03.07.2017Справа № 910/3704/17
За позовом Керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» та
Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Луганській області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
Державний навчальний заклад «Сєвєродонецьке вище професійне училище»
про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути приміщення
Суддя Отрош І.М.
Без виклику представників учасників судового процесу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/3704/17 у позові Керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України відмовлено.

23.06.2017 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» надійшла заява про прийняття додаткового рішення у справі № 910/3704/17, яка обґрунтована тим, що судом не було вказано у резолютивній частині рішення про розподіл судових витрат між сторонами. Так, заявник (відповідач 1) зазначає, що у судовому засіданні 17.05.2017 ним було подано клопотання про включення до судових витрат, понесених відповідачем 1, витрат пов'язаних з явкою представника відповідача 1 у судові засідання у загальному розмірі 3425 грн. 04 коп.

Однак, в описовій частині рішення суду у справі № 910/3704/17 не відображено факту подання відповідачем 1 вказаного клопотання, а в резолютивній частині рішення не вказано про розподіл судових витрат між сторонами. Водночас у мотивувальній частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/3704/17 зазначено про покладення судових витрат на прокурора (на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Вказані обставини, як зазначає заявник (відповідач 1), унеможливлюють отримання ним наказу суду, оскільки з тексту рішення суду у справі № 910/3704/17 не вбачається, чи увійшли понесені відповідачем 1 витрати у сумі 3425 грн. 04 коп., до складу судових витрат, які підлягають стягненню зі сторони, яка програла спір, та незазначення конкретних сум судових витрат саме в резолютивній частині рішення суду робить неможливим правильне оформлення наказу суду.

За таких обставин, заявник (відповідач 1) просить суд прийняти додаткове рішення у справі № 910/3704/17, в резолютивній частині якого зазначити про стягнення з Керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» судових витрат у сумі 3425 грн. 04 коп., пов'язаних з явкою представника відповідача 1 у судові засідання.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/3704/17 передано на розгляд судді Отрош І.М.

Відповідно до ст. 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету. Додаткове рішення, ухвала можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Згідно з п.п. 13, 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» № 6 від 23.03.2012 прийняття додаткового рішення (стаття 88 ГПК) за заявою сторони, прокурора, який брав участь у процесі, або за ініціативою суду здійснюється, як правило, тим же суддею (складом суду), що приймав первісне рішення, за винятком випадків, коли це неможливо з об'єктивних причин (звільнення судді, відсутність його у зв'язку з відпусткою, захворюванням тощо). Про відхилення заяви сторони чи прокурора щодо прийняття додаткового рішення виносяться ухвала (стаття 86 ГПК). Господарським судам слід мати на увазі, що прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК. Якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Вирішуючи питання щодо розгляду заяв про прийняття додаткового рішення, господарські суди повинні враховувати, в якому порядку розглядалася справа, зокрема, за участю однієї чи обох сторін або за їх відсутності, а також з обставин справи, доводів, наведених у заяві, тощо. При цьому додаткові докази судом не приймаються і оцінка їх не здійснюється. У залежності від конкретних обставин справи суд може призначити відповідну заяву до розгляду в судовому засіданні, повідомивши учасників судового процесу про час і місце його проведення.

Суд зазначає, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. При цьому неповнота судового рішення шляхом прийняття додаткового рішення (ухвали) не може бути виправлена щодо позовних вимог, з яких судом прийнято рішення. Така неповнота може бути усунена лише в процедурі перегляду рішення. Тобто додаткове рішення (ухвала) не можуть стосуватися тих вимог, щодо яких суд ухвалив рішення.

Прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 Господарського процесуального кодексу України. Якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Таким чином, виключними підставами для прийняття додаткового рішення є неприйняття рішення з якоїсь позовної вимоги, яка була розглянута у судовому засіданні, та не вирішення питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Як встановлено судом, заявник (відповідач 1) як на підставу для прийняття додаткового рішення у справі № 910/3704/17 вказує на невирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат, понесених відповідачем 1 та пов'язаних з явкою представника відповідача 1 у судові засідання (а саме, витрати на проїзд представника відповідача 1 та добові).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/3704/17, судом було зазначено, що відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на прокурора.

Водночас, в описовій частині рішення відсутня інформація про подання відповідачем 1 у судовому засіданні 17.05.2017 клопотання про розподіл судових витрат (витрат на проїзд та добові) та щодо розгляду судом вказаного клопотання. Так у рішенні Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/3704/17 не вирішено питання про розподіл саме вказаних судових витрат (витрат на проїзд та добові у загальному розмірі 3425 грн. 04 коп.), заявлених відповідачем 1, що є підставою для прийняття додаткового рішення у справі № 910/3704/17 щодо розгляду питання про розподіл таких судових витрат.

