Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" червня 2017 р. Справа № 906/351/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №009/16 від 08.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність №20 від 16.01.2017;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 24975,06грн (відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 13.06.2017)

Відповідно до ст.77 ГПК України, в судовому засіданні 13.06.2017 оголошувалась перерва до 20.06.2017.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 24184,98грн, з яких: 1309,00грн - пені, 3532,55грн - 3% річних, 19343,43грн - інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду розгляд даної справи призначено на 30.05.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.05.2017 подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та виконати вимоги ухвали суду від 21.04.2017.

Представники позивача заперечили щодо відкладення розгляду справи. Підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просили стягнути з відповідача 1309,00грн - пені, 3532,55грн - 3% річних, 19343,43грн - інфляційних нарахувань. Надали клопотання про долучення до матеріалів справи документів згідно наведеного переліку.

За наведених обставин, відповідно до ст.77 ГПК України в засіданні оголошено перерву в судовому засіданні до 13.06.2017.

09.06.2017 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с.1-5, т.2), з додатками, в т.ч. контррозрахунками пені, інфляційних та 3% річних (а.с.9,10-11,12, т.2). У відзиві відповідач зазначив про необґрунтованість позовної заяви, послався на те, що ним було здійснено оплату за надані позивачем послуги в повному обсязі. Стосовно вимоги про стягнення пені внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання по оплаті за надані послуги відповідач зазначив, що за прострочення оплати по 6-ти з 14-ти актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), нарахування пені здійснено позивачем поза межами річного строку позовної давності; тому відповідач просить суд застосувати до спірних відносин строк позовної давності; також просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 1309,00грн та стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних в повному обсязі за безпідставністю.

13.06.2017 до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх.№02-44/558/17, а.с.21-22, т.2), за якою позивач просить стягнути з відповідача 1309,00грн пені, 3532,55грн 3% річних та 20133,51грн інфляційних. Вказана заява прийнята судом до розгляду, відповідно, розгляд справи здійснюється в межах нової ціни позову про стягнення 24975,06грн.

13.06.2017 надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву (а.с.24-25, т.2) з доданим контррозрахунком пені та підписаним обома сторонами актом звірки взаємних розрахунків (а.с.26,27 т.2 відповідно). У доповненні до відзиву відповідач зауважив про те, що стосовно нарахованої пені за прострочення оплати згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000332 від 31.03.2016 на суму 62144,58грн позивачем також пропущено строк позовної давності, тому в цій частині також просить застосувати позовну давність до вимог позивача.

Відповідно до ст.77 ГПК України, в судовому засіданні 13.06.2017 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.06.2017.

Після продовження слухання справи після оголошеної перерви, представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вих.№523 від 09.06.2017 та у поданих доповненнях до відзиву за вих.№533 від 13.06.2017.

Заслухавши при розгляді справи пояснення представників сторін, дослідивши подані до справи письмові докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 між Державним підприємством "Об'єднана гірничо-хімічна компанія", від імені якого виступає Філія "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія", від імені якого виступає Філія "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (позивач, як власник мереж за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" (відповідач, споживач за договором) укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №344-04/3 (а.с.32-35 т.1).

Згідно з п.1.1. договору, власник мереж забезпечує технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або куплю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1. цього договору.

Відповідно до п.4.1.1. договору, споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком "Порядок розрахунків за межі перетікання реактивної електричної енергії".

Згідно з п.7.1. договору, облік активної та реактивної енергії у споживача, струмоприймачі якого приєднані до електричних мереж власника мереж, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

У відповідності до п.14 Порядку розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток №4 до договору, а.с.38 на звороті - 41, т.1), за підсумками розрахункового періоду власник мереж здійснює обчислення платежів і виписує споживачу рахунок за перетікання реактивної електричної енергії. рахунок надається представнику споживача на руки, нарочним (через канцелярію споживача), рекомендованим листом або платіжною вимогою-дорученням через банк. Кошти за перетікання реактивної електричної енергії перераховуються споживачем на поточний рахунок власника мереж протягом 5(10) операційних днів від дня отримання розрахункових документів. За змістом цього ж пункту, у разі, коли платіжний документ не має зазначеної в ньому інформації чи якоїсь її частини, або наведена інформація не відповідає даним особового рахунку, або період, за який здійснюється оплата не відповідає стану розрахунків за цей вид продукції, власник мереж самостійно виконує коригування наданої інформації.

Згідно з матеріалами справи, за весь час дії договору позивачем було забезпечено відповідачу можливість здійснення передачі електричної енергії власними технологічними електричними мережами на загальну суму 807720,00грн, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та підписаним сторонами акті звірки взаємних розрахунків.

Проте, протягом всього строку дії договору відповідачем неналежним чином здійснювались розрахунки за надані послуги, не в повному обсязі та несвоєчасно. З вимогою про погашення заборгованості та штрафних санкцій за договором позивач звертався до відповідача з претензією від 11.03.2016 №8/582 про сплату суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат (а.с.47-48, з додатками а.с.49-52, т.1).

25.04.2016 відповідачем було сплачено всю суму основного боргу, без врахування штрафних санкцій, зазначених у претензії від 11.03.2016. У зв'язку з чим, позивач, враховуючи зауваження відповідача, наведені у відповіді на претензію №353 від 15.04.2016 (а.с.53-55, т.1), надіслав відповідачу повторну претензію від 01.08.2016 №Юр/1693/2 щодо оплати пені, 3% річних, інфляції та суми нового боргу (а.с.56, додатки - а.с.57,58, т.1). 12.08.2016 відповідачем сплачено по ній лише суму основного боргу.

Позивачем також надіслано відповідачу претензію від 27.10.2016 №Юр/2195 про сплату суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних (а.с.59-60, додатки - а.с.61-65,т.1; докази вручення а.с.66, т.1).

Отже, за зазначеними претензіями позивача відповідач сплачував лише суму основного боргу, без врахування нарахованої пені, 3% річних та штрафних санкцій, що й стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

За порушення порядку і строків здійснення розрахунків за надані послуги за договором у позовній заяві позивач заявив до стягнення з відповідача 1309,00грн пені за загальний період з 15.04.2016 по 19.01.2017; 3532,55грн 3% річних за період з 14.02.2015 по 19.01.2017 та 19343,43грн інфляційних за період з лютого 2015 року по листопад 2016 року (розрахунки, а.с.115-118, т.1).

У відповідності до заяви про збільшення позовних вимог позивач просив стягнути 1309,00грн пені, нарахованої за загальний період з 15.09.2015 по 19.01.2017; 3532,55грн 3% річних за загальний період з 14.02.2015 по 19.01.2017 та 20133,51грн інфляційних за загальний період з 14.02.2015 по 19.01.2017 (розрахунок а.с.23, т.2).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість позовних вимог у даній справі, господарський суд враховує вищевикладені встановлені судом обставини справи, а також, наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору №03-дт/16 на обслуговування діяльності, пов'язаної з державною таємницею від 12.01.2016, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, згідно п.3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (з відповідними змінами і доповненнями) інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і й о г о н а й м е н ш и й п е р і о д в и з н а ч е н н я с к л а д а є м і с я ц ь (абз.2 п.3.2. зазначеної Постанови).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення п о ч и н а ю ч и з м і с я ц я, н а с т у п н о г о з а м і с я ц е м, у я к о м у м а в б у т и з д і й с н е н и й п л а т і ж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (абз.3 п.3.2. Постанови).

Тобто, враховуючи викладене, інфляційні втрати необхідно нараховувати лише за умови існування заборгованості повний місяць.

Стосовно вимог позову в частині стягнення з відповідача 1309,00грн пені, нарахованої позивачем, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 8 договору визначено відповідальність споживача. Зокрема, у пп.8.2.1. зазначено, що у разі внесення платежів, передбачених п.4.1. цього договору, з порушенням термінів, споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком.

