Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

21 червня 2017 року Справа №927/483/17

ЗА ПОЗОВОМ: Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Т.М.-ГРУП"

юридична адреса: вул. Івана Клименка, 23, м. Київ, 03110

адреса для листування: а.с.184, м. Київ, 02166

До ВІДПОВІДАЧА: Товариства з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла"

вул. Паризької Комуни, 33, м. Борзна, Чернігівська область, 16400

Про стягнення 14050,50 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: не з'явився.

Від Відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "С.Т.М.-ГРУП" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла" про стягнення заборгованості в розмірі 14050,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору №176-ТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів від 12 липня 2012 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2017 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 01.06.2017.

У судове засідання 01.06.2017 зявився представник Позивача.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання 01.06.2017 на електронну пошту суду від Відповідача надійшла заява щодо застосування строків позовної давності, в якій також міститься клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник Позивача надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 01.06.2017 розгляд справи було відкладено та призначено на 21.06.2017.

У судове засідання 21.06.2017 представники сторін не з'явилися.

До початку судового засідання від представника Відповідача надійшло клопотання про долучення документів, в якому також зазначено про неможливість явки в судове засідання. Разом з тим, представник Відповідача просить розглянути надану на попереднє судове засідання заяву про застосування строків позовної давності та провести судове засідання за його відсутності, при цьому заяву про застосування строків позовної давності підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Також до початку судового засідання від представника Позивача надійшли додаткові пояснення, в яких викладені заперечення щодо заяви представника Відповідача про застосування строків позовної давності та зазначено, що Позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Одночасно у вказаних поясненнях заявлено клопотання про розгляд справи без участі представників Позивача.

Враховуючи, що сторони не скористалися своїм правом брати участь у судових засіданнях, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, до суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх повноважних представників, суд доходить висновку про розгляд справи без участі представників сторін.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.05.2017, Товариство з обмеженою відповідальністю "С.Т.М.-ГРУП" (Позивач) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.12.2011.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла" (Відповідач) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.02.2002.

12 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "С.Т.М.-ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла" укладено договір №176-ТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів (далі - Договір).

Згідно з п.1.1. Договору Замовник (Відповідач) доручає, а Експедитор (Позивач) переймає на себе зобовязання від свого імені і за рахунок Замовника здійснити транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів залізничним транспортом по території України, країн СНД та інших держав (далі за текстом - Послуги).

За умовами п.1.2. Договору діяльність Сторін регламентується діючими правилами УМВС, міжурядовими і прикордонними залізничними Угодами, національним і міжнародним транспортним правом, законодавчими актами України.

Відповідно до п.2.2.2. Договору Замовник зобовязується здійснювати своєчасну оплату згідно з умовами Договору, а також відшкодовувати витрати, яких зазнав Експедитор, виконуючи надане йому Замовником доручення.

Згідно з п.3.1., п.3.3. Договору Замовник здійснює 100% попередню оплату у розмірі заявленого обєму перевезення вантажів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Експедитора на підставі виставлених рахунків упродовж 5-ти банківських днів. Банківські витрати несе Замовник. Оплата за цим Договором здійснюється в гривнях України.

Відповідно до п.7.1. Договору він набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2012р., і якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншій стороні письмово про розірвання договору, термін його дії автоматично продовжуватиметься на кожен наступний календарний рік.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами були підписані акти надання послуг:

- №171 від 31 травня 2013 року на суму 7502,20 грн.;

- №172 від 03 червня 2013 року на суму 1700,00 грн.;

- №214 від 19 червня 2013 року на суму 5298,30 грн.

Всього на виконання умов Договору Позивачем були надані Відповідачу послуги по перевезенню вантажів на суму 14500,50 грн.

У вищевказаних актах містяться посилання на рахунки на оплату:

- у акті №171 від 31 травня 2013 року на суму 7502,20 грн. рахунок №170 від 21.05.2013;

- у акті №172 від 03 червня 2013 року на суму 1700,00 грн. рахунок №204 від 03.06.2013;

- у акті №214 від 19 червня 2013 року на суму 5298,30 грн. рахунок №205 від 11.06.2013.

Відповідач за надані послуги розрахунок не здійснив.

На підставі викладеного, Позивач просить стягнути з Відповідача 14050,50 грн. основного боргу.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів, які спростовують вищевикладені обставини не надав.