Так, судом встановлено, що у судовому засіданні 17.05.2017 представник відповідача 1 подав клопотання, в якому зазначив, що представник відповідача 1 (ОСОБА_1.) є юрисконсультом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна», робочим місцем якого є один з офісів, розташований у місті Харкові.

Представник відповідача 1 зазначив, що для участі у судових засіданнях 11 квітня 2017 року, 25 квітня 2017 року та 17 травня 2017 року при розгляді справи № 910/3704/17 наказами директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» він був відряджений до міста Києва, у зв'язку з чим відповідачем 1 були понесені витрати на придбання залізничних квитків на суму 2145 грн. 04 коп. та добових на суму 1280 грн. 00 коп., що разом становить 3425 грн. 04 коп.

За таких обставин, у разі відмови у позові, відповідач 1 просив суд покласти вказані судові витрати у розмірі 3425 грн. 04 коп. на позивача.

При цьому, відповідачем 1 було долучено до клопотання копії відповідних наказів директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» про відрядження юрисконсульта ОСОБА_1 до Господарського суду міста Києва для участі в засіданні щодо розгляду справи № 910/3704/17; копію посадочного документу № 000В3СА6-25В3-0779-0001 від 03.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з міста Харкова до міста Києва на суму 297 грн. 89 коп. (купе); копію посадочного документу № 000В3СА6-97D3-0E2F-0001 від 03.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з міста Києва до міста Харкова на суму 368 грн. 23 коп. (С1 клас); копію посадочного документу № 000В3СВ6-9728-5А3А-0001 від 19.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з міста Харкова до міста Києва на суму 368 грн. 23 коп. (С1 клас); копію посадочного документу № 000В3СВ6-Е578-6241-0001 від 17.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з міста Києва до міста Харкова на суму 368 грн. 23 коп. (С1 клас); копію посадочного документу № 000В3СС4-С77А-А106-0001 від 03.05.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з міста Харкова до міста Києва на суму 371 грн. 23 коп. (С1 клас); копію посадочного документу № 000В3СС4-3DFA-A3C6-0001 від 03.05.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з міста Харкова до міста Києва на суму 371 грн. 23 коп. (С1 клас); та копії звіту про використання коштів, виданих на відрядження від 12.04.2017 на суму добових 640 грн. 00 коп., звіту про використання коштів, виданих на відрядження від 26.04.2017 на суму добових 320 грн. 00 коп., копію видаткового касового ордеру від 15.05.2017 на загальну суму 1062 грн. 46 коп. (витрати на відрядження).

Суд зазначає, що відповідно до п. 6.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 судовим експертам, перекладачам, іншим особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень, відшкодовуються: вартість проїзду до місця виклику і назад залізничним, автомобільним, водним і повітряним транспортом; страхові платежі за державне страхування на транспорті, вартість попереднього продажу проїзних документів, проїзд автомобільним транспортом (крім таксі) до залізничної станції, аеропорту, якщо вони знаходяться за межами населеного пункту; найом жилого приміщення; добові в розмірах, встановлених законодавством про службові відрядження; судовому експерту відшкодовуються також витрати, пов'язані з дослідженням об'єкту судової експертизи, якщо останній знаходиться в іншому населеному пункті, ніж експертна установа (або експерт проживає в іншому населеному пункті) і не може бути доставлений до цієї установи (або експерту). В усіх зазначених випадках відшкодуванню підлягає мінімальна вартість проїзду та мінімальна (для населеного пункту, в якому знаходиться господарський суд) вартість проживання в готелі. Документально підтверджені відомості про таку вартість та про фактичні витрати на проїзд і проживання подаються заінтересованими особами.

У п 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Таким чином, добові, витрати на проїзд, інші витрати сторін у справі (перелік судових витрат не є вичерпним) за своєю правовою природою можуть бути судовими витратами за наявності таких умов: 1) необхідність понесення відповідних витрат викликана виключно розглядом судом конкретної справи; 2) розмір таких витрат є обгрунтованим та мінімальним.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 про порушення провадження у справі № 910/3704/17 було зобов'язано учасників судового процесу направити судове засідання своїх представників (судове засідання призначене на 11.04.2017).

Таким чином, суд дійшов висновку, що явку представника відповідача 1 було визнано обов'язковою у судове засідання, призначене на 11.04.2017, що є підставою для розподілу понесених відповідачем 1 судових витрат (витрат на проїзд та добових).

