РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017Справа №910/7122/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс"

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс"

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Подольський В.О. (за дов.)
від відповідача від третьої особи 1 від третьої особи 2Білоус Т.А. (за дов.) не з'явились Білоус Т.А. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про зобов'язання включити кредиторські вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за договором відступлення права вимоги ТОВ "Гальва Елементс" йому було передано право вимоги сплати коштів за договором банківського рахунку у розмірі 205510,80 грн. В зв'язку з відкликанням банківської ліцензії та початком процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк", позивач звернувся до відповідача з кредиторською вимогою на суму 205510,80 грн. Відповідач не визнав право вимоги позивача та не включив його вимогу до реєстру акцептованих вимог кредиторів. В зв'язку з цим позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 05.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7122/17, розгляд останньої призначено на 01.06.2017.

29.05.2017 від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі, обґрунтована тим, що спір не підлягає розгляду у господарських судах.

30.05.2017 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представником відповідача в судовому засіданні 01.06.2017 оголошено клопотання про припинення провадження у справі.

При вирішенні вищевказаного клопотання, представник позивача заперечував проти його задоволення.

Судом перенесено розгляд клопотання.

Ухвалою суду від 01.06.2017 у справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гальва Елементс» та третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», розгляд справи відкладено на 03.07.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 26.06.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гальва Елементс» надійшов лист, в якому воно зазначило, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності його представника.

Через загальний відділ діловодства суду 26.06.2017 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що в законодавстві відсутні обмеження щодо укладення договорів про відступлення права вимоги за договорами банківського рахунку і власник коштів на рахунку передав право вимагати кошти, що містяться на його рахунку та не були перераховані контрагентам на його вимогу, а не правом розпоряджатись рахунком. Позивач заперечував проти припинення провадження у справі, оскільки, вона підсудна господарським судам.

В судове засідання 03.07.2017 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Гальва Елементс» не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Суд розглянув клопотання відповідача про припинення провадження у справі та вважає його необґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України

Постановою Верховного суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15 визначено, що частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність. У свою чергу, статтею 1 Закону № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Крім того, згідно постанови Верховного суду України від 15.06.2016 № 21-286а16, виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

З вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що дана справа підсудна господарському суду, та відмовляє у задоволенні клопотанні відповідача про припинення провадження у справі, в зв'язку з необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" (клієнт) укладено договір банківського рахунку № 142/25, згідно п. 1.1, 1.2 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 9144 у національній валюті України та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з діючими на момент надання послуг тарифами банку. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що ознайомлений з діючими на момент укладення цього договору тарифами та не має жодних заперечень щодо них. Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком.

Відповідно до п. 3.2.1, 3.3.2 договору банківського рахунку клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунку з дотриманням вимог законодавства України. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перераховувати з рахунку грошові кошти у межах залишку грошових коштів на рахунку.

Згідно листування Товариства з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" з Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (лист від 21.11.2014, від 01.12.2014, від 04.12.2014, від 05.12.2014, від 16.12.2014) клієнт повідомив банк про не виконання ним ряду платіжних доручень, про перерахування коштів контрагентам. Клієнт зазначив про порушення банком умов договору банківського рахунку та просив усунути вказані порушення в найкоротший термін.

19.02.2015 клієнт направив до банку претензію, в якій повідомляв про порушення банком законодавства та умов договору банківського рахунку, що призвели до накладення на клієнта штрафних санкцій з боку його контрагентів та порушення його нормальної господарської діяльності, в тому числі завдання збитків.

Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" лист № 2933, яким повідомлено про запровадження тимчасової адміністрації у банку.

20.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" (новий кредитор) укладено договір № 2 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до 1.1 якого первісним кредитором у ПАТ "Дельта банк" (боржник), який постановою Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 визнаний неплатоспроможним і до нього введена тимчасова адміністрація був відкритий та використовувався поточний рахунок № 9144/980, на якому на момент підписання даного договору знаходяться грошові кошти первісного кредитора у сумі 205510,80 грн. Первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває права вимоги до боржника на належні первісному кредитору грошові кошти у розмірі 205510,80 грн., що знаходяться на рахунку.

За цим договором новий кредитор з моменту набуття чинності даним договором одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмір, визначеному у п. 1.1 цього договору. До нового кредитора переходить право на стягнення (п. 1.2, 1.3 договору про відступлення права вимоги).

Згідно п. 2.1, 2.2 договору про відступлення права вимоги - право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами у сумі 49500,00 грн. (ціна договору), яку новий кредитор сплачує первісному кредитору у порядку, передбаченому п. 2.2 цього договору. Новий кредитор протягом 10 робочих днів з дати набуття чинності цим договором сплачує первісному кредитору ціну договору шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок або шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси підприємства у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником його обов'язків. Первісний кредитор не вправі вчиняти дії, спрямовані на зменшення обсягу права вимоги, зазначеному у п. 1.1 цього договору без письмової згоди нового кредитора. (п. 3.1, 3.2 договору відступлення права вимоги).

Пунктом 4.2 договору відступлення права вимоги, передбачено обов'язок первісного кредитора належним чином повідомити боржника про відступлення права вимоги.

Пунктом 4.3. договору первісний кредитор зобов"язався не змінювати залишок на рахунку та постійно забезпечувати наявність залишку на рахунку у розмірі, зазначеному в п.1.1 договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання усіма його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором. (п. 6.2 договору відступлення права вимоги).

Згідно акту від 20.07.2015 № 1 прийому-передачі документів до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2015 первісний кредитор передав новому кредитору документи, що передбачені договором про відступлення права вимоги:

Договір банківського рахунку №142/25 від 19.092014; угоду банківського обслуговування в системі клієнт-банк №YOSO-9P79PS від 22.09.2014, листи ТОВ «Гальва Елементс» до відповідача, претензію та лист ПАТ «Дельта Банк» №2933.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" повідомило Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про укладення договору про відступлення права вимоги та про передачу права вимоги грошових коштів у сумі 205510,80 грн., що знаходяться на рахунку клієнта Товариству з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" (докази в матеріалах справи).

23.10.2015 позивач звернувся до відповідача з кредиторською вимогою на суму 205510,80 грн. (отримана 26.10.2015). 08.12.2015 позивач звернувся до відповідача з листом від 07.12.2015, в якому просив повідомити про стан розгляду кредиторської вимоги.

Відповідач направив позивачу відповідь № 9992 від 14.12.2016, в якій зазначив, що зміна кредитора у правовідносинах за договором банківського рахунку не може відбуватись, в зв'язку з чим кредиторська вимога не була акцептована, і не включена до реєстру кредиторів ПАТ "Дельта банк". Відповідач зазначав, що позивачу відповідну відповідь було надано ще 04.08.2015 за № 6355.

Позивач повідомив відповідача, що не отримував лист від 04.08.2015 № 6355, в зв'язку з чим він був направлений позивачу супровідним листом від 10.01.2017 за № 91.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 до 02.10.2015 включно продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" та продовження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Вказана інформація розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у мережі Інтернет (www.fg.gov.ua) та є загальновідомою.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до положень ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" право вимоги перерахування коштів, що знаходяться на поточному рахунку № 9144/980 ТОВ "Гальва Елементс" у сумі 205510,80 грн., відкритому на підставі договору від 19.09.2014 № 142/25.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Отже кошти з рахунку клієнта можуть бути списані тільки за його розпорядженням, або за рішенням суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом.

Укладення договору відступлення за договором права вимоги на кошти, розміщені на рахунку клієнта, не призвело до виникнення грошових зобов'язань у банку перед новим кредитором (позивачем) з наступних підстав.

За умовами договору банківського рахунку від 19.09.2014 № 142/25 банк відкрив на користь ТОВ "Гальва Елементс" поточний рахунок №29144.

Відповідно до п.3.2. договору клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на Рахунку з дотриманням вимог законодавства України, вимагати своєчасного та повного здійснення розрахунків за його платіжними документами та надання інших, обумовлених цим договором послуг. Пунктом 3.3. договору обумовлений обов»язок банку здійснювати розрахункові операції клієнта згідно з вимогами законодавства України та нормативно-правових банків України, за розпорядженням клієнта перераховувати грошові кошти з рахунку, зараховувати грошові кошти на рахунок тощо.

Відповідно до п.3.4. Договору Клієнт зобов"язався дотримуватись вимог нормативно-правових актів НБУ та внутрішніх положень банку з питань здійснення розрахунково-касових операцій, безготівкових розрахунків в національній валюті, встановлених стандартів щодо розрахунково - касових документів та надання звітності, дотримуватись принципів організації безготівкових розрахунків та їх форм, стандартів, документів та встановленого порядку ведення касових операцій.

П.5.1. передбачене право банку здійснювати договірне списання коштів з рахунку клієнта у випадках встановлених договором (у випадку наявності заборгованості клієнта за договором перед банком, купівлі безготівкової іноземної валюти, погашення сум кредитів, процентів та інших платежів за кредитними договорами укладеними між клієнтом та банком та за договорами окремих банківських послуг).

Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку; кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язан; розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ст. 55 Закону).

Закон України «Про переказ коштів та платіжні системи в Україні» визначає, що розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами (п.1.37). Пунктами 6.3, 7.1.2 встановлюється, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу (ст.. 16 Закону).

Ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв (ст..ст. 16, 21 Закону).

Стаття 22 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає порядок ініціювання переказу за допомогою розрахункових документів. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим Законом, для ініціювання переказу. Платіжна вимога застосовується у випадках, коли ініціатором переказу виступає стягувач або, при договірному списанні, обтяжувач чи отримувач.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки. Поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією. Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо). Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.п.1.4.-1.7., 1.9 Інструкції).

Згідно п. 2.7 розділу 2, п. 18.1, 18.7, 18.11, 18.13 розділу 18 Інструкції № 492 якщо в процесі обслуговування рахунку власник рахунку надає право розпорядження рахунком новому представникові, то банк зобов'язаний ідентифікувати та верифікувати нового представника в порядку, установленому цією главою. Усі юридичні особи незалежно від форм власності та їх відокремлені підрозділи подають картку із зразками підписів і відбитка печатки [додаток 3 (далі - картка)]. У картку включаються зразки підписів осіб, яким відповідно до законодавства України та установчих документів юридичної особи надано право розпорядження рахунком і підписування розрахункових документів та зразок відбитка печатки (за наявності). У картці зазначаються повне та скорочене найменування власника рахунку, його місцезнаходження, номер телефону, назва організації, якій клієнт адміністративно підпорядкований, ідентифікаційний код цього клієнта або реєстраційний (обліковий) номер платника податків. Уповноважений працівник банку зазначає в картці номер рахунку. Справжність підписів представників юридичної особи в картці засвідчуються нотаріально або підписом першого керівника або його заступника та відбитком печатки організації, якій клієнт адміністративно підпорядкований. У населених пунктах, де немає нотаріусів, справжність підписів представників юридичної особи в картці засвідчується уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. У разі заміни або доповнення хоча б одного з підписів подається нова картка із зразками підписів усіх осіб, які мають право першого або другого підпису, засвідчена в установленому порядку.

Виходячи із викладеного, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено.

Діючим законодавством встановлені правила та процедури щодо здійснення розрахово-касового обслуговування та користування поточним рахунком та коштами на цьому рахунку, у тому числі щодо виконання сторонами умов договору банківського рахунку.

Позивач по справі не є платником, стягувачем або, при договірному списанні, обтяжувачем чи отримувачем коштів за банківським рахунком позивача. В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують ініціювання третьою особою переказу на користь позивача, або інші документи, встановлені діючим законодавством, які підтверджують наявність у позивача права вимоги до відповідача з договором банківського рахунку. Отже, банк позбавлений можливості виконувати розпорядження позивача за поточним рахунком, власником якого є третя особа, позивач не є стороною банківського рахунку та не є власником рахунку, таким чином не має права вимагати кошти за рахунком іншої особи, отже у підприємства не виникло грошових вимог до банку за поданою кредиторською вимогою. Повідомлення третьою особою відповідача про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку не є допустимим доказом, що підтверджує виникнення зобов»язань банку перед позивачем по сплаті грошових коштів за договором банківського рахунку, власником якого є третя особа.

Оскільки, ст. 515 ЦК України забороняє відступати право вимоги щодо зобов'язань, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, а договір банківського рахунку є індивідуалізований та нерозривно пов'язаний з особою власником рахунку. Укладення правочину про відступлення права вимоги на кошти, розміщені на поточному рахунку власника рахунку іншій особі не тягне наслідків, щодо заміни кредитора в зобов»язання для відповідача, оскільки позивачем не вчинені дії щодо заміни кредитора в зобов»язанні, передбачені Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492 та самим договором банківського рахунку від 19.09.2014 № 142/25, яким банк відкрив на користь ТОВ "Гальва Елементс" поточний рахунок №29144.

Посилання позивача на ті обставини, що відповідач знаходиться в стадії тимчасової адміністрації, а в подальшому ліквідації не спростовують обов»язковість вимог діючого законодавства щодо порядку відкриття, використання та закриття рахунків, слід також зауважити, що сторонами не заперечуються ті обставини, що зазначений рахунок не закритий.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах, які виникли між сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Положеннями ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до п.5-4 Закону кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань

Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку опубліковано в газеті "Голос України" 08.10.2015 (№187(6191)).

Позивач звернувся до відповідача з кредиторською вимогою 23.10.2015 в межах строку, передбаченого ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Однак суд встановив ті обставини, що позивач не є кредитором банку, таким чином у нього відсутні права кредиторської вимоги згідно договору № 2 про відступлення права грошової вимоги від 20.07.2015 за договором банківського рахунку від 19.09.2014 № 142/25 відкритого на користь ТОВ "Гальва Елементс" (поточний рахунок №29144).

Оскільки у позивача не виникло право вимоги до відповідача, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.07.2017

Суддя І.В.Усатенко