прокуратури від 03.03.2017р., то перебіг позовної давності для позивача по даному спору починається з березня 2017 року. При цьому, що виявлені порушення, які прокурором викладено як підставу для визнання даного договору оренди недійсним не вбачається із текстів самого договору.

Представник позивача в судове 30.06.2017р. засідання не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Представник відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання 30.06.2017р. з'явилася, проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В засіданні зазначила, що підстави для визнання недійсним договору оренди землі від 23.11.2004р. відсутні, оскільки в оспорюваному договорі розмір орендної плати за земельну ділянку, яка передавалася в оренду для створення рибного господарства і знаходиться за межами населених пунктів був визначений у відповідності до чинних на той час вимог ст.ст. 2, 11 ЗУ «Про плату за землю», а саме в розмірі 0,3% від грошової оцінки одиниці площі ріллі по Львівській області - 7792 гривні за 1 га. Дотримання зазначеного порядку у розрахунку орендної плати підтверджується наявним в проекті відведення земельної ділянки висновком Завидовицької сільської ради про погодження проекту відведення земель приватним підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для створення рибного господарства, яким Завидовицька сільська рада погодила зазначений проект відведення та пропонувала райдержадміністрації встановити розмір орендної плати на рівні ставки земельного податку, передбаченої ст. 11 ЗУ «Про плату за землю».

Крім цього, представником відповідачів, як у відзиві на позовну заяву, так і в судовому засіданні наголошено на пропуску прокурором позовної давності для звернення із даним позовом, так як держава в особі відповідного органу, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин знала про порушення своїх прав з моменту укладення договору. Відтак представник просить суд також відмовити в позові у зв'язку із пропуском позовної давності.

Представник відповідача-3 в судове 30.06.2017р. засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Як вбачається із пояснень на позовну заяву, Городоцька районна державна адміністрація позов визнає з підстав, які заявлено прокурором в позовній заяві, та просить позовні вимоги прокурора задоволити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.11.2004р. голова Городоцької районної державної адміністрації видав Розпорядження №774 «Про вилучення земель, затвердження проекту відведення земель та передачу їх в оренду п/п ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для створення рибного господарства» згідно котрого розпорядився вилучити у ТОВ фірми «Галич ЛТД» земельну ділянку площею 91,7 га., розташовану за межами населених пунктів на території Завидовицької сільської ради і віднести їх до складу земель запасу (п.1), а також затвердити проекти відведення земель, розроблені ТОВ «Геокомп» та передати приватним підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в довгострокову оренду терміном на 49 років для створення рибного господарства, зокрема, земельну ділянку розташовану за межами населених пунктів на території Завидовицької сільської ради площею 94,0 га., в т.ч. - 91,7 га. за рахунок земель постійного користування ТОВ фірми «Галич ЛТД» і 2,3 га. земель запасу.

23.11.2004р. між Городоцькою РДА (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2 (Орендарі) укладено Договір оренди земельної ділянки відповідно до п.1.1 котрого орендодавець надає, а орендарі приймають у довгострокове, платне користування земельну ділянку площею 94,0 га., в т.ч. - 91,7 га. за рахунок земель постійного користування ТОВ фірми «Галич ЛТД» і 2,3 га. земель запасу, в межах згідно з планом землекористування, розташовану за межами населених пунктів на території Завидовицької сільської ради Городоцького району. Кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 - 91,7 га.; НОМЕР_2 - 2,30 га.

Згідно п.7.1 Договору, земельна ділянка передається для створення рибного господарства. Ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. Орендарям надається право проводити поліпшення стану земельної ділянки з метою ефективного користування нею за обраним видом використання.

Договір укладається терміном на 49 років - з 23.11.2004 року по 23.11.2053 року. По закінченні терміну договору орендарі мають переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Умови цього договору зберігають чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором. При переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає чинність для нового власника. При зміні орендарів договір оренди не зберігається (п.7.2 Договору).

За змістом п.7.3 Договору, плата за землю перераховується щорічно у вигляді орендної плати у розмірі 2187,72 грн. на розрахунковий рахунок орендодавця. При цьому загальна сума орендної плати за період дії цього договору складає 107198,28 грн. Зміна форми чи розміру орендної плати, як однієї з істотних умов договору, оформлюється шляхом внесення змін та доповнень до договору лише за взаємною згодою сторін. На будь-яку суму орендної плати, яка не була сплачена у строки визначені цим договором нараховуються річні проценти за подвійною ставкою Національного банку, несплаченої суми за кожний наступний день, доки сума простроченої орендної плати не буде повністю сплачена. У разі визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, одержана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Як вбачається з Договору оренди землі від 23.11.2004р., його посвідчено ОСОБА_6, приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області та зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_3. Крім цього, Договір зареєстровано в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі за №04.04.450.00277 від 14.12.2004р.

Прокурор звернувся із позовом про визнання вказаного договору недійсним та зобов'язання ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 94,0 га. до земель державної власності в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки при укладенні договору оренди земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності не проводилася, а тому договір оренди в цій частині суперечить приписам чинного законодавства.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За змістом частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції станом на момент укладення оскаржуваного договору) однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Орендна плата відповідно до статті 21 ЗУ «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про оплату за землю», та перевищувати 10% їх нормативної грошової оцінки.