При цьому, під час розгляду справи відповідачем заявлено про застосування до вимог позивача щодо стягнення пені строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1, ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У відповідності до ч.3, ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки з урахуванням наведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи, господарський суд встановив, що правомірним є наступне нарахування 3% річних, інфляційних та пені за прострочення оплати наданих послуг за кожним із актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг):

1) за актом №ОУ-0000029 від 30.01.2015 (а.с.69, т.1) за період з 14.02.2015 по 08.09.2015 підлягають нарахуванню 3% річних в сумі 159,70грн та інфляційні з березня 2015 року по серпень 2015 року в сумі 2561,08грн;

2) за актом №ОУ-0000138 від 27.02.2017 (а.с.70, т.1) за період з 17.03.2015 по 08.09.2015 підлягають нарахуванню 3% річних в сумі 124,99грн та інфляційні з квітня 2015 по серпень 2015 року в сумі 1285,25грн;

3) за актом №ОУ-0000233 від 31.03.2015 (а.с.72, т.1) підлягають нарахуванню 3% річних за період з 16.04.2015 по 08.09.2015 в сумі 77,1 грн та інфляційні з травня 2015 по серпень 2015 року в сумі 49,51грн;

4) за актом №ОУ-0000340 від 30.04.2015 (а.с.74, т.1) підлягають нарахуванню 3% річних за період з 20.05.2015 по 08.09.2015 в сумі 70,89грн та інфляційні з червня 2015 по серпень 2015 року в сумі 107,75грн;

5) за актом №ОУ-0000472 від 29.05.2015 (а.с.76, т.1) підлягають нарахуванню 3% річних за період з 16.06.2015 по 08.09.2015 в сумі 112,16грн та інфляційні з липня 2015 по серпень 2015 року в сумі 287,70грн;

6) за актом №ОУ-0000623 від 30.06.2015 (а.с.78, т.1) підлягають нарахуванню 3% річних за період з 15.07.2015 по 08.09.2015 в сумі 144,69грн та інфляційні за серпень 2015 року в сумі - 251,49грн;

7) за актом №ОУ-0000732 від 31.07.2015 (а.с.80, т.1) підлягають нарахуванню 3% річних за період з 15.08.2015 по 08.09.2015 в сумі 76,38грн; інфляційні не нараховуються;

8) за актом №ОУ-0000834 від 31.08.2015 (а.с.82, т.1) 3% річних та інфляційні не підлягають нарахуванню;

9) за актом №ОУ-0000977 від 30.09.2015 (а.с.84, т.1) пеня не нараховується, підлягають нарахуванню 3% річних за період з 16.10.2015 по 24.04.2016 в сумі 497,34грн та інфляційні за період з листопада 2015 року по березень 2016 року в сумі 1343,53грн;

10) за актом №ОУ-0001102 від 30.10.2015 (а.с.80, т.1) нараховується пеня за період з 18.04.2016 по 24.04.2016 в сумі 22,62грн; підлягають нарахуванню 3% річних за період з 14.11.2015 по 24.04.2016 в сумі 432,05грн та інфляційні за період з грудня 2015 по березень 2016 року в сумі 714,68грн;

11) за актом №ОУ-0001200 від 30.11.2015 (а.с.88, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 18.04.2016 по 24.04.2016 в сумі 20,34грн; 3% річних за період з 15.12.2015 по 24.04.2016 в сумі 314,43грн та інфляційні за період з січня по березень 2016 року в сумі 436,15грн;

12) за актом №ОУ-0001355 від 31.12.2015 (а.с.90, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 18.04.2016 по 24.04.2016 в сумі 22,63грн; 3% річних за період з 19.01.2016 по 24.04.2016 в сумі 257,02грн та інфляційні за період з лютого по березень 2016 року в сумі 192,66грн;

13) за актом №ОУ-0000093 від 29.01.2016 (а.с.92, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 18.04.2016 по 24.04.2016 в сумі 22,04грн; 3% річних за період з 13.02.2016 по 24.04.2016 в сумі 185,81грн та інфляційні за березень 2016 року в сумі 314,84грн;

14) за актом №ОУ-0000211 від 29.02.2016 (а.с.94, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 18.04.2016 по 24.04.2016 в сумі 37,83грн; 3% річних за період з 16.03.2016 по 24.04.2016 в сумі 177,19грн; інфляційні нарахування не застосовуються;

15) за актом №ОУ-0000332 від 31.03.2016 (а.с.96, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 18.04.2016 по 24.04.2016 в сумі 43,50грн; 3% річних за період з 15.04.2016 по 24.04.2016 в сумі 50,94грн; інфляційні не нараховуються;

16) за актом №ОУ-0000464 від 29.04.2016 (а.с.98, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 19.05.2016 по 11.08.2016 в сумі 280,89грн; 3% річних за період з 19.05.2016 по 11.08.2016 в сумі 230,24грн та інфляційні за період з червня по липень 2016 року в сумі 99,07грн;

17) за актом №ОУ-0000588 від 31.05.2016 (а.с.100, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 15.06.2016 по 11.08.2016 в сумі 220,06грн; 3% річних за період з 15.06.2016 по 11.08.2016 в сумі 180,38грн та інфляційні за липень 2016 року в сумі 37,94грн;

18) за актом №ОУ-0000725 від 30.06.2016 (а.с.102, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 15.07.2016 по 11.08.2016 в сумі 134,41грн; 3% річних за період з 15.07.2016 по 11.08.2016 в сумі 110,17грн; інфляційні нарахування не здійснюються;

19) за актом №ОУ-0000840 від 31.07.2016 (а.с.104, т.1) нарахування не здійснюються;

20) за актом №ОУ-0000935 від 31.08.2016 (а.с.106, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 15.09.2016 по 30.10.2016 в сумі 238,34грн; 3% річних за період з 15.09.2016 по 30.10.2016 в сумі 195,36грн; інфляційні нарахування не здійснюються;

21) за актом №ОУ-0001058 від 30.09.2016 (а.с.108, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 18.10.2016 по 30.10.2016 в сумі 61,08грн; 3% річних за період з 18.10.2016 по 30.10.2016 в сумі 50,07грн; інфляційні нарахування не здійснюються;

22) за актом №ОУ-0001186 від 31.10.2016 (а.с.110, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 15.11.2016 по 05.12.2016 в сумі 96,17грн; 3% річних за період з 15.11.2016 по 05.12.2016 в сумі 78,82грн; інфляційні нарахування не здійснюються;

23) за актом №ОУ-0001300 від 30.11.2016 (а.с.112, т.1) нарахування не здійснюються;

24) за актом №ОУ-0001411 від 31.12.2016 (а.с.114, т.1) підлягають нарахуванню пеня за період з 18.01.2017 по 19.01.2017 в сумі 5,11грн; 3% річних за період з 18.01.2017 по 19.01.2017 в сумі 4,20грн; інфляційні нарахування не здійснюються,

всього: пені в сумі 1205,02грн, 3% річних в сумі 3529,98грн, інфляційних в сумі 6113,75грн.

Решта від заявлених у позові сум пені, інфляційних та 3% річних нараховані позивачем безпідставно, тому у задоволенні позову в частині стягнення 103,98грн пені, 2,57грн 3% річних та 14019,76грн інфляційних слід відмовити.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, позивачем належним чином доведено та обґрунтовано заявлені позовні вимоги частково, а саме, в частині стягнення з відповідача 1205,02грн пені, 3529,98грн 3% річних, 6113,75грн інфляційних, тому позов в цій частині задовольняється судом. В решті від заявлених позовних вимог суд відмовляє в позові.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" (12110, Житомирська область, Хорошівський район, смт.Іршанськ, вул.Шевченка, буд.1-А; ідентифікаційний код 30597936) на користь Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м.Київ, вул.Сурікова, буд.3; ідентифікаційний код 36716128) в особі в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" (12110, Житомирська область, Хорошівський район, смт Іршанськ, вул. Шевченка, буд.1; ідентифікаційний код 39391950):

- 1205,02грн пені;

- 3529,98грн 3% річних;

- 6113,75грн інфляційних втрат;

- 717,72грн судових витрат.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.06.17

Суддя Шніт А.В.

віддрук.прим:

1 - в справу