Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"26" червня 2017 р. справа № 927/554/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут»,

юридична адреса: вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

поштова адреса: просп. Миру, 53 (3-й поверх), м. Чернігів, 14005

Відповідач: Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради,

просп. Перемоги, буд. 15, м. Чернігів, Чернігівська область, 14017

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 52989,21 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 10-Др-1-0916 від 30.09.2016, представник

від відповідача:не зявився

В судовому засіданні 26.06.2017 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут подано позов до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про стягнення 52989,21 грн. заборгованості, з якої 40215,74 грн. сума основного боргу за поставлений природний газ у період з січня 2016 року по січень 2017 року, 7841,14 грн. пені за період з 11.06.2016 по 08.06.2017; 991,73 грн. відсотків річних за період з 11.02.2016 по 08.06.2017 та 3940,60 грн. інфляційних втрат за період з 01.02.2016 по 30.04.2017. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 16.02.2016 за № 114105АVМТАN026 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів та додаткової угоди № 1 від 04.05.2016 до нього.

Позивач у судових засіданнях19.06.2017 та 26.06.2017 року позовні вимоги підтримав, але повідомив суд про погашення відповідачем суми основного боргу в повному обсязі після порушення провадження по справі, про що надав належним чином завірену копію банківської виписки на суму 40215,74 грн., сформовану на 13 червня 2017 року (а.с.102-103). Позивач просив припинити провадження по справі в частині основного боргу та стягнути на його користь з відповідача 7841,14 грн. пені, 991,73 грн. відсотків річних та 3940,60 грн. інфляційних втрат.

Разом з тим, позивачем було заявлено письмове клопотання від 19.06.2017 за № Спr 007-1-СК-2959-0617 про повернення надлишково сплаченого судового збору в сумі 1120,98 грн. , що підтверджується платіжним дорученням № 2399 від 13.05.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач у судові засідання 19.06.2017 та 26.06.2017 не зявився, повноважного представника не направив, відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, будь яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав, про дату, час та місце судового засідання був двічі повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 63,110).

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судові засідання та не надання ним відзиву на позов, не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ :

16 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут (надалі позивач, постачальник) та Комунальним підприємством «Новозаводське» Чернігівської міської ради (надалі відповідач, споживач) було укладено договір № 114105АVMTAN026 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

Відповідно до приписів п.п. 1.1. - 1.3. договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 16.02.2016, з урахуванням редакції додаткової угоди від 04.05.2016 за № 1 (а.с.17), постачальник зобовязався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (далі газ) виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам, а споживач, в свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Річний плановий обсяг постачання газу до 35,316 тис.куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях: січень 2,943 тис.куб.м., лютий 2,943 тис.куб.м., березень 2,943 тис.куб.м., квітень 2,943 тис.куб.м., травень 2,943 тис.куб.м., червень 2,943 тис.куб.м., липень 2,943 тис.куб.м., серпень 2,943 тис.куб.м., вересень 2,943 тис.куб.м., жовтень 2,943 тис.куб.м., листопад 2,943 тис.куб.м., грудень 2,943 тис.куб.м.

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ (п. 2.3 договору).

Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та /або даних оператора ГРМ, постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання передачі газу. (п.п. 2.9.1 2.9.4. договору).

Виходячи зі змісту розділу ІІІ «Ціна постачання природного газу», з урахуванням редакції додаткової угоди № 1 від 04.05.2016 до договору (а.с.17), розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються постановою КМУ № 758 від 01.10.2015 зі змінами внесеними постановами КМУ від 30.03.2016 за № 234 та від 27.04.2016 за № 315 (п. 3.1).

На період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року діють граничні роздрібні ціни за природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року, а саме: для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 грн. за 1 куб. м. (1); для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) (2): за обсяг використаний до 1200 куб.м. природного газу (включно) за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) 3,6 грн. за 1 куб. м.; за обсяг використаний понад 1200 куб. м. природного газу за період з 01 жовтня 2015 року 7,188 грн. за 1 куб. м.; за обсяг природного газу використаний з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року (включно) 7,188 грн. за 1 куб. м. (п. 3.2).

З 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб. м. Ціна за 1000 куб м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування, розподіл, податку на додану вартість, становить: 6879,00 грн. за 1000 куб м., в т. ч. ПДВ 1146,50 грн. (п. 3.2.1).

Ціна, зазначена в пункті 3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3). Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання передачі газу та розрахунках за цим договором (п. 3.4). Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом ІІ цього договору (п. 3.5). Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором (п. 3.6).

Договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 16.02.2016 за № 114105АVMTAN026 набув чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 договору). Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.2 договору).

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору від 16.02.2016 за № 114105АVMTAN026, між постачальником та споживачем було складено акти приймання передачі природного газу від 31.01.2016 за № ЧРЗ00001979 на суму 11349,85 грн. та за № ЧРЗ00001980 на суму 4456,56 грн. (за січень 2016 року), від 29.02.2016 за № ЧРЗ00004087 на суму 7511,46 грн. та за № ЧРЗ00004088 на суму 905,69 грн. (за лютий 2016 року), від 31.03.2016 за № ЧРЗ00006091 на суму 6347,00 грн. та за № ЧРЗ00006092 на суму 848,18 грн. (за березень 2016 року), від 30.04.2016 за № ЧРЗ00007672 на суму 6814,22 грн. та за № ЧРЗ00007673 на суму 711,61 грн. (за квітень 2016 року), від 31.05.2016 за № ЧРЗ00008314 на суму 7319,26 грн., за № ЧРЗ00008315 на суму 674,15 грн. та за № ЧРЗ00008334 на суму (-352,21 грн.) (за травень 2016 року), від 30.06.2016 за № ЧРЗ00008962 на суму 5544,48 грн. та за № ЧРЗ00008963 на суму 674,15 грн. (за червень 2016 року), від 31.07.2016 за № ЧРЗ00009829 на суму 5516,96 грн. та за № ЧРЗ00009830 на суму 674,15 грн. (за липень 2016 року), від 31.08.2016 за № ЧРЗ00010409 на суму 8722,57 грн. та за № ЧРЗ00010410 на суму 674,15 грн. (за серпень 2016 року), від 30.09.2016 за № ЧРЗ00011013 на суму 7257,35 грн. та за № ЧРЗ00011014 на суму 674,15 грн. (за вересень 2016 року), від 31.10.2016 за № ЧРЗ00012199 на суму 8309,83 грн. та за № ЧРЗ00012200 на суму 674,15 грн. (за жовтень 2016 року), від 30.11.2016 за № ЧРЗ00013792 на суму 7284,86 грн. та за № ЧРЗ00013799 на суму 674,15 грн. (за листопад 2016 року), від 31.12.2016 за № ЧРЗ00016011 на суму 8364,86 грн. та за № ЧРЗ00016012 на суму 674,15 грн. (за грудень 2016 року), від 31.01.2017 за № ЧРЗ00001899 на суму 674,15 грн. та за № ЧРЗ00001898 на суму 7910,86 грн. (за січень 2017 року), згідно яких позивачем у період з 01.01.2016 по 31.01.2017, включно, поставлено, а відповідачем прийнято природний газ обсягом 15,879 тис. м. куб. вартістю 110890,74 грн. з ПДВ (з урахуванням корегування проведеного в травні 2016 року)(а.с. 18-31).

З матеріалів справи вбачається, що в травні 2016 року сторонами було проведено корегування норм споживання природного газу, у звязку з набранням 30 квітня 2016 року чинності змін до Постанови КМУ від 23.03.2016 за № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», внесених Постановою КМУ від 27.04.2016 за № 316, якою встановлено, що нові норми споживання встановлюються з 01 лютого 2016 року. Враховуючи зазначене, 31 травня 2016 року сторонами складено акт приймання передачі природного газу № ЧРЗ00008334, яким скореговано обсяг поставленого природного газу на - 0,049 тис. куб м. за ціною -352,21 грн. (а.с.23).

У відповідності до п. 5.4.2. договору на відповідача покладено обовязок оплачувати позивачеві вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 годин першого дня місяця до 07.00 годин першого дня наступного місяця включно. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.п. 4.1., 4.2., 4.2.1., 4.2.3., 4.3. Договору).

У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зараховувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення (п.п.4.4, 4.5 договору).

Згідно вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ на суму 79014,75 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача, сформованих на 02.03.2016 на суму 13442,48 грн., на 31.03.2016 на суму 1867,15 грн. та 6550,00 грн., на 11.05.2016 на суму 5240,00 грн., на 02.06.2016 на суму 2680,00 грн., на 29.06.2016 на суму 7319,26 грн., на 25.07.2016 на суму 3690,00 грн. та 6218,63 грн., на 07.09.2016 на суму 3370,00 грн., на 28.09.2016 на суму 674,15 грн., на 29.09.2016 на суму 8722,57 грн., на 04.10.2016 на суму 3350,00 грн., на 13.10.2016 на суму 674,15 грн. та 7257,35 грн. та на 14.12.2016 на суму 7959,01 грн. (а.с.34-57).

