Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" червня 2017 р. Справа № 906/291/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання : Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 -керівник, витяг з ЄДР за 27.06.17р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 97/19/02-19 від 29.02.17р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Коростишівської районної спілки споживчих товариств ( м. Коростишів)

до Коростишівської міської ради ( м. Коростишів)

про скасування п.1, п.3 рішення №36 від 27.01.17р.

Коростишівська районна спілка споживчих товариств (м. Коростишів) просить в судовому порядку скасувати п.1 та п.3 рішення Коростишівської міської ради № 36 від 27.01.2017р. "Про скасування рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 25.05.2006р. № 209 "Про встановлення права власності на об'єкт нерухомого майна".

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем ст. 19 Конституції України, ст. 74 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" , Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009р., ст. 328 ЦК України, оскільки орган місцевого самоврядування не має права скасовувати свої раніше прийняті рішення , якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносин , пов'язані із реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

У відзиві на позов Коростишівська міська рада доводить, що прийняте виконавчим комітетом Коростишівської міської ради рішення від 25.05.2006р. № 209 "Про встановлення права власності на об'єкт нерухомого майна" суперечило п.1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. № 7/5 (в редакції на момент прийняття рішення), оскільки було прийняте лише на підставі заяви голови правління Коростишівської районної спілки споживчих товариств від 25.05.2006р. № 118 та висновку комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" від 11.05.2005 року № 2294.

Окрім того, Коростишівська міська рада заявила клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення Брусилівським районним судом цивільної справи № 280/507/17 за позовом ОСОБА_3 до Коростишівської міської ради Житомирської області та Коростишівської районної спілки споживчих товариств про визнання незаконним та скасування рішення рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 25.05.2006р. за № 209 "Про встановлення права власності на об'єкт нерухомого майна"; визнання незаконним та скасування свідоцтва на право власності від 30.05.2013року , індексний номер 4147257, виданого Коростишівській районній спілці споживчих товариств на майновий комплекс загальною площею 1730,1 кв.м.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Виконавчим комітетом Коростишівської міської ради 25.05.2006р. на підставі заяви голови правління Коростишівської районної спілки споживчих товариств від 25.05.2006р. № 118 та висновку комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" від 11.05.2005 року № 2294, керуючись ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" було прийняте рішення за № 209 "Про встановлення права власності на об'єкти нерухомого майна", яким вирішено оформити право власності за Коростишівською районною спілкою споживчих товариств на об'єкти нерухомого майна за адресою: м. Коростишів, вул. Шевченка,40 , а саме: магазин № 40, магазин № 2; магазин № 1; адмінприміщення; молочний павільйон; м'ясний павільйон; приміщення контролерів №1, №2; приміщення кафе "Шинок" ; меблевий павільйон ( далі - Рішення виконкому № 209).

На підставі Рішення виконкому № 209 Коростишівській районній спілці споживчих товариств (м. Коростишів) видано ОСОБА_4 про право власності серії ЯЯЯ № 264684 від 02.06.2006р. на майновий комплекс, розташований в м. Коростишеві по вул. Шевченка, 40 у складі 9 об'єктів нерухомого майна відповідно інвентарної справи № 5481 ( далі - ОСОБА_4 про право власності 2006 року, майновий комплекс 2006 року ) ( а.с.10).

Державну реєстрацію права колективної власності Коростишівської районної спілки споживчих товариств на майновий комплекс 2006 року проведено Комунальним підприємством "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації "Житомирської обласної ради 07 червня 2006року, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10867735 від 07.06.2006р. (а.с.11).

30.05.2013року Коростишівській районній спілці споживчих товариств державним реєстратором ОСОБА_5 Реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області видано ОСОБА_4 про право власності на нерухоме майно № 4147257 від 30.05.2013року на майновий комплекс , розташований в м. Коростишеві по вул. Шевченка, 40 загальною площею 1730,1 кв.м (далі - ОСОБА_4 про право власності 2013 року, майновий комплекс 2013 року ) ( а. с. 12).

Державну реєстрацію права приватної власності Коростишівської районної спілки споживчих товариств на майновий комплекс 2013 року проведено державним реєстратором ОСОБА_5 Реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області 30.05.2013року , про що видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 4148613 від 30.05.2013р.

