ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р.Справа № 915/154/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лашина В.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Безпалюк А.В.

за участю:

від ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» - ОСОБА_1, довіреність № 4-4-1-19/126, від 09.12.2016;

від ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ОСОБА_2, довіреність № 1682 від 28.10.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2017

у справі № 915/154/17

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт»

про стягнення грошових коштів у сумі 69 015,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» про стягнення грошових коштів у сумі 69 015,80 грн. за охорону вантажу.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2017 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ПАТ Судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» на користь ПАТ «Українська залізниця» заборгованість за охорону вантажу в сумі 65 966,11 грн. та судовий збір у сумі 1 536,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2017 в частині задоволення позовних вимог, та в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу зазначає, що між сторонами відсутні договірні відносини щодо охорони вантажу шляхом супроводження вантажу відомчою воєнізованою охороною.

Крім того, на думку скаржника судом першої інстанції проігноровано п. 31.5 Тарифного керівництва №1 (Таблиця №4), яким встановлено, що ставка варіюється не в залежності від того, прибули вагони на станцію/ в порт чи ні, а в залежності від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Богатир К.В., Лашин В.В. ) від 27.04.2017 апеляційну скаргу ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.05.2017 об 11:30.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 продовжено строк апеляційного провадження до 12.07.2017 включно. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.07.2017 об 11:00.

У судове засідання 04.07.2017 зявився представник ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця», який в повному обсязі не згоден із твердженнями скаржника, викладених в апеляційній скарзі та просить суд у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції від 29.03.2017 у справі № 915/154/17 залишити без змін.

Представник ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Предметом даного спору є позовні вимоги про сплату відповідачем плати за охорону вантажу, у зв'язку з несвоєчасним вивільненням відповідачем залізничних колