ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа № 914/119/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Кравчук Н.М., Матущак О.І.,

при секретарі судового засідання Коростенська О.І.,

за участю представників:

від стягувача ОСОБА_1

від боржника ОСОБА_2

від Відділу ПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, вих.№642 від 25 травня 2017 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22 травня 2017 року (суддя Бортник О.Ю.), винесену за результатами розгляду скарги на бездіяльність Відділу ПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області

у справі №914/119/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

про стягнення 7 089 458,98 грн.

в с т а н о в и в :

04 березня 2017 року Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з скаргою (вих.№226 від 03 березня 2017 року) на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області. Заявник просив суд визнати бездіяльність Відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області щодо відмови у закінченні виконавчого провадження №44855457 неправомірною та незаконною. Поряд з цим, просив зобовязати Відділ ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області закінчити виконавче провадження №44855457 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/119/14.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі №914/119/14 у задоволенні скарги ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні та скаржником суду не подані належні і допустимі докази того, що зазначені у наказі Господарського суду Львівської області від 01.08.2014 року №914/119/14 пеня, штраф, інфляційні втрати та 3% річних, списані згідно із ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», як це передбачено пунктом 16 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Разом з тим, суд не взяв до уваги посилання скаржника на те, що вищезазначені санкції списані самим Законом, а саме: частиною 3 статті 7 Закону, яка є нормою прямої дії, зазначивши, що законодавство України не містить правових норм, які б надавали право боржнику в односторонньому порядку, протоколом засідання комісії, до складу якої входять виключно працівники боржника, списувати нараховані йому за рішенням суду пеню, штраф, інфляційні та три проценти річних, у звязку з чим, суд не взяв до уваги лист директора Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за №8/10-785-17 від 11.04.2017 року, який відповідно до п.43 Інструкції з діловодства у Міністерстві, є листом інформаційного характеру та не є обовязковим до виконання нормативно-правовим актом. Крім того, місцевий господарський суд встановив, що у матеріалах справи відсутні та скаржником суду не надані докази того, що його включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, як і відсутні докази звернення скаржника в порядку, встановленому ч.2 ст.3 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, з заявою про включення підприємства боржника до вказаного реєстру.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі №914/119/14 та прийняти постанову, якою задоволити скаргу ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області. Зокрема, зазначає, що списання неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих на вже погашену заборгованість, в силу припису ч.3 ст.7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», не обумовлено жодною іншою обставиною, крім набрання вказаним законом чинності та не вимагає узгодження списання з постачальником природного газу чи підтвердження останнім такого списання. Скаржник наголошує, що заборгованість за природній газ відсутня, що у протилежному випадку свідчило б про необхідність реструктуризації такої заборгованості у відповідності до вказаного закону, а відтак і включення підприємства боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. З огляду на наведене, боржник вважає, що в даному випадку наявні підстави, передбачені п.16 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», для закінчення виконавчого провадження №44855457 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/119/14.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08 червня 2017 року (головуючий суддя Якімець Г.Г., судді: Бойко С.М., Бонк Т.Б.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19 червня 2017 року.

У звязку із перебуванням у відпустці членів колегії: суддів Бойко С.М. та Бонк Т.Б., розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №267 від 19 червня 2017 року призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів у справі №914/119/14.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19 червня 2017 року справу №914/119/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Якімець Г.Г., судді: Кравчук Н.М. та Матущак О.І.

Ухвалою суду від 19 червня 2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 03 липня 2017 року.

Представник боржника (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі №914/119/14 та прийняти постанову, якою задоволити скаргу ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Поряд з тим, подав суду клопотання (б/н від 26 червня 2017 року), в якому повідомив про включення з 16 червня 2017 року ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», що на думку скаржника, свідчить про поширення на підприємство боржника положень ч.3 ст.7 вказаного вище Закону. Як доказ включення до Реєстру, боржник подав суду копію повідомлення директора Департаменту економіки систем життєзабезпечення Мінрегіону (повідомлення станом на 19 червня 2017 року).

Представник стягувача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначав, що боржник не вправі самостійно списувати наявну перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заборгованість зі сплати неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, вказуючи, що таке списання повинно бути двостороннім та погодженим обома сторонами.

Представник Відділу ПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області в судовому засіданні також проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представників стягувача, боржника та органу виконання рішень, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося з позовом до ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» про стягнення 5 799 707,73 грн. основного боргу, 516 203,46 грн. пені, 598 479,54 грн. 7 % штрафу, 24 588,43 грн. інфляційних втрат та 150 479,82 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.03.2014 року по справі №914/119/14 позов задоволено частково: присуджено до стягнення з ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 5 799 707,73 грн. заборгованості, 24 578,11 грн. інфляційних втрат, 150 326,89грн. 3% річних, 47 670,96 грн. пені та 51 751,40 грн. штрафу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21 липня 2014 року рішення Господарського суду Львівської області від 12.03.2014 р. у справі №914/119/13 скасовано в частині стягнення пені у сумі 47 670,96 грн. та штрафу в сумі 51 751,4 грн. В цій частині прийнято нове рішення, яким присуджено до стягнення 238 354,78 грн. пені та 258 756, 98 грн. 7% штрафу. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11 вересня 2014 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21 липня 2014 року залишено без змін.

На виконання постанови суду апеляційної інстанції 01 серпня 2014 року Господарським судом Львівської області видано накази №0040665, №0040666, №0040667 про примусове виконання рішення.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 24 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження №44855457 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/119/14, виданого 01 серпня 2014 року.

В процесі виконання рішення суду боржником протягом листопада-грудня 2015 року на виконання рішення сплачено 5 799 707,73 грн.

09 лютого 2017 року комісією підприємства боржника (до складу якої увійшли: директор, заступник директора, головний бухгалтер, заступник головного бухгалтера, начальник юридичного відділу, начальник ПЕВ самого боржника), зважаючи на набрання чинності ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оформлено протокол №1 засідання комісії з питань списання заборгованості за природний газ перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України», за результатами якого боржник вирішив списати 3 870 133,92 грн. пені, штрафів, інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих на заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

17 лютого 2017 року боржник звернувся до Відділу ПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області з заявою (вих.№168) про закінчення виконавчого провадження №44855457 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/119/14, на підставі п.16 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», посилаючись при цьому, на списання штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч.3 ст.7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

У звязку з залишенням вказаної заяви без задоволення, у березні 2017 року Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з скаргою (вих.№226 від 03 березня 2017 року) на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та просить суд визнати бездіяльність Відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області щодо відмови у закінченні виконавчого провадження №44855457 неправомірною та незаконною, а також зобовязати вказаний Відділ закінчити виконавче провадження №44855457 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/119/14.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В силу положень ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1).

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.16 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що боржник Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради 17 лютого 2017 року звертався до Відділу ПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області з заявою про закінчення виконавчого провадження №44855457 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/119/14, на підставі п.16 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», посилаючись при цьому, на списання штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч.3 ст.7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», однак, відповіді на свою заяву боржник не отримав.

Так, згідно з ст.1 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» учасники процедури врегулювання заборгованості підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості.

Зокрема, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Згідно з ч.3 ст.7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що для списання неустойки, 3% річних та інфляційних втрат в порядку, передбаченому зазначеним вище Законом, відповідач повинен набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Колегією суддів встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21 лютого 2017 року затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром.

У відповідності до п.п.1, 3 вказаного Порядку останній визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними. Реєстр формується з метою забезпечення збирання, накопичення, обробки, захисту, обліку та надання інформації про теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону.

Поряд з тим, пунктом 14 Порядку передбачено, що у реєстрі зазначаються, зокрема, такі дані про підприємство: обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Слід зазначити, що на час розгляду скарги судом першої інстанції, боржником не надано та у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення підприємства боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених ч.2 ст.3 Закону, для включення підприємства до такого реєстру.

Поряд з тим, колегія суддів не приймає до уваги подане боржником до суду апеляційної інстанції повідомлення директора Департаменту економіки систем життєзабезпечення Мінрегіону, що станом на 19 червня 2017 року підприємство боржника включене до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки вказана обставина не може слугувати підставою для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду, так як така обставина була відсутня на момент винесення оскаржуваної ухвали. Матеріали справи доказів протилежного не містять та боржником протилежного не доведено. Натомість матеріалами справи підтверджено, що на час винесення спірної ухвали місцевого господарського суду підприємство боржника не було внесено до відповідного реєстру та сторонами не узгоджено у двосторонньому порядку списання нарахованих боржнику 3% річних, інфляційних втрат та неустойки (штрафу і пені).

Одночасно судова колегія звертає увагу, що боржник, за наявності необхідних доказів, вправі повторно звернутися до органу ДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження №44855457 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/119/14, на підставі п.16 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Проаналізувавши положення ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», колегія суддів дійшла висновку, що вказаним законом не встановлено порядку та строків списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, про яке йде мова у ч.3 ст.7 Закону, поряд з цим, у Законі відсутні норми, які б передбачали автоматичне списання зазначених нарахувань, яке б реалізовувалось самим лише набранням чинності такого Закону.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області щодо відмови у закінченні виконавчого провадження №44855457, оскільки підстави для закінчення вказаного виконавчого провадження на момент звернення боржника до органу ДВС та на момент розгляду і вирішення скарги боржника місцевим господарським судом, були відсутні.

Доводи скаржника про скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі №914/119/14, винесеної за результатами розгляду скарги боржника, є безпідставними та необґрунтованими.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не вбачає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105, 106, 121-2 ГПК України, суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі №914/119/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 підприємства «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/119/14 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 05.07.2017 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г. Судді: Кравчук Н.М. Матущак О.І.