Майновому комплексу 2013 року як об'єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 5 , що складається з магазину літ. "А", площею 343, 0 кв.м., магазину літ. "Б", площею 86,4 кв.м., основного приміщення літ. "В", площею 118,0 кв.м., адмінприміщення літ. "Е", площею 110,2 кв.м, м'ясного павільйону літ. "З", площею 466,5 кв.м., молочного павільйону літ."Ж" , площею 596,0 кв.м., приміщення контролера літ. "И" , площею 5,0 кв.м., приміщення контролера літ."К", площею 5,0 кв.м. згідно інвентаризаційної справи № 5481 ( а.с. 13).

Як встановлено судом при вирішенні цього спору, Рішення виконкому № 209 вже скасовувалось рішенням Коростишівської міської ради № 401 від 07.08.2007року ( далі - Рішення ради № 401). Однак постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.10.2009р. у справі № 2-а-233 (вступила в законну силу 03.11.2009р.) Рішення ради № 401 визнано незаконним та скасовано.

Матеріали цієї справи свідчать, що Рішення виконкому № 209 було предметом спору у справі № 280/974/15-ц , однак рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.11.2016р. (вступило в законну силу 22.12.2016р.) у позові про визнання його незаконним та скасування - відмовлено. На дату винесення рішення суду у цій справі Рішення виконкому № 209 є предметом спору у цивільній справі № 280/507/17, що розглядається Брусилівським районним судом.

27 січня 2017року відбулась двадцять восьма (скликана позарчегово) сесія сьомого скликання) перше пленарне засідання Коростишівської міської ради , на якій прийнято рішення № 36 "Про скасування рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 25.05.2006р. № 209 "Про встановлення права власності на об'єкт нерухомого майна" ( далі - Рішення ради № 36).

У вступній частині Рішення № 36 зазначено підстави його прийняття: невідповідність рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 25.05.2006р. № 209 " Про встановлення права власності на об'єкти нерухомого майна" ст. 19 Конституції України, ст. 328 ЦК України, вимогам щодо оформлення права власності органами місцевого самоврядування , передбаченим п. 6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. № 7/5 (в редакції на момент прийняття рішення). Правовими підставами прийняття Рішення № 36 зазначено: п.15, ч. 1 ст. 26 та ч.9 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

У розпорядчій частині Рішення № 36 зазначено:

- скасувати рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 25.05.2006 № 209 "Про встановлення права власності на об'єкт нерухомого майна "( п.1);

- юридичному відділу вжити заходів до скасування свідоцтва про право власності від 30.05.2013р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету від 25.05.2006р. № 209, шляхом підготовки позовної заяви до суду (п.3).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, на підставі ст.ст. 4-7, 33, 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ГПК України правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, визнається недійсним. Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України рішення органів місцевого самоврядування також судом визнаються недійсними. Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України (абз. 2 п.3.3 мотив. частини Рішення КСУ 10 грудня 2009 року у справі 1-46/2009 (справа про переважне право наймача на придбання військового майна).

Згідно п. 10 ст. 16 Цивільного кодексу України правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, визнається незаконним , а згідно ч.1 ст. 21 цього Кодексу визнається незаконним та скасовується.

Отже, спірні відносини, що виникли між сторонами внаслідок прийняття Рішення ради № 36 є такими, що мають приватноправовий характер, у зв'язку з чим спір належить розглядати в порядку господарського судочинства ( п. п.1.2.2. Пленуму Вищого господарського суду України №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року, п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24 жовтня 2011року, постанова Верховного Суду України від 01 жовтня 2013 року ( № в реєстрі судових рішень 35669789).

Оскільки предмет позову кореспондує із способами захисту порушених прав, визначених, зокрема, у статті 16 ЦК України, господарський суд погоджується з доводами позивача про те, що в судовому порядку скасовується рішення органу місцевого самоврядування виключно з підстав його незаконності.

З огляду на це, єдиним правовим наслідком вирішення спору про незаконність рішення органу місцевого самоврядування в судовому порядку є його скасування.

