ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. Справа № 911/894/17

За позовом Приватного сільськогосподарського підприємства Жовтень,

Київська обл., с. Ківшовата

до 1) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Плосківське, Київська обл., с. Плоске

2) Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Ропа Україна, Київська обл., с. Полковниче

3) Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Полковничий хутір, Київська обл., с. Полковниче

третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1

про визнання недійсними договорів

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_2 (дов. б/н, від 27.07.16);

відповідача 1 ОСОБА_3 (дов. б/н, від 03.02.17);

відповідача 2 ОСОБА_3 (дов. б/н, від 07.04.17);

відповідача 3 - ОСОБА_3О (дов. б/н, від 18.04.17).

третя особа не зявився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виділення ОНМ Комора в натурі з пайового фонду клишнього колективного приватного сільськогосподарського підприємства Жовтень у власність СТОВ Плосківське, на підставі рішення загальних зборів колишніх членів КПСП Жовтень від 09.04.16 р. незаконним; визнати недійсним договір купівлі продажу ? частини нежитлової будівлі № 3914, виданий 12.09.16 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1

В судовому засіданні 24.05.2017 року оголошувалась перерва на 31.05.2017 року з метою надання сторонами додаткових документів.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідачів 1, 2, 3 подав відзиви на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в засідання суду не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений судом, але на адресу суду були надані письмові пояснення, в яких зазначено, що на момент укладення договорів купівлі-продажу саме 12.09.2016 року не існувало жодної правової підстави, яка б унеможливлювала укладення договорів та проведення державної реєстрації речових прав за ним.

Враховуючи те, що незявлення представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника третьої особи, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виділення ОНМ Комора в натурі з пайового фонду клишнього колективного приватного сільськогосподарського підприємства Жовтень у власність СТОВ Плосківське, на підставі рішення загальних зборів колишніх членів КПСП Жовтень від 09.04.16 р. незаконним; визнати недійсним договір купівлі продажу ? частини нежитлової будівлі № 3914, виданий 12.09.16 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що спірний договір укладено на підставі рішень зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» від 19.03.2016 року та від 09.04.2016 року, про визнання недійсними яких ПСП «Жовтень» зверталось з позовом до суду в порядку цивільно-процесуального кодексу, проте за результатами розгляду справи № 379/518/16-ц позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Також ПСП «Жовтень» як на підставу заявлених позовних вимог посилається на обставини, які на думку позивача, є підставою вважати рішення загальних зборів колишніх членів КПСП Жовтень від 09.04.16 р. незаконним, проте визнання вказаного рішення незаконним не є предметом позову у даній справі, тому судом сприймаються критично та відхиляються.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що укладення спірного договору не порушує прав і не створює жодних обовязків для позивача, оскільки останній не має відношення до відчужуваного майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання позивача на рішення Таращанського суду не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки провадження у зазначеній справі закрито.

За приписами статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В силу приписів ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які в силу вимог 203, 215 ЦК України є підставами для визнання недійсним спірного договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Отже, за заявленими вимогами позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

Таким чином, правові підстави для визнання недійсним договору відсутні, і тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.Я. Мальована