Водночас, надалі ухвалами суду від 11.04.2017 про відкладення розгляду справи № 910/3704/17 та від 25.04.2017 про відкладення розгляду справи № 910/3704/17 явка представника відповідача 1 не визнавалась обов'язковою (не було зобов'язано сторін, зокрема відповідача, забезпечити явку представників), з огляду на що (враховуючи зазначене у п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7), суд дійшов висновку, що витрати, понесені відповідачем 1 у зв'язку з явкою представника відповідача 1 у судові засідання 25.04.2017 та 17.05.2017 (витрати на проїзд та добові), за своєю природою не є судовими витратами у розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України (не доведена необхідність здійснення таких витрат), а отже і не підлягають розподілу судом.

Як встановлено судом, відповідачем 1 було долучено до клопотання про розподіл судових витрат копію посадочного документу № 000В3СА6-25В3-0779-0001 від 03.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з 10.04.2017 - 11.04.2017 з міста Харкова до міста Києва на суму 297 грн. 89 коп. (купе); копію посадочного документу № 000В3СА6-97D3-0E2F-0001 від 03.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд 11.04.2017 з міста Києва до міста Харкова на суму 368 грн. 23 коп. (С1 клас); копію звіту про використання коштів, виданих на відрядження від 12.04.2017 на суму добових 640 грн. 00 коп.

При цьому, представник відповідача 1 зазначив, що він є юрисконсультом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна», робочим місцем якого є один з офісів, розташований у місті Харкові.

Суд зазначає, що адресою місцезнаходженням відповідача 1 (Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна») є: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, офіс 415 (відповідно до інформації, розміщеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом у період розгляду справи судом).

Суд зазначає, що чинним законодавством України не обмежено коло осіб, які можуть бути представниками сторін при розгляді справи

Так, відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності). Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

За таких обставин, враховуючи, що адресою місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» є місто Київ, беручи до уваги, що законодавством України не обмежено коло осіб, які можуть бути представниками сторін при розгляді справи, та суд не визнавав явку саме представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» - ОСОБА_1 або іншого представника відповідача 1, який працює у місті Харкові, обов'язковою, суд дійшов висновку щодо недоведеності необхідності понесених відповідачем 1 витрат (на проїзд та добові), пов'язаних з явкою представника відповідача 1 саме з міста Харкова для участі у судовому засіданні 11.04.2017 щодо розгляду справи № 910/3704/17.

Суд зазначає, що у випадку визнання судом явки представників учасників обов'язковою, понесені сторонами у зв'язку з явкою до суду представників сторін витрати повинні бути необхідними.

Водночас, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 не доведено суду належними та допустимими доказами, що понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» витрати на проїзд представника відповідача 1 для участі у судовому засіданні 11.04.2017 на суму 666 грн. 12 коп. та добові на суму 640 грн. 00 коп., є необхідними витратами з огляду на встановлені судом обставини.

Крім того, як вбачається з копії посадочного документу № 000В3СА6-25В3-0779-0001 від 03.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд з 10.04.2017 - 11.04.2017 з міста Харкова до міста Києва на суму 297 грн. 89 коп. (купе); копію посадочного документу № 000В3СА6-97D3-0E2F-0001 від 03.04.2017 на ім'я ОСОБА_1 про проїзд 11.04.2017 з міста Києва до міста Харкова на суму 368 грн. 23 коп. (С1 клас), представник відповідача 1 їздив у вагонах купе та вагонах першого класу, тоді як відшкодуванню підлягає мінімальна вартість проїзду (відповідно до п. 6.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7).

Водночас, відповідачем 1 не обґрунтовано суду належними та допустимими доказами необхідності проїзду представника відповідача 1 до міста Києва у вагонах класу купе та вагонах 1 класу, зокрема не обґрунтовано, якою є мінімальна вартість проїзду у відповідному транспортному сполученні, чи відсутні були квитки мінімальної вартості для проїзду у відповідному транспортному сполученні, що відповідно викликало необхідність придбання квитків більшої вартості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 не доведено, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» у загальному розмірі 3425 грн. 04 коп. (витрати на проїзд у сумі 2145 грн. 04 коп. та добові у сумі 1280 грн. 00 коп.) є саме судовими витратами у розумінні ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, не доведено необхідність понесення вказаних витрат саме у зв'язку з розглядом Господарським судом міста Києва справи № 910/3704/17 та саме у зазначеному розмірі, а отже відсутні підстави для розподілу таких витрат.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 44, 49, 88 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Хімтрейд Україна» у стягненні з Сєвєродонецької місцевої прокуратури судових витрат у розмірі 3425 грн. 04 коп.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя І.М. Отрош