В свою чергу, при вирішенні спору по суті на підставі ст. 21 ЦК України суд встановлює наступне :

чи перевищила свої повноваження Коростишівська міська рада приймаючи оскаржуване рішення;

чи суперечить воно актам чинного законодавства;

чи порушує права позивача у справі.

На необхідності встановлення цих обставин наголошується також в частині 1 пункту 2 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26 січня 2000 року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів".

Відповідно до вимог статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень , визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Як розтлумачив Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) у Законі України Про місцеве самоврядування передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (частина дев'ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26).

Водночас Конституційний Суд України також розтлумачив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Зазначений правовий висновок Конституційного Суду України поширюється і на право відповідної ради (частина дев'ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") приймати рішення про скасування рішень виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради ( ст.30 цього Закону).

Так, Рішення виконкому № 209 є правовим актом індивідуальної дії , яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а саме шляхом оформлення позивачу ОСОБА_4 про право власності 2006 року та проведення державної реєстрації права власності на майновий комплекс 2006 року.

ОСОБА_4 про право власності 2013 року на майновий комплекс 2013 року видане позивачу державним реєстратором ОСОБА_5 Реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області на підставі ст. 18 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , а не на підставі Рішення виконкому № 209 .

Отже, з врахуванням вищевикладених висновків Конституційного Суду України, Коростишівська міська рада не мала права с к а с у в а т и Рішення № 209 з м о т и в і в н е в і д п о в і д н о с т і Конституції чи з а к о н а м України.

Оскільки відповідач, при прийнятті оскаржуваного Рішення № 36, діяв всупереч вимог ст. ст. 19 та 144 Конституції України , а також ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", що вказує на незаконність Рішення № 36, яке підлягає скасуванню в судовому порядку.

У ч. 5 ст. 84 ГПК України встановлено, що при задоволенні заяви про визнання акта недійсним в резолютивній частині вказується , серед іншого, чи визнається він недійсним повністю або частково (в якій саме частині). У п. 9.7.

У Постанові Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 (із змінами і доповненнями) Про судове рішення додатково роз'яснюється, що в разі визнання акта частково недійсним вказується його конкретний пункт, абзац, частина, що визнається недійсною.

Позивач просить скасувати Рішення № 36 в частині , яка стосується позивача.

З врахуванням роз'яснень п. 3.14 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" та п. 10 Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення") суд відхиляє клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі на підставі ч.1 ст. 79 ГПК України до вирішення справи № 280/507/17 Брусилівським районним судом з наступних мотивів.

Згідно частин 1-3 пункту 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Відповідно до частини 1 статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 2-4 статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен зясовувати, як повязана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Мотивуючи повязаність справ, суд має встановити, що рішення іншого суду, який розглядає справу, може встановити обставини, що впливають на збирання і оцінку доказів, у цій справі, зокрема факти, які мають преюдиціальне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність, за визначенням, це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Судом критично оцінюються мотиви відповідача про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до вирішення справи № 280/507/17 Брусилівським районним судом, враховуючи субєктний склад сторін у цивільній та господарській справі, та інше коло обставин, яке досліджується судами. Позивачем у цивільній справі є фізична особа, якою заявлено позов до позивача та відповідача у цій справі для захисту порушеного цивільного права, а обставини , які встановлюватимуться у цивільній справі безпосередньо не повязані з колом обставин, які мали місце у 2017році та доведені у господарській справі.

Судовий збір за правилами ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати пункти 1 та 3 рішення Коростишівської міської ради ( двадцять восьма (скликана позарчегово) сесія сьомого скликання) перше пленарне засідання від 27 січня 2017року № 36 "Про скасування рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 25.05.2006р. № 209 "Про встановлення права власності на об'єкт нерухомого майна".

3. Стягнути з Коростишівської міської ради ( 12501, Житомирська обл., Коростишівський район, місто Коростишів, вул. Чапаєва, будинок 1, ) на користь Коростишівської районної спілки споживчих товариств ( 12504, Житомирська область, Коростишівський район, місто Коростишів, вул. Горького, 2, ) -1600, 00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.07.2017року.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 сторонам (простою)