ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.06.2017р. Справа №905/755/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона», м.Дружківка,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика», с.Діанівка,

про стягнення 202635,08 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.

від відповідача: ОСОБА_2 за дов.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона», м.Дружківка звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика», с.Діанівка про стягнення заборгованості з оплати послуг охорони 194675,20 грн, 3% річних 1538,41 грн, інфляційних втрат 6421,47 грн, всього 202635,08 грн.

30.05.2017р. до господарського суду надійшла заява без нормеру та без дати про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» заявило вимоги про стягнення заборгованості з оплати послуг охорони 194675,20 грн, 3% річних 1427,13 грн, інфляційних втрат 6421,47 грн.

Виходячи з того, що нормами ст.22 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача до прийняття рішення по справі зменшити або збільшити розмір позовних вимог, судом розглядається позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» з урахуванням заяви без нормеру та без дати про зменшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору охорони виробничих обєктів №5/10-16 від 01.10.2016р. в частині проведення своєчасної оплати наданих послуг.

Відповідач у відзиві б/н від 15.06.2017р. проти задоволення позовних вимог заперечив з посиланням на те, що в порушення умов договору охорони виробничих обєктів №5/10-16 від 01.10.2016р. позивачем без жодних попереджень було знято охорону з обєктів відповідача. Водночас, як вказує відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона під час здійснення розрахунку відраховує 10 календарних днів з дня підписання актів надання послуг, що не відповідає умовам укладеного сторонами договору.

Згідно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2016р. між Приватним акціонерним товариством «Діанівська птахофабрика» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» (виконавець) було підписано договір охорони виробничих обєктів №5/10-16.

За приписами п.п.1.1 1.4 укладеного сторонами правочину виконавець за дорученням замовника приймає на себе зобовязання з охорони обєктів замовника, перерахованих в переліку та плані (схемі) обєктів, які є невідємною частиною цього договору; охорона обєктів замовника здійснюється цілодобово (включаючи вихідні та святкові дні); розроблені виконавцем і узгоджені з замовником інструкції і положення щодо дотримання встановленого режиму охорони, впровадження та утримання технічних засобів охорони, що додаються до цього договору, є обовязковими для виконання сторонами; всі дії виконавця щодо виконання умов цього договору повинні бути узгоджені і затверджені керівниками і (або) начальником охорони замовника.

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 договору №5/10-16 від 01.10.2016р. вартість послуг за цим договором становить 71280 грн з ПДВ на місяць, згідно з додатком №1 до договору; зазначається у протоколі узгодження договірної ціни (додаток №1 до договору); за підсумками місяця за надані послуги складається акт виконаних робіт.

За змістом додатку №1 до договору №5/10-16 від 01.10.2016р. позивач та відповідач узгодили вартість послуг охорони обєкта замовника за адресою: 85783, Донецька область, Волноваський район, с.Кіровське, вул.Миру, 1а всього за добу на рівні 2376 грн.

Відповідно до п.7.1 договору укладеного сторонами правочину останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2017р. У разі, якщо за два тижні до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про розірвання договору, договір вважається пролонгованим ще на один рік.

Виходячи зі змісту наявних у матеріалах справи документів, на підставі договору №5/10-16 від 01.10.2016р. позивачем та відповідачем було підписано, в тому числі, акти надання послуг №49 від 31.10.2016р. на суму 71280 грн з ПДВ, №56 від 30.11.2016р. на суму 71280 грн з ПДВ, №68 від 31.12.2016р. на суму 71280 грн з ПДВ, №5 від 19.01.2017р. на суму 36115,20 грн з ПДВ.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором №5/10-16 від 01.10.2016р. обовязок щодо оплати наданих послуг у повному обсязі та у визначений угодою строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення основного боргу в сумі 194675,20 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п.п.2.2 договору №5/10-16 від 01.10.2016р. оплата послуг на підставі виставленого виконавцем рахунку здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт та надання рахунку на оплату.

Як зазначалось, акти надання послуг №49 від 31.10.2016р. на суму 71280 грн з ПДВ, №56 від 30.11.2016р. на суму 71280 грн з ПДВ, №68 від 31.12.2016р. на суму 71280 грн з ПДВ, №5 від 19.01.2017р. на суму 36115,20 грн з ПДВ підписані та скріплені печатками сторін.

Крім того, на виконання вказаних пунктів укладеного сторонами правочину позивачем були оформлені рахунки на оплату №49 від 31.10.2016р. на суму 71280 грн, №56 від 30.11.2016р. на суму 71280 грн, №68 від 31.12.2016р. на суму 71280 грн, №5 від 19.01.2017р. на суму 36115,20 грн. Факт отримання вказаних рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований.

Відтак, за висновками суду, строк оплати наданих послуг за актами надання послуг №49 від 31.10.2016р., №56 від 30.11.2016р., №68 від 31.12.2016р., №5 від 19.01.2017р. настав.

Як вказує позивач, часткове перерахування вартості наданих у жовтні 2016 року послуг за договором №5/10-16 від 01.10.2016р. було здійснено відповідачем на загальну суму 55280 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №3958 від 28.11.2016р. на суму 1280 грн, №4040 від 07.12.2016р. на суму 4000 грн, №4053 від 08.12.2016р. на суму 8000 грн, №4058 від 09.12.2016р. на суму 24000, №4089 від 21.12.2016р. на суму 18000 грн.

