РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017Справа № 910/20861/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «СЧПЗ Трейд»
простягнення 3 047 694,08 дол. США
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

позивача:Верхоланцев А.В;
відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЧПЗ Трейд» про стягнення 487 954 дол. США 40 центів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення укладеного між сторонами Контракту № 03-14-33 від 31.03.2014 не здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 487 954,40 дол. США.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 07.12.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2016 розгляд справи відкладено на 11.01.2017, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та неподанням витребуваних доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2017, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено на 30.01.2017, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання та неподанням витребуваних доказів.

30.01.2017 до господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СЧПЗ Трейд» про відкладення розгляду справи для надання можливості відповідачу отримати позовні матеріали та подати аргументований відзив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2017 зупинено провадження у справі № 910/20861/16, у зв'язку із зверненням господарського суду міста Києва із судовим дорученням про вручення за кордоном судових документів, розгляд справи відкладено на 24.04.2017.

24.04.2017 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Босого В.П. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2017 розгляд справи призначено на 22.05.2017.

10.05.2017 до господарського суду міста Києва від Арбітражного суду міста Москви надійшла ухвала про неможливість виконання судового доручення, у зв'язку з неявкою представника ТОВ «СЧПЗ Трейд» в судове засідання, хоча про місце і час його проведення він повідомлений належним чином.

19.05.2017 до господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 3 047 694,08 дол. США заборгованості за поставлений товар по Специфікаціям №№ 17 та 18 до контракту № 03-14-33 від 31.03.2014.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 22.05.2017 поновлено провадження у справі та відкладено її розгляд на 12.06.2017, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та неподанням витребуваних доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.06.2017 прийнято заявою позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду та відкладено розгляд справи на 26.06.2017.

В судове засідання представник позивача з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча обізнаний про наявність даного спору, а про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № RK 010447376 UA, № RK 010447416 UA, № RK 010447464 UA, № RK 010447518 UA, а також ухвалою Арбітражного суду міста Москви від 21.04.2017 у справі № А40-45368/17-14-395.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЧПЗ Трейд» (Общество с ограниченной ответственностью «СЧПЗ Трейд») (покупець) укладено Контракт № 03-14-33 (надалі - Контракт), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити феросплави (товар) на умовах, у кількості та строки, вказані у додатках (Специфікаціях) до даного Контракту, що є невід'ємними його частинами.

Відповідно до п. 2.1 Контракту ціна на товар встановлюється у доларах США на базових умовах поставки DAF кордон України відповідно до Інкотермс в редакції 2000 року, та вказані в додатках до даного Контракту.

Відповідно до Інкотермс 2000 DAF означає, що продавець виконав поставку товару, коли він надав нерозвантажений товар, що пройшов митне очищення для експорта на транспортному засобі, у розпорядження покупця у названому пункті або місці на кордоні.

Згідно з п. 2.2 Контракту кількість, якість, асортимент, ціна, строк і умови поставки товару вказується у погоджених сторонами додатках, які є невід'ємними частинами даного Контракту.

Згідно з п. 2.3 Контракту загальна вартість контракту дорівнює сумі вартості товару у Специфікаціях.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Контракту товар поставляється на умовах поставки DAF кордон України в редакції Інкотермс 2000. Станція митного переходу вказується у замовленнях покупця; товар перевозиться залізничними транспортом. Допускається поставка в універсальних контейнерах.

Відповідно до п. 3.4 Контракту датою поставки є дата календарного штемпеля залізничної станції переходу на кордоні України, вказана на залізничній накладній відповідно до п. 3.1 Контракту.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», порядок притягнення до цивільно-правової відповідальності, здійснення такої відповідальності та звільнення від неї може визначатися зовнішньоекономічними договорами (контрактами), якщо це не суперечить чинним законам України.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 7.3 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 3 від 20.04.2015) керуючись ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями розділу XV Господарського процесуального кодексу України, сторони домовились, що у випадку недосягнення ними згоди при веденні переговорів, усі спори та розбіжності, які виникають з даного Контракту або у зв'язку з ним, в тому числі, але не винятково, які стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Господарському суді міста Києва: мова судочинства - російська/українська за вибором сторін; право, що застосовується - матеріальне та процесуальне право України.

