ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р.Справа № 922/1889/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ЛУГАНСЬК", м. Луганськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БАЛЕКС", м. Харків
про стягнення 31247,20 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №8 юр. від 01.06.2017;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність №б/н від 20.06.2017

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ЛУГАНСЬК" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БАЛЕКС" заборгованості в сумі 31247,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема на те, що відповідач отримав попередню оплату товару за договором поставки № 430049 від 20.05.2013, проте товар, у встановлений строк на суму 31247,20 грн. не поставив, у зв'язку з чим позивач вимагає повернення суми попередньої оплати в розмірі 31247,20 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 червня 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21 червня 2017 року о 11:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Представник відповідача 19 червня 2017 р. надав відзив на позовну заяву (вх. №19980), який судом долучено до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те, що відповідачем не було прострочено виконання зобов'язання за договором поставки № 430049 від 20.05.2013 щодо поставки товару, оскільки позивачем не направлялися замовлення, як це передбачено умовами договору на поставку товару, в яких має визначатися місце та строк поставки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 червня 2017 року розгляд справи відкладено на 26 червня 2017 р. о 12:40 год.

Представник позивача 26 червня 2017 р. надав супровідним листом (вх. №20897) додаткові документи, зазначені у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 26.06.2017 підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

20.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ЛУГАНСЬК" (надалі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БАЛЕКС" (надалі - Постачальник) було укладено договір поставки №430049 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупця товар (сировина для виробництва хлібобулочних і кондитерських виробів), зазначених в специфікації (Додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар і оплатити його на умовах, визначених договором (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору ціна товару встановлюється в гривнях. Узгодження цін на момент укладення Договору проводиться на підставі специфікації.

Згідно з п. 4.1. Договору поставка товару здійснюється за попереднім замовленням Покупця та в строк, визначений в замовленні.

Відповідно до п. 4.2. Договору поставка товару повинна бути здійснена Постачальником за його рахунок за адресами зазначеними в Додатку №2 на умовах DAP, склад Покупця, у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "ИНКОТЕРМС 2010". Період, кількість Товару, умови поставки Товару та адреса Покупця обумовлюються в замовленні переданому Продавцю будь-якими засобами зв'язку.

Згідно з п.4.3. Договору одержувачем Товару є виробничі майданчики Покупця (Додаток № 2), що попередньо обумовлені в переданих заявках.

У Додатку №2 Договору сторонами визначено вісім виробничих майданчиків Покупця, які знаходяться на території м.Луганськ, м.Антрацит, м.Краснодон, м.Свердловськ та м.Северодонецьк.

Відповідно до п.5.2., п.5.3. Договору Покупець здійснює оплату протягом 7 календарних днів з дня отримання товару на склад. Розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі специфікації і товарно-транспортних накладних Постачальника за безготівковим розрахунком.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року (п.9.1. Договору, з урахуванням додаткової угоди №1).

Згідно п.9.2. Договору сторони погодили, якщо жодна із Сторін за 30 днів до закінчення терміну дії Договору не зробила письмової заяви про свій намір припинити дію або змінити умови Договору, дія останнього буде автоматично продовжена на наступний рік на тих же умовах.

Отже, у п.9.2. Договору сторони передбачили умови продовження строку дії договору лише на наступний рік - 2015 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не зверталася з письмовою заявою за 30 днів до закінчення терміну дії Договору про припинення його дії, а тому дію вказаного Договору автоматично було продовжено на 2015 рік.

За таких обставин, та приймаючи до уваги те, що умовами Договору сторонами передбачена можливість автоматичного продовження строку дії договору лише на 2015 рік, суд вважає, що дію цього договору припинено з 01.01.2016 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02.06.2014 платіжним дорученням №2068 перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 41248,00 грн., з яких: 10000,80 грн. - плата за раніше поставлену продукцію та 31247,20 грн. - передплата за продукцію (хлібні дріжджі), що визнається сторонами та погоджено в акті звірки взаємних розрахунків станом на червень 2014 року, підписаним сторонами та засвідченим печатками сторін (арк.43).

25.05.2017 позивач направив на адресу відповідача вимогу за вих. № 185 від 22.05.2017 про поставку товару або повернення суми попередньої оплати (арк.33-34).

Проте, відповідачем не було здійснено поставку товару на суму 31247,20 грн. та суму попередньої оплати не повернуто позивачу.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч.1, ч.4 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи протягом дії Договору позивачем не надавалися замовлення відповідачу на поставку товару на суму 31247,20 грн. як це передбачено розділом 4 Договору, в яких мало бути визначено строк поставки, кількість Товару, умови поставки Товару та адреса Покупця, на яку має бути здійснено поставку товару, а тому відповідач не є таким, що прострочив виконання зобов'язання за Договором щодо поставки товару.

Доводи позивача стосовно направлення відповідачу заявки на поставку товару електронною поштою, яка сформована станом на 05.06.2014, суд відхиляє як безпідставні та необгрунтовані, оскільки надане позивачем до матеріалів справи замовлення, роздруковане з електронної пошти не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Згідно статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Згідно з ч.1, ч.4 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред'явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Відповідно до ч.5 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.1, ч.3 ст. 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Вищенаведені електронні документи (замовлення) не відповідають зазначеним вище вимогам, оскільки не містять електронного підпису, що робить неможливим ідентифікувати його автора.

Крім того, суд також враховує те, що відповідач заперечував проти отримання цього замовлення та позивачем не надано доказів отримання від відповідача підтвердження про факт одержання цього електронного документа відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Проте, суд вважає що на спірні правовідносини поширюють свою дію норми ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що зобовязання із набуття, збереженням майна без достатньої правової підстави виникають у разі «осідання» матеріальних благ у майновій сфері особи, якій вони не належать, та їх основною метою є забезпечення переміщення таких благ до особи, яка має відповідні права на них.

У результаті безпідставного набуття або збереження виникають відносні правовідносини між боржником (набувачем) та кредитором (потерпілим), спрямовані на забезпечення переходу матеріальних благ із майнової сфери однієї особи до майнової сфери іншої особи.

Отже, сутність зобовязання із набуття, збереженням майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи-набувача частини її майна, що набуте поза межами правої підстави, у випадку, якщо правова підстава переходу відпала згодом або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

У зобовязанні із набуття, збереженням майна без достатньої правової підстави поведінка набувача спрямована на збільшення свого майна за рахунок майна іншої особи. При цьому безпідставне збагачення часто є наслідком дій самого потерпілого.

У даному випадку безпідставне збагачення набувача - ТОВ "КОМПАНІЯ БАЛЕКС" є наслідком дій самого потерпілого - ТОВ "ОСОБА_1 ЛУГАНСЬК".

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що норми ст. 1212 Цивільного кодексу України поширюють свою дію на спірні правовідносини та враховуючи вищевказані обставини, припинення дії вказаного Договору, у зв'язку з чим у відповідача відпала правова підстава для збереження коштів, перерахованих позивачем в якості оплати за поставку товару по вказаному Договору, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення 31247,20 грн. правомірна та обґрунтована, а тому підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст.5, 6, 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", ст.ст. 11, 526, 611, 612, 631, 663, 665, 693, 1212 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 47-49, 54, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БАЛЕКС" (61001, м. Харків, пр-т. Московський, 135-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ЛУГАНСЬК" (91042, м. Луганськ, вул. Відродження, 5, кім.1, , адреса для листування: 03028, м. Київ, пр-т. Науки, 54Б/34) грошові кошти в сумі 31247,20 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_4