Разом з тим, представником Відповідача подана заява про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що позовні вимоги ґрунтуються на підставі договору №176-ТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів від 12 липня 2012 року та за послугами, наданими у відповідності до актів наданих послуг 31.05.2013, 03.06.2013, 19.06.2013. Тобто, на думку Відповідача, до даного виду майново-господарських зобовязань застосовується позовна давність у відповідності до ч.2 ст.9 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.223 Господарського кодексу України. Оплата за умовами договору повинна була бути здійснена шляхом 100% попередньої оплати.

У Цивільному кодексі України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки (ст.257). Таким чином, Відповідач вважає, що загальний строк позовної давності у 3 роки щодо заявлених позовних вимог сплив якнайменш 31.05.2016, 03.06.2016, 19.06.2016. Тобто, Позивач, звернувшись із позовною заявою від 03.05.2017 пропустив трирічний строк позовної давності.

З урахуванням викладеного, Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом позовної давності 3 роки.

Згідно зі ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.261 даного Кодексу:

1. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.5 ст.261 даного Кодексу:

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України:

1.Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналіз змісту та субєктного складу договору №176-ТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів від 12 липня 2012 року свідчить, що у звязку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини послуг, які регулюються нормами глав 63,65 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.901 Цивільного кодексу України:

1. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України:

"1. За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

2. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

3. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами."

Згідно з ч.1 ст.930 Цивільного кодексу України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГКУ):

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо строків оплати за надані послуги суд доходить наступних висновків.

Згідно з п.3.1. Договору Замовник здійснює 100% попередню оплату у розмірі заявленого обєму перевезення вантажів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Експедитора на підставі виставлених рахунків упродовж 5-ти банківських днів.

Таким чином, в даному випадку Відповідач мав здійснити оплату упродовж 5-ти банківських днів з моменту виставлення вищевказаних рахунків №170 від 21.05.2013, №204 від 03.06.2013 та №205 від 11.06.2013, проте, в любому випадку до моменту надання послуг, оскільки в наведеному п.3.1. Договору прямо зазначено по порядок проведення оплати саме на умовах попередньої оплати.

Крім того, згідно ч.ч.1,2,4 ст.538 Цивільного кодексу України:

1. Виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

2. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

4. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Таким чином, за даних умов самим пізнім строком оплати в любому випадку був безпосередньо день надання послуг, оформлений відповідним актом надання послуг.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України:

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що строк позовної давності в даному випадку сплив:

- за актом надання послуг №171 від 31 травня 2013 року на суму 7502,20 грн. 31 травня 2016 року;

- за актом надання послуг №172 від 03 червня 2013 року на суму 1700,00 грн. 03 червня 2016 року;

- за актом надання послуг №214 від 19 червня 2013 року на суму 5298,30 грн. 19 червня 2016 року.

Позовна заява датована 03.05.2017, згідно дати поштового штемпеля підприємства звязку на конверті відправлена 12.05.2017, до суду фактично надійшла 16.05.2017.

Згідно ч.ч.3,4 ст.267 Цивільного кодексу України:

3.Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

4.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 за №10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів (зі змінами):

1.1. Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі ГК України).

2.1. Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

2.2. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду.

2.3. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

3.1. У ЦК України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною.

Позивач у наданих додаткових поясненнях заперечує щодо заяви Відповідача про застосування строків позовної давності, з огляду на таке.

У відповідності до загальних положень ОСОБА_1 регламенту надсилання судом електронних документів учасникам судового процесу, кримінального провадження, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 07.11.2016 №227, документи мають надсилатися із зареєстрованої електронної адреси із доменом mail.gov.ua і тільки з такої адреси, яка до того ж має містити відповідний ідентифікаційний код фізичної чи юридичної особи. Натомість, заява Відповідача відправлена із адреси , тому, на думку Позивача, відправлені документи не можуть братися судом до уваги.

Крім того, Позивач вважає, що заява про застосування строків позовної давності підписана представником ОСОБА_2, повноваження якої визначаються довіреністю від 05.01.2017, із якої прямо не випливає право повіреної підписувати заяви про застосування строків позовної давності.

Вказані вище додаткові пояснення судом не приймаються з підстав, зазначених нижче.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Наказом Державної судової адміністрації України від 07.11.2016 №227 затверджено ОСОБА_1 регламент надсилання судом електронних документів учасникам судового процесу, кримінального провадження (далі - ОСОБА_1 регламент).

Відповідно до розділу 1 ОСОБА_1 регламенту:

« 1. Цей ОСОБА_1 регламент визначає порядок надсилання учасникам судового процесу, кримінального провадження процесуальних документів в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства.

2. У цьому Регламенті наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

1) електронна адреса - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки "@" та доменного імені. При цьому ідентифікатором для юридичних осіб є ідентифікаційний код юридичної особи, для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - ідентифікаційний номер платника податків - фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номера - серія та номер паспорта громадянина). Доменним іменем є ім'я у домені "mail.gov.ua";

2) система обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, кримінального провадження, далі - Система, - програмний комплекс, який забезпечує надсилання документів в електронному вигляді судом учасникам судового процесу, кримінального провадження;

3) учасники судового процесу, кримінального провадження, далі - Користувачі, - особи, визначені відповідним процесуальним законодавством і зареєстровані в Системі.»

Згідно з п.п. 1,5,6 Розділу 2 ОСОБА_1 регламенту:

« 1. Документи можуть бути надіслані Користувачеві судом в електронному вигляді лише після реєстрації в Системі, розміщеної на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

5. У разі відповідності та повноти внесення Користувачем інформації у шаблон форми реєстрації Системою автоматично генерується адреса електронної пошти Користувача у форматі: ідентифікаційний код юридичної особи або ідентифікаційний номер платника податків - фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номера - серія та номер паспорта громадянина) "@mail.gov.ua".

6. Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді, паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства, після реєстрації в Системі і генерації адреси електронної пошти Користувач повинен подати до суду заявку, згідно з шаблоном розміщеним на офіційному веб-порталі "Судова влада України".»

Відповідно до п.п.1,2 Розділу 4 ОСОБА_1 регламенту:

"1. Суд після виготовлення та підписання процесуального документа паралельно з порядком, визначеним процесуальним законодавством, надсилає електронні копії процесуального документа, скріплені електронним цифровим підписом судді (судді-доповідача, головуючого судді), електронною поштою на поштову скриньку учасника судового процесу, кримінального провадження, якщо такий учасник зареєстрований в Системі як Користувач.

2. Забороняється надсилати електронні копії документів особам, які не зареєстровані у базі даних Системи, окрім випадків визначених процесуальним законодавством."

З викладеного вбачається, що вказаний Позивачем ОСОБА_1 регламент визначає порядок надсилання саме судом учасникам судового процесу, кримінального провадження процесуальних документів в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства, а не порядок надсилання документів, які стосуються розгляду справи, в електронному вигляді сторонами суду.

Крім того, оригінали документів, які були надіслані представником Відповідача на електронну адресу суду до початку судового засідання 01.06.2017, в тому числі оригінал заяви про застосування строків позовної давності та належним чином засвідчена копія довіреності на підтвердження повноважень ОСОБА_2 в якості представника Відповідача, надійшли від Відповідача до суду засобами поштового зв'язку до початку судового засідання 21.06.2017 та містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.28 Господарського процесуального кодексу України:

"Справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності)."

Як вбачається з довіреності б/н від 05.01.2017, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла", останнє уповноважує юриста Устинову Інесу Павлівну представляти інтереси Довірителя в усіх державних та недержавних органах, установах, підприємствах і організаціях України, у тому числі господарських судах, з приводу будь-яких питань, що повязані із представництвом інтересів підприємства. Для виконання представницьких функцій Представнику надаються такі права, зокрема, подавати будь-які заяви та скарги в тому числі позовні заяви, клопотання, пояснення, заяви, вести справи у всіх судових закладах з усіма правами, які надані законом відповідачеві.

Визначення окремо в довіреності права представника сторони на підпис заяви про застосування строку позовної давності чинним законодавством не передбачено.

Належних та допустимих письмових доказів поважності причин пропущення позовної давності Позивач суду не представив.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору."

На підставі вище викладеного, враховуючи повну відмову у позові, судовий збір у розмірі 1600,00 грн. покладається на Позивача.

Керуючись ст.ст.22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

09.01.13

Повне рішення складено 26 червня 2017 року.

Суддя І.В. Кушнір