ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Справа № 906/110/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Самусенко С.С.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 (головуючий суддя Грязнов В.В., судді Розізнана І.В., Гудак А.В.)
та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 02.11.2016 (суддя Тимошенко О.М.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі"
про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу від 06.06.2016, який видано на виконання рішення від 06.04. 2016
у справі№ 906/110/16 Господарського суду Житомирської області
за позовомПублічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі"
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_4
про стягнення 1490327,33 доларів США (еквівалентно 36948439,58 грн.),
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі"
доПублічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-банк"
провизнання недійсним договору поруки №574-005/08Ф від 24.10.2008

за участю представників
позивачане з'явились,
відповідачаВойстрик В.А.,
третьої особине з'явились,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.11.2016 у справі №906/110/16, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі" про визнання наказу від 06.06.2016 у справі №906/110/16, виданого на виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 06.04.2016 у даній справі, таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з вказаними судовими актами, відповідач (за первісним позовом) звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а справу передати до апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини, які мають значення для визнання наказу, виданого на виконання рішення у справі, таким, що не підлягає виконанню. Доводи касаційної скарги зводяться до такого. Суди не врахували, що одночасне виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 24.11.2014 у справі №295/4435/14-ц і рішення у даній справі призведе до подвійної відповідальності відповідача за одним договором, що суперечить ст. 61 Конституції України та ставить у складний фінансовий стан відповідача, а тому наявні підстави для визнання наказу Господарського суду Житомирської області №906/110/16 від 06.04.2016 таким, що не підлягає виконанню.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники позивача та третьої особи (за первісним позовом) не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача (скаржника), перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.04.2016 у справі №906/110/16 первісний позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-банк" задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Поліські зорі" на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-банк" 650000,00 доларів США простроченого боргу по кредиту, 151298,63 доларів США пені по кредиту, 253999,36 доларів США прострочених процентів по кредиту; 59122,70 доларів США пені по процентам, 154550,38 грн. судового збору. Відмовлено в задоволенні первісного позову в частині стягнення 206606,70 доларів США пені по тілу кредиту та 169299,94 доларів США пені по відсоткам. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Поліські зорі" в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки №574-005/08Ф від 24.10.2008.

На виконання рішення від 06.04.2016 місцевий господарський суд видав наказ від 06.04.2016 №906/110/16.

Відповідач (за первісним позовом) 05.08.2016 звернувся до місцевого суду із заявою про визнання наказу Господарського суду Житомирської області №906/110/16 від 06.04.2016 таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи дану заяву, відповідач посилався на наявність рішення Богунського районного суду міста Житомира від 24.11.2014 у справі №295/4435/14-ц, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 (як позичальника) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі" (як поручителя) на користь Банку 1123010,35 доларів США, що еквівалентно 13354951,50 грн. станом на 24.06.2014. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.11.2015 рішення суду першої інстанції змінено в частині зменшення суми стягнення до 1077698, 88 доларів США.

Відповідач вказує про подвійне стягнення з нього на користь Банку заборгованості, яка виникла за договором про відкриття кредитної лінії №575-005/ 08Ф від 24.102008 та за договором поруки №575-005/08Ф від 24.10.2008, оскільки судовими рішеннями у цивільній справі №295/4435/14-ц вже здійснено стягнення за вказаними договорами.

Як встановлено судами, Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 13.11.2015, встановивши, що банком порушено правила об'єднання вимог, а заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі" вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, рішення Богунського районного суду міста Житомира від 24.11.2014 у справі №295/4435/14-ц в частині стягнення в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі" на користь Банку заборгованості за кредитним договором в сумі 1123010,36 доларів США, що еквівалентно 13354951,50 грн. станом на 24.06.2014 та 1827,00 грн судового збору скасував, а провадженні в частині вимог до Товариства з обмеженою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі" закрив.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.11.2015 рішення Богунського районного суду міста Житомира від 24.11.2014 у справі №295/4435/14-ц в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 1123010,36 доларів США, що еквівалентно (станом 24.06.21,50 грн., змінено, зменшено суму стягнення з 1123010,36 доларів США до 1077698,88 доларів США, що еквівалентно 12816102,85 грн. станом на 24.06.2014, вирішено питання розподілу судових витрат. При цьому, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та за наявності в матеріалах справи заяви ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності позовні вимоги банку в частині стягнення пені за прострочення сплати відсотків за кредитним договором підлягають задоволенню в межах річного строку позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016 у справі №295/4435/14-ц рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13.11.2015 та рішення Богунського районного суду міста Житомира від 24.11.2014 у його незміненій частині залишено без змін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За приписами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, відповідно до наведеної норми, на стороні боржників може утворюватись солідарна множинність, і кредитор має право пред'явити вимогу: до всіх співборжників разом; до кожного з них повністю; до кожного з них в частині боргу.

У найбільш загальному вигляді солідарність (від латинського solidas - повний, цілий) на боці відповідачів - обов'язок кожного відносно виконання зобов'язання в цілому (неподільність боргу). При цьому не може відбуватись помножування самого предмета зобов'язання в тому сенсі, щоб кожний боржник вчинив виконання в цілому.

Тому, незважаючи на те, що при солідарному стягненні за рішенням суду з кількох боржників разом розмір боргу щодо кожного з них відповідає повній сумі стягнення, зазначеній у виконавчому документі, зобов'язання припиняється за фактом отримання кредитором повної суми стягнення, а не внаслідок виплати заборгованості кредитору в повній сумі кожним боржником самостійно.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідачем не надано судам доказів сплати боргу чи доказів, які свідчили б про припинення обов'язку боржника повністю чи частково у зв'язку з його добровільним виконанням боржником, поручителем або іншою особою. Не містять матеріали справи і доказів виконання ОСОБА_4 судових рішень у цивільній справі №295/ 4435/14-ц.

Наведеним спростовуються твердження скаржника щодо подвійного стягнення боргу з відповідача (за первісним позовом) за різними судовими рішеннями.

Частинами 2, 4 ст. 117 ГПК України передбачено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції (див. рішення Суду у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

За приписами статей 115, 116 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, наказ повністю відповідає резолютивній частині судового рішення, даний наказ виданий на виконання чинного судового рішення, що виключає помилковість його видачі. За даним наказом існує обов'язок боржника з вчинення вказаних у судовому рішення та наказі дій.

З огляду на встановлені судами обставини, а також зважаючи на наявність обов'язку боржника вчинити вказані у судовому рішення та наказі дії, колегія суддів погоджується з висновком судів щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви відповідача (за первісним позовом) про визнання наказу Господарського суду Житомирської області від 06.04.2016 у справі №906/110/16 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На думку колегії суддів, висновок місцевого та апеляційного судів про відсутність правових підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановлених у справі ухзвали місцевого суду та постанови апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Поліські зорі" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 02.11.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 у справі №906/110/16- без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
С.С. Самусенко