ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 910/902/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Київ
на ухвалу від 13.02.2017 господарського суду міста Києва
та постановувід 21.03.2017 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/902/17 господарського суду міста Києва
про банкрутствотовариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", м. Київ
розпорядник майна Стрельченко Р.А., м. Харків
в судовому засіданні взяли участь представники:

ТОВ "Завод модифікованих жирів" розпорядник майнакерівник Пипко Р.П., особисто; Стрельченко Р.А., особисто;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі № 910/902/17 прийнята до розгляду заява товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" (далі - ТОВ "Завод модифікованих жирів", боржник) про порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2017 (суддя Чеберяк П.П.) порушено провадження у справі № 910/902/17 про банкрутство боржника в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Стрельченка Р.А. та інше. Суд першої інстанції виходив із наявності усіх, визначених чинним законодавством, підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 (судді Верховець А.А. - головуючий, Остапенко О.М., Сотніков С.В.) ухвалу від 13.02.2017 залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Державний ощадний банк України") звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить їх скасувати, заяву ТОВ "Завод модифікованих жирів" про порушення справи про банкрутство залишити без розгляду.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме ст. ст. 11, 12, 14, 16 та ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство з огляду на те, що судами не надано належної оцінки стану виконання судових рішень на яких базується безспірність грошового зобов'язання боржника.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Приписи ст. 16 Закону про банкрутство регламентують порядок порушення провадження у справі про банкрутство. При цьому, порушення провадження у справі за заявою боржника здійснюється за наявності однієї з таких умов: неплатоспроможності; загрози неплатоспроможності; неможливості боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі під час ліквідації боржника не у зв'язку з процедурою банкрутства (у випадку звернення з заявою в порядку ст. 95 Закону про банкрутство боржника).

Положеннями частини 3 статті 10 Закону про банкрутство чітко визначено правові підстави для порушення справи про банкрутство, а саме: справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Зазначена стаття також містить визначення безспірних вимог кредиторів, як грошових вимог кредиторів, підтверджених судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

При цьому частина 1 статті 15 Закону про банкрутство у якості однієї з підстав для повернення без розгляду заяви про порушення справи про банкрутство передбачає не подання заявником доказів неспроможності боржника виконати грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному ч. 3 ст. 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Отже, у розумінні приписів ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство, неплатоспроможністю визнається неспроможність боржника задовольнити безспірні вимоги кредитора (кредиторів) у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження.

Між тим, під загрозою неплатоспроможності норми ч. 3 ст. 10, ч. 5 ст. 11 та ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство розуміють виникнення конкуренції грошових вимог кредиторів у виконавчому провадженні, внаслідок якої задоволення вимог одного або кількох кредиторів у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

У даному випадку, боржник звернувся до місцевого господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство на загальних підставах, тому у підготовчому засіданні, головна задача суду полягає у з'ясуванні ознак, або неплатоспроможності боржника, або її загрози.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "Завод модифікованих жирів" у заяві про порушення справи про банкрутство вказав про наявності у нього кредиторської заборгованості у розмірі 3 850 045 098, 50 грн.

Разом з тим заборгованість перед публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" у розмірі 3 648 877 582 грн. підтверджується рішеннями господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2016 у справі № 912/163/16 та від 17.10.2016 у справі № 912/3136/16.

На підставі вказаних судових рішень відносно боржника відкрито три виконавчі провадження, а саме про стягнення з боржника грошових коштів в розмірі: понад 399 902 457 грн. (ВП № 52290251 від 20.09.2016), понад 3 248 768 425 грн. (ВП № 53177395 від 22.12.2016) та судового збору у розмірі 206 700 грн. (ВП № 52316646 від 21.09.2016).

При цьому станом на 13.01.2017 виконавче провадження ВП № 52290251 від 20.09.2016 на суму понад 399 902 457 грн. перебуває на виконанні більш як три місяці та на момент звернення боржника з заявою, останнім не виконано.

Враховуючи вищезазначене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність ознак неплатоспроможності боржника, оскільки заборгованість в розмірі понад 399 902 457 грн. є безспірною. Натомість обставини щодо наявності загрози неплатоспроможності у даному випадку місця не мають, з огляду на відсутність конкуренції грошових вимог двох і більше кредиторів у виконавчому провадженні.

Також судами, як першої, так і апеляційної інстанції встановлено, що безспірність грошових вимог кредитора до боржника в розмірі понад трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, на виконання вимог ч. 3 ст. 11 Закону про банкрутство, підтверджена всіма необхідними документами (судовим рішенням, яке набрало законної сили та постановою про відкриття виконавчого провадження, що не була виконана на момент звернення боржника з заявою про порушення справи про банкрутство).

Крім того, обсяг майнових активів боржника обраховується в 156 586 834,75 грн., з яких 132 016 262,80 грн. становить дебіторська заборгованість, 24 570 571, 95 грн. - залишкова вартість майна боржника. Вказане свідчить про дотримання боржником приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство, відповідно яких, боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат.

Між тим колегія суддів зазначає, що обставини з приводу стану виконавчих проваджень, на які посилається скаржник в касаційній скарзі, не є предметом дослідження суду у попередньому засіданні, оскільки в розумінні приписів ст. 16 Закону про банкрутство, завдання підготовчого засідання суду полягало у з'ясуванні ознак неплатоспроможності боржника або її загрози.

Отож, 13.02.2017 у підготовчому засіданні судом було встановлено факт неплатоспроможності боржника в розумінні ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство, що свідчить про відсутність об'єктивних факторів які б унеможливили подальший хід провадження у цій справі.

У зв'язку з чим суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Завод модифікованих жирів" та вважає, що оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 13.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 у справі № 910/902/17 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко О.Є. Короткевич