За таких обставин, з урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується надання позивачем відповідачу послуг на загальну суму 249955,20 грн, з огляду на здійснені відповідачем оплати наданих послуг у розмірі 55280 грн, заборгованість відповідача на теперішній час становить 194675,20 грн.

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» були надіслані претензії б/н №9-01/17 від 19.01.2017р., №3 від 15.02.2017р. (повторно) щодо сплати залишкової суми заборгованості за договором №5/10-16 від 01.10.2016р.

У відповідь на зазначені претензії Приватне акціонерне товариство «Діанівська птахофабрика» зазначило, що в порушення умов п.п.3.1, 3.11 договору виробничих обєктів №5/10-16 від 01.10.2016р. позивачем без жодних попереджень було знято охорону з обєктів відповідача 20.01.2017р. у зв'язку з чим, на підставі п.5.14 укладеного сторонами правочину замовник має право зменшити вартість послуг на 20% від вартості робіт за місяць, у якому виявлено порушення, при невиконанні (неналежному виконанні) виконавцем своїх зобовязань.

Аналогічні за змістом твердження викладені у відзиві б/н від 15.06.2017р. Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика».

Вказане до уваги судом не приймається з огляду на те, що зняття охорони було обумовлене невиконанням договором з боку замовника в частині внесення своєчасної оплати наданих послуг (п.4.7 договору №5/10-16 від 01.10.2016р.).

Ухвалами господарського суду від 04.04.2017р., 18.05.2017р. відповідача було зобовязано надати, в тому числі, докази часткової чи повної оплати відповідачем, визначеної позивачем заборгованості (за наявності).

Відповідач вимоги суду у визначеній частині не виконав, витребуваних судом документів не представив, наявність заборгованості в сумі 194675,20 грн не спростував.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов?язання за договором №5/10-16 від 01.10.2016р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов?язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» до Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика» про стягнення заборгованості з оплати послуг охорони 194675,20 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 1427,13 грн за період з 15.11.2016р. по 27.03.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті наданих послуг охорони за договором №5/10-16 від 01.10.2016р.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що їх сума є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 1427,13 грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 6421,47 грн, за період з 15.11.2016р. по 27.03.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті наданих послуг охорони за договором №5/10-16 від 01.10.2016р.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

За приписами п.3.2 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Надання послуг охорони у жовтні 2016 року (акт №49 від 31.10.2016р. на суму 71280 грн).

Як встановлено судом вище, платіж за зобовязаннями жовтня 2016 року мав бути здійснений не пізніше 14.11.2016р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з грудня 2016 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування здійснено, в тому числі, за періоди з 15.11.2016р. по 30.11.2016р. та з 01.03.2017р. по 27.03.2017р. (неповний місяць). Оскільки відповідачем було частково погашено заборгованість за вказаним актом 21.12.2016р., то інфляційні підлягали нарахуванню на залишкову суму заборгованості, яка існувала на останній день місяця, а саме у грудні 2016 року лютому 2017 року на суму 16000 грн.

Надання послуг охорони у листопаді 2016 року (акт №56 від 30.11.2016р. на суму 71280 грн).

Платіж за зобовязаннями листопада 2016 року мав бути здійснений не пізніше 14.12.2016р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з січня 2017 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування здійснено, в тому числі, за періоди з 15.12.2016р. по 31.12.2016р., з 01.03.2017р. по 27.03.2017р. (неповний місяць).

Надання послуг охорони у грудні 2016 року (акт №68 від 31.12.2016р. на суму 71280 грн).

Платіж за зобовязаннями грудня 2016 року мав бути здійснений не пізніше 19.01.2017р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з лютого 2017 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування здійснено, в тому числі, за періоди з 18.01.2017р. по 31.01.2017р., з 01.03.2017р. по 27.03.2017р. (неповний місяць).

Надання послуг охорони у січні 2017 року (акт №5 від 19.01.2017р. на суму 36115,20 грн).

Платіж за зобовязаннями січня 2017 року мав бути здійснений не пізніше 02.02.2017р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з березня 2017 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування здійснено, в тому числі, за періоди з 03.02.2017р. по 28.02.2017р., з 01.03.2017р. по 27.03.2017р. (неповний місяць).

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат становить 2436,88 грн.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 2436,88 грн, з одночасним задоволенням вимог про стягнення 3% річних на заявлену позивачем суму у розмірі 1427,13 грн.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 3037,86 грн підлягає розподілу пропорційно задоволеним вимогам. Одночасно, з огляду на наявність обставин зменшення позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (1,67 грн) в порядку норм ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (з урахуванням заяви без нормеру та без дати про зменшення розміру позовних вимог) Товариства з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона», м.Дружківка до Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика», с.Діанівка про стягнення заборгованості з оплати послуг охорони 194675,20 грн, 3% річних 1427,13 грн, інфляційних втрат 6421,47 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика» (85783, Донецька обл., Волноваський район, с.Діанівка, вул.Миру, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Саб-Охорона» (84201, Донецька обл., м.Дружківка, вул.Саратівська, буд.44, ) суму боргу у розмірі 194675,20 грн, 3% річних у розмірі 1427,13 грн, інфляційні втрати у розмірі 2436,88 грн, а також судовий збір в сумі 2978,09 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 15.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 19.06.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця