ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017р. Справа № 914/1068/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації", м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ЛТД", м. Львів,
про: стягнення 407.484,53 грн.
Представники:
позивача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 10.04.2017 р.),
відповідача:ОСОБА_3 представник (довіреність від 31.12.2016 р.).
Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ЛТД" про стягнення 407.484,53 грн. Ухвалою суду від 01.06.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.06.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору поставки №1990 від 24.11.2014 р., що укладений між ТОВ «Фрам Ко» та ТОВ «ОСОБА_1 Лтд.», своєчасно не оплатив вартості отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 407.484,53 грн. Позивач набув право вимоги до відповідача за договором надання послуг факторингу №Ф100517/7 від 10.05.2017 р.

Представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог (вх. 2799/17 від 26.06.2017 р.). Згідно з поданою заявою позивач просить стягнути з відповідача 146.532,55 грн. боргу, 2.197,99 грн. витрат на сплату судового збору. До заяви додано копію платіжного доручення про сплату 203.742,27 грн. боргу.

Суд розцінює подану заяву як таку, що спрямована на зменшення розміру позовних вимог. Передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. Суд враховує положення пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в якому зазначено, що у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Тому суд вирішує спір в межах заявлених вимог у поданій заяві про зменшення позовних вимог (вх. №2799/17 від 26.06.2017 р.).

Відповідач у письмових поясненнях визнав борг у сумі 146.532,55 грн.. Крім того, просить відстрочити виконання рішення суду до 10.08.2017 р. у з вязку з необхідністю нормального функціонування підприємства та погашення кредиту за договором з ПАТ КБ "ПриватБанк" від 06.06.2014 р.

Позивач не заперечив проти відстрочення виконання рішення суду (вх. №22875/17 від 27.06.2017р.).

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 2799/17 від 26.06.2017 р.) підтримав з підстав, наведених у поданому позові, додаткових доказів не подав.

В судове засідання представник відповідача зявився, позовні вимоги у сумі 146.532,55 грн. визнав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх представника позивача та відповідача в судовому засіданні, суд встановив наступне.

Між ТзОВ "Фрам Ко" і ТзОВ "ОСОБА_1 ЛТД" був укладений договір поставки №1990 від 24.11.2014 р. (надалі Договір). За умовами цього Договору постачальник (ТзОВ "Фрам Ко") зобовязується передавати (поставляти) у зумовлені строки покупцеві (відповідач у справі) фармацевтичні товари, косметичні та парфумерні товари, медичні та ортопедичні та інші товари (надалі товар) у власність, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 6.6 Договору товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання повноважними представниками сторін накладної.

Право власності на поставлений товар переходить до покупця з моменту отримання товару від постачальника за накладною (пункт 4.4 Договору).

Згідно з пунктом 10.2 Договору оплата здійснюється покупцем шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу, в строки, зазначені в накладній на передачу товару.

На виконання умов Договору ТзОВ "Фрам Ко" передав, а відповідач прийняв товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними, доданими до матеріалів справи.

Вартість переданого ТзОВ "Фрам Ко", проте не оплаченого відповідачем товару становить на 407.484,53 грн.

Між ТзОВ "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" та ТзОВ "Фрам Ко" укладено договір надання послуг факторингу №Ф100517/7 від 10.05.2017 р. (надалі Договір факторингу). За умовами цього договору фактор (позивач у справі) зобовязується передати грошові кошти у сумі 407.484,53 грн. (надалі кошти) у розпорядження клієнта (ТзОВ "Фрам Ко") за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги за договором поставки товару №1990 від 24.11.2014 р. до ТзОВ "ОСОБА_1 ЛТД" (далі боржник) у розмірі 407.484,53 грн. (далі сума відступленої вимоги).

Повідомлення від 16.05.2017 р. №10/05 про відступлення права грошової вимоги позивачем надіслано відповідачу вимогу про погашення заборгованості, про що свідчать докази додані до матеріалів справи.

Відповідач свої зобовязання з своєчасної оплати отриманого товару у повному обсязі станом на час прийняття рішення судом не виконав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з поставки товару.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини першої статті 712 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом на виконання умов Договору ТзОВ "Фрам Ко" передав, а відповідач прийняв товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними, доданими до матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з пунктами 10.2 Договору оплата здійснюється покупцем шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу, в строки, зазначені в накладній на передачу товару.

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ "Фрам Ко" взяті на себе зобовязання з передачі товару виконав, відповідач не виконав свій обовязок з повної та своєчасної оплати вартості товару. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 146.532,55 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, позивач набув право вимоги щодо стягнення заборгованості ТзОВ "ОСОБА_1 ЛТД" перед ТзОВ "Фрам Ко" за умовами Договору на підставі Договору факторингу. За умовами цього договору фактор (позивач у справі) зобовязується передати грошові кошти у сумі 407.484,53 грн. (надалі кошти) у розпорядження клієнта (ТзОВ "Фрам Ко") за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги за договором поставки товару №1990 від 24.11.2014 р. до ТзОВ "ОСОБА_1 ЛТД" (далі боржник) у розмірі 407.484,53 грн. (далі сума відступленої вимоги).

Відповідно до пункту частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 Цивільного кодексу України).

Згідно з положенням статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (частина перша статті 1082 Цивільного кодексу України).

З огляду на наведене, оскільки позивач набув право вимоги щодо стягнення заборгованості з ТзОВ "ОСОБА_1 ЛТД" за умовами та на підставі Договору факторингу, позовні вимоги про стягнення 146.532,55 грн. боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у справі до 10 серпня 2017 року. Представник позивача не заперечує проти відстрочення виконання рішення суду до 10 серпня 2017 року.

При вирішенні цього питання суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи докази, які подав відповідач на підтвердження клопотання про відстрочку виконання рішення, з огляду на той факт, що заявник частково здійснює погашення боргу, у звязку з необхідністю нормального функціонування підприємства та погашення кредиту за договором з ПАТ КБ "ПриватБанк" від 06.06.2014 р., зважаючи на необхідність задоволення господарських інтересів обох сторін та не допущення можливих негативних наслідків примусового виконання рішення суду у встановлені законодавством строки, суд вважає за доцільне клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення задовольнити та відстрочити виконання рішення суду до 10.08.2017 р.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно з заявою позивача про зменшення позовних вимог (вх. №2799/17 від 26.06.2017 р.) позивач визначив ціну позову у сумі 146.532,55 грн. Відповідно до сплати підлягає судовий збір у розмірі 2.197,99 грн. Позивачем сплачено згідно з платіжним дорученням від 19.05.2017 р. №130 6.112,28 грн. судового збору. Таким чином, 3.914,29 грн. судового збору підлягає поверненню позивачу за відповідним клопотанням.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ЛТД" (адреса: вулиця Сяйво, будинок 127, місто Львів, Львівська область, 79053; ідентифікаційний код 13838294) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (адреса: вулиця Якіра, будинок 10-А, офіс 12, місто Київ, 04119; ідентифікаційний код 39704618) 146.532,55 грн. боргу, 2.197,99 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору. Відстрочити виконання рішення суду до 10.08.2017 р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.07.2017 року.

Суддя Петрашко М.М.