Згідно положень ст.ст. 23, 24 ЗУ «Про плату за землю» (в редакції станом на момент укладення оскаржуваного договору) грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладанні цивільно-правових угод, передбачених законодавством України.

За змістом ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок обов'язково проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що обов'язок зі сплати орендної плати є нормативно врегульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, проекту відведення земельної ділянки для створення рибного господарства, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, при укладенні оскаржуваного договору не проводилася. Представником відповідачів не надано доказів проведення цієї оцінки ні станом на момент укладення договору, ні станом на момент розгляду справи в суді.

Враховуючи те, що дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави, суд приходиться до висновку, що доводи прокурора про суперечність оскаржуваного договору оренди землі вимогам законодавства України знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими.

Слід зазначити, що вказаної правової позиції, яка є обов'язковою для застосування всіма судами притримується Верховний Суд України в постановах №6-824цс16 від 11.05.2016р.; №3-70гс15 від 20.05.2015р. та №3-298гс15 від 01.07.2015р.

Разом з тим, як вбачається із відзиву на позовну заяву представник відповідачів просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском прокурором позовної давності.

Зокрема, представник наголошує на тому, що оспорюваний договір оренди землі був укладений 23.11.2004р., а з позовом про визнання його недійсним прокурор звернувся аж в квітні 2017 року, тобто через більш як 12 років. Твердження прокурора про те, що позивачу у справі - Управлінню Держгеокадастру у Львівській області стало відомо про порушення своїх прав лише в 2017 році не відповідає дійсності, оскільки Управління являється лише уповноваженим органом держави на здійснення відповідних функцій держави. Разом з тим, станом на момент укладення оскаржуваного договору таким уповноваженим органом була Городоцька районна державна адміністрація, котрій про існуючі порушення було відомо з моменту укладення договору. Відтак для держави в особі уповноваженого органу строк позовної давності закінчився 23.11.2007р. Так як тільки відбулася зміна уповноваженого органу на здійснення відповідних функцій держави, що не є підставою для зміни порядку перебігу строку позовної давності, а тому прокурором пропущено цей строк.

З цього приводу суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Слід зазначити, що Верховним Судом України неодноразово висловлювалися правові позиції з приводу застосування положень законодавства України про позовну давність. Ці позиції, в силу вимог ст. 111-28 ГПК України є обов'язковими для суду при розгляді даної справи.

Зокрема Верховним Судом України робилися наступні висновки:

- для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав (29 жовтня 2014 року № 6-152цс14);

- прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, в особі уповноваженого органу, але не наділяє прокурора повноваженнями порушувати питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду (25 березня 2015 року № 3-21гс15);

- для прокурора перебіг строку позовної давності за позовними заявами, поданими в інтересах державних органів, органів місцевого самоврядування має рахуватися з часу коли відповідний орган довідався чи міг довідатися про порушення його прав чи особу, що їх порушила (01 липня 2015 року №6-178цс15).

З письмових пояснень прокурора вбачається, що оскільки прокурор не є самостійним позивачем, а виступає в інтересах ГУ Держгеокадастру у Львівській області, а тому строк позовної давності має рахуватися з часу коли відповідний орган довідався чи міг довідатися про порушення його права чи особу, що їх порушила. Враховуючи те, що позивач - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не було стороною укладеного між відповідачами договору оренди земельної ділянки, а також те, що позивачу про існування оспорюваного договору стало відомо у березні 2017 року із запиту прокуратури від 03.03.2017р., то перебіг позовної давності для позивача по даному спору починається з березня 2017 року.

При вирішенні питання про пропуск прокурором позовної давності, суд виходить з того, що в даній справі прокурор звернувся до суду за захистом прав держави в особі її уповноваженого органу.

Відповідно до ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Станом на момент укладення Договору оренди землі від 23.11.2004р., уповноваженим органом держави щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які являються предметом цього договору, в силу вимог чинної на той час ст.122 та п.12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України являлася Городоцька РДА.

Разом з тим, суд зазначає, що 10.04.2011р. набрав чинності ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади» яким визначається організація, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України. Статтею 5 зазначеного Закону унормовано, що Міністерства та ін. центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України. Міністерство, ін. центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади. Міністерство, ін. центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011р. №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі Порядок), яким визначено механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, ін. центральних органів виконавчої влади.

Пунктами 4, 6 вказаного Порядку передбачено, що орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади. Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до ін. органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій ін. органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку майнові права та обов'язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом. У разі ліквідації органу виконавчої влади складається ліквідаційний баланс. Внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов'язки якого переходять його правонаступникам. Перейменування органу виконавчої влади не призводить до його реорганізації.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності» від 06.09.2012р. за №5245-VI, який набрав чинності із 01.01.2013р., частину першу статті 15 ЗК України (Повноваження центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин) доповнено пунктом "і", згідно з яким до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин належить: (…) "і) розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до повноважень визначених цим Кодексом"; викладено в новій редакції статтю 122 ЗК України, згідно з якою з моменту набрання чинності цим Законом районні державні адміністрації на їх території позбавлені права передавати земельні ділянки сільськогосподарського використання із земель державної власності у власність або у користування; пункти 10-12 розділу Х (ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ) ЗК України виключені; частину четверту статті 4 ЗУ «Про оренду землі» викладено в редакції, згідно з якою «Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування».

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №258 від 10.05.2012р. затверджено Положення про головне управління Держземагенства в області (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за № 852/21164), згідно з пунктом 4.32. якого Головне управління відповідно до покладених на нього завдань (…) передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.

Постановою Кабінету Міненістрів України від 10.09.14 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" останній постановив (…) утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України (…).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1. Реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідно до котрого Держгеокадастр згідно покладених на нього завдань: (…) розпоряджається (землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даній справі внаслідок змін в чинному законодавстві України до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області перейшли повноваження Городоцької РДА щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, а відтак і здійснення контролю за нею. Крім цього, внаслідок змін в законодавстві, до компетенції ГУ Держгеокадастру у Львівській області перейшли функції та повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав держави.

За змістом ст.770 ЦК України, «Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм» до нового власника речі, переданої у найм переходять права та обов'язки наймодавця. Враховуючи зазначене, а також те, що в даній справі, має місце зміна органу, який вправі розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення, ГУ Держгеокадастру у Львівській області виступає правонаступником Городоцької РДА за Договором оренди землі від 23.11.2004р.

А тому, при дослідженні питання пропуску позовної давності в даному спорі, слід з'ясувати коли про порушення своїх прав довідалася держава в особі уповноваженого органу. Матеріалами справи підтверджується той факт, що про порушення прав уповноважений орган держави (Городоцька РДА) знав на момент укладення оскаржуваного договору, оскільки йому достеменно було відомо з технічної документації на спірну земельну ділянку, яку він 18.11.2004р. затверджував, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки не була проведена.

Відтак для держави в особі її уповноваженого органу - Городоцької РДА строк позовної давності за вимогами про визнання недійсним Договору оренди, з підстав котрі заявлені прокурором в позовній заяві, почав обчислюватися з моменту укладення оскаржуваного договору (23.11.2004р.) та закінчився 23.11.2007р. Враховуючи те, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області виступає правонаступником Городоцької РДА, то до нього як правонаступника перейшли права та обов'язки останньої, в тому числі і право на звернення до суду про визнання недійсним договору вже із пропуском позовної давності.

Суд погоджується із доводами відповідача, що статтею 264 ЦК України передбачено виключний перелік обставин з настанням яких перебіг позовної давності переривається. Оскільки зміна уповноваженого органу на здійснення відповідних функцій держави, не слугує підставою для зміни порядку перебігу строку позовної давності, тому прокурором подано позовну заяву в даній справі із пропуском позовної давності.

В своїх поясненнях (вх.№22556/17 від 26.06.2017р.) прокурор зазначає, що причини пропуску позивачем позовної давності є поважними і порушене право підлягає захисту, виходячи з положень ч.5 ст.267 ЦК України котрою передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Дані пояснення прокурора суд не бере до уваги, оскільки, як зазначив Верховний Суд України в постанові № 3-21гс15 від 25.03.2015р., положення закону про початок перебігу позовної давності не наділяє прокурора повноваженнями порушувати питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду. Враховуючи відсутність клопотання ГУ Держгеокадастру у Львівській області клопотання про визнання поважними причини пропуску позовної давності, а також те, що в матеріалах справи не мітиться жодних належних доказів поважності таких причин, суд не вбачає підстав для застосування в цій справі положень ч.5 ст.267 ЦК України.

Більше того, в постанові №608/969/13-ц від 12.04.2017р. Верховний Суд України висловив правову позицію, що оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Враховуючи те, що в даній справі держава в особі уповноваженого її органу - Городоцької РДА добровільно вчиняла дії щодо порушення своїх прав та укладала оскаржуваний договір, відтак вона несе ризик спливу строку позовної давності.

Крім цього, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Також ЄСПЛ зазначає, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції (Справа «Рисовський проти України» (заява №29979/04), п.70, 71, 73).

В даній справі оскаржуваний договір було укладено більш як 12 років тому, уповноважений орган держави брав особисту участь в укладенні цього договору, а відтак намагання прокурора через стільки часу визнати недійсним цей договір має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Більш того, розглядаючи дану справу в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції суд зазначає, що враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що держава в особі уповноваженого органу не позбавлена можливості виправити свою помилку та захистити свої права шляхом визначення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки та внесення відповідних змін до договору, задоволення цього позову та визнання недійсним договору матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний індивідуальний тягар на ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають і зв'язку із пропуску ним позовної давності.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір, у відповідності до ст.49 ГПК України покладається на прокурора.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 04.07.2017р.

Суддя Крупник Р.В.