ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Справа № 915/503/17

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 09-01/25 від 26.04.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 47/01-04 від 30.01.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/503/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, 54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, 18,

до відповідача: Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, 54030, вул. Шевченка, 40, м. Миколаїв,

про стягнення 20471 грн. 32 коп., -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації грошових коштів у сумі 20471грн. 32 коп., з яких 13209 грн. 45 коп. основний борг, 1886 грн. 26 коп. - сума, на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції; 531 грн. 64 коп. 3 % річних; 4843 грн. 97 коп. пеня; з посиланням на те, що відповідач, усупереч умовам укладеного між ними договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.02.2004 р. № 2527, порушив свої зобовязання щодо оплати вартості спожитої протягом жовтня 2016 року - березня 2017 року теплової енергії в гарячій воді, внаслідок чого виник основний борг у спірній сумі, на котру у відповідності з умовами договору та чинного законодавства України, зокрема ч.2 ст.625 ЦК України, ст.25 Закону України Про теплопостачання, здійснено відповідні нарахування та пеня.

У відзиві на позов Управлінням вимоги не визнано повністю з посиланням на те, що основний борг виник в опалювальний період 2016-2017 року, просить позов задовольнити частково та зменшити пеню.

У судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, а представник відповідача їх не визнав повністю, проте просив суд у разі задоволення позову зменшити розмір пені, врахувавши скрутне фінансове становище Управління через недостатність бюджетного фінансування.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до умов укладеного сторонами договору від 01.02.2004 р. № НОМЕР_1 Миколаївська теплоелектроцентраль зобовязалося постачати теплову енергію в гарячій воді в потрібних обсягах Управлінню, а останнє - оплатити такі послуги за 20 днів до початку розрахункового періоду з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця (п. 6.1, 6.2, 6.3 договору). Оскільки у відповідача відсутній прилад обліку теплової енергії нарахування кількості фактично спожитої теплової енергії здійснюється у відповідності з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді, а різниця між заявленою та фактично спожитою енергією сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 6.5 договору).

На виконання умов укладеного сторонами договору ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль поставило відповідачу обумовлену договором теплову енергію в гарячій воді, що підтверджується наступними документами: 1)наряду на підключення опалення від 21 жовтня 2016 року на обєк відповідача; 2)актами прийманняпередачі теплової енергії в гарячій воді протягом жовтня 2016 рокуберезня 2017 року, а саме, від 31.10.2016 р., від 30.11.2016 р., від 31.12.2016 р., від 31.01.2017 р., від 28.02.2017 р. та від 31.03.2017 р., які мають спільний № 2527; 3)рахунками на оплату теплової енергії, зазначеної в актах приймання-передачі за періоди: з 01 по 31 жовтня 2016 року на суму 13046 грн. 73 коп.; з 1 по 30 листопада 2016 року на суму 23686 грн. 68 коп.; з 1 по 31 грудня 2016 року на суму 20125 грн. 01 коп.; з 1 по 31 січня 2017 року на суму 42854 грн. 31 коп.; з 1 по 28 лютого 2017 року на суму 66063 грн. 53 коп.; з 1 по 31 березня 2017 року на суму 27326 грн. 88 коп., які також мають спільний № 2527, котрі згідно відомостей, що містяться у поданих позивачем реєстрів, отримані відповідачем. Загальна вартість наданих послуг за вказаними документами складає 113881 грн. 17 коп.

Відповідачем проведено оплату вартості поставленої теплової енергії у 2016- 2017 роках в загальній сумі 100671 грн. 72 коп. платіжним дорученням від 25.11.2016 р. № 102, від 26.12.2016 р. № 123, від 27.12.2016 р. № 143, від 06.03.2017 р. № 37, від 15.03.2017 р. № 38, від 17.03.2017 р. № 49, від 20.03.2017 р. № 51, від 20.03.2017 р. № 52, від 22.03.2017 р. № 54, від 31.03.2017 р. № 2, від 11.04.2017 р. № 69, від 26.04.2017 р. № 75.

Всього Управлінням здійснено оплату вартості поставленої теплової енергії в опалювальний сезон 2016-2017 років у сумі 100671 грн. 72 коп. Таким чином, на даний час сума основного боргу складає 13209 грн. 45 коп. (113881 грн. 17 коп. - 100671 грн. 72 коп.).

Господарським законодавством передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію.

Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах (ч.ч.1,3 ст.275 ГК України).

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

Згідно ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Оскільки відповідачем не виконані грошові зобовязання по оплаті спожитої теплоенергії, то позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 13209 грн. 45 коп. за постачання теплової енергії є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Є обґрунтованими й вимоги щодо стягнення грошових коштів у сумі 1886 грн. 26 коп. - сумм, на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції; 531 грн. 64 коп. 3 % річних; 4843 грн. 97 коп. пені, із здійсненим позивачем розрахунком котрих суд погоджується.

Пунктом 7.2.3. договору сторони погодили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,5 % належної до сплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня. Дана умова договору узгоджується з ч.5 ст.25 Закону України Про теплопостачання, котрою передбачено, що у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Разом з тим, суд визнає, що фінансування Управління здійснюється виключно з державного бюджету, при цьому недостатньо. Ці обставини суд вважає виключними.

З огляду на вказані обставини, та з урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, котрими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, зокрема за наявності обставин, які мають істотне значення, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин; суд вважає за можливе зменшити розмір підлягаючої до стягнення пені до суми 843 грн. 97 коп.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема з оплати позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову, на відповідача.

У судовому засіданні 22 червня 2017 року згідно із ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов Публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, 54030, вул. Шевченка, 40, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 03365676, на користь Публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, 54002, вул. Каботажний узвіз, 18, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 30083966, грошові кошти в загальній сумі 20471 (двадцять тисяч чотириста сімдесят один) грн. 32 коп., з яких 13209 (тринадцять тисяч двісті девять) грн. 45 коп. основний борг; 1886 (тисяча вісімсот вісімдесят шість) грн. 26 коп. - сума, на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції; 531 (пятсот тридцять один) грн. 64 коп. 3 % річних; 843 (вісімсот сорок три) грн. 97 коп. пеня, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2017 р.

Суддя С.М. Коваль