З огляду на викладене, до змісту правовідносин, які виникають із вказаного Контракту, підлягає застосуванню право України, а спір підлягає розгляду в господарському суді міста Києва.

На виконання умов Контракту, за Специфікаціями №№ 17 та 18 позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується залізничною накладною № 49023286 та митною декларацією № 700020000/2016/003703 від 23.06.2016 (рахунок-фактура № 1117 від 22.06.2016 на суму 487 954,40 дол. США), залізничною накладною № 48636922 та митною декларацією № 700020000/2017/001044 від 23.02.2017 (рахунок-фактура № 225 від 23.02.2017 на суму 1 282 930,80 дол. США), залізничною накладною № 48727889 та митною декларацією № 700020000/2017/001158 від 28.02.2017 (рахунок-фактура № 235 від 27.02.2017 на суму 1 276 805,88 дол. США).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Контракту за Специфікаціями №№ 17 та 18 товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 3 047 694,08 дол. США.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов Контракту сторонами підписані Специфікація № 17 від 09.06.2016 та Специфікація № 18 від 14.02.2017, якими сторони погодили істотні умови поставки партії товару згідно Контракту та визначили вантажоодержувача - АТ «Саткинський чугуноплавильний завод».

Матеріалами справи підтверджується (залізничною накладною № 49023286 та митною декларацією № 700020000/2016/003703 від 23.06.2016, залізничною накладною № 48636922 та митною декларацією № 700020000/2017/001044 від 23.02.2017, залізничною накладною № 48727889 та митною декларацією № 700020000/2017/001158 від 28.02.2017) факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Контракту на загальну суму 3 047 691,08 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.1 Контракту оплата здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту відвантаження, що відповідає даті календарного штемпеля станції Краматорськ на залізничній накладній. Валютою платежу є долари США.

З матеріалів справи вбачається, що на залізничній накладній № 49023286 міститься календарний штемпель станції Краматорськ із датою - 23.06.2016, на залізничній накладній № 48727689 міститься календарний штемпель станції Краматорськ із датою - 28.02.2017 та на залізничній накладній № 48636922 міститься календарний штемпель станції Краматорськ із датою - 23.02.2017.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Контракту, заборгованість відповідача за поставлений товар залізничними накладними № 49023286, № 48636922 та № 48727889 становить 3 047 691,08 дол. США, а строк виконання грошового зобов'язання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Контракту за поставлений товар у розмірі 3 047 691,08 дол. США. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 3 047 694,08 дол. США, тоді як матеріалами справи (рахунок-фактура № 1117 від 22.06.2016 на суму 487 954,40 дол. США, рахунок-фактура № 225 від 23.02.2017 на суму 1 282 930,80 дол. США, рахунок-фактура № 235 від 27.02.2017 на суму 1 276 805,88 дол. США) підтверджується заборгованість на загальну суму 3 047 691,08 дол. США.

Тобто, позивачем математично не вірно обраховано загальну суму заборгованості за поставлений товар, у зв'язку з чим безпідставно заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 3 дол. США.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3 047 691,08 дол. США. В іншій частині позовних вимог (заборгованісь у розмірі 3 дол. США) необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЧПЗ Трейд» (125047, Російська Федерація, м. Москва, вул. 1-а Брестська, 22; код ОКПО: 70829059) (Общество з ограниченной ответственностью «СЧПЗ Трейд»; 119192, Российская Федерация, г. Москва, 1-я Брестская, 11; код ОКПО 70829059) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (01010, м. Київ, вул. Гайцана Миколи, 2, офіс 403; ідентифікаційний код 39116994) заборгованість у розмірі 3 047 691 (три мільйона сорок сім тисяч шістсот дев'яносто один) дол. США 08 центів та судовий збір у розмірі 206 699 (двісті шість тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) грн. 80 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.06.2017.

Суддя В.П. Босий