Враховуючи наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом від 23.07.2015 за № 2015/ТП-ВЖ-Ч90007, що підтверджується двосторонніми актами звірки (а.с.77-78), частина платежу (призначення: оплата за постачання природного газу за договором), проведеного відповідачем 02 березня 2016 року, в сумі 8339,75 грн. зарахована позивачем в оплату боргу за договором № 2015/ТП-ВЖ-Ч90007.

Тобто, в оплату заборгованості за договором від 16.02.2016 за № 114105АVMTAN026 позивачем зараховано 70675,00 грн. (79014,75 грн. - 8339,75 грн.), сплачених відповідачем.

На момент звернення позивачем до суду відповідач взяті на себе зобовязання за договором № 114105АVMTAN026 в повному обсязі не виконав, за спожитий природній газ в сумі 40215,74 грн. (110890,74 грн. 70675,00 грн.) за період з січня 2016 року по січень 2017 року, - не розрахувався.

У судових засіданнях 19.06.2017 та 26.06.2017 повноважний представник позивача повідомив суд про погашення відповідачем суми основного боргу в повному обсязі після порушення провадження по справі, про що надав належним чином завірену копію банківської виписки, сформованої на 13 червня 2017 року на суму 40215,74 грн. (а.с.102-103), та просив припинити провадження в цій частині вимог.

За приписами п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору. Пунктом 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК можливе лише у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив своє існування в процесі розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження по справі (12.06.2017) відповідачем було погашено суму основної заборгованості в повному обсязі, що підтверджується належним чином завіреною копією банківської виписки від 13.06.2017 на суму 40215,74 грн. (а.с. 103).

Враховуючи, що погашення суми основного боргу проведено відповідачем після порушення провадження по справі, суд дійшов висновку про припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 6.2.1 договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись умовами п. 6.2.1 договору та приписами ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 7841,14 грн. пені за період з 11.06.2016 по 08.06.2017; 991,73 грн. відсотків річних за період з 11.02.2016 по 08.06.2017 та 3940,60 грн. інфляційних втрат за період з 01.02.2016 по 30.04.2017.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошових зобовязань за договором від 16.02.2016 за № 114105АVMTAN026, суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат в повному обсязі в сумах 991,73 грн. та 3940,60 грн. відповідно, з урахуванням заявлених періодів стягнення, та про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 7422,83 грн. за заявлений період, з огляду на вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та п. 2.5 Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 за № 14.

Виходячи зі змісту ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.5 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 за № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» передбачено щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При вирішенні клопотання про повернення судового збору (а.с.104), суд виходить з наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позову майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум на 1 працездатну особу: з 01 січня 2017 року в сумі 1600,00 грн.

Таким чином, за розгляд майнового позову за ціною 52989,21 грн. мав бути сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн. (у розмірі 1-го прожитковий мінімум для працездатних осіб, що встановлений на 01 січня 2017 року).

Натомість, позивачем за розгляд даного позову був сплачений судовий збір в сумі 2720,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2399 від 13.05.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.11). Таким чином, позивачем був надлишково сплачений судовий збір в сумі 1120,98 грн. (2720,98 грн. - 1600,00 грн.).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд керуючись приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», дійшов висновку про задоволення клопотання позивача та повернення позивачу з Державного бюджету надлишково сплачений судовий збір в сумі 1120,98 грн., згідно платіжного доручення від 13 травня 2017 року за № 2399, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 927/554/17.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1587,36 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 40215,74 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради (14017, Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Перемоги, 15, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут (14021, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, , р/р 0 в АБ Кліринговий дім, МФО 300647) 3940,60 грн. інфляційних втрат, 7422,83 грн. пені, 991,73 грн. відсотків річних та 1587,36 грн. судового збору.

4. В решті позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут (14021, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, , р/р 0 в АБ Кліринговий дім, МФО 300647) з Державного бюджету (р. 3002, банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач УК у м. Чернігові/Чернігів/22030101, МФО 853592, ) - 1120,98 грн. надлишково сплачений судовий збір згідно платіжного доручення № 2399 від 13.05.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 927/554/17.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 27.06.2017.

Суддя І.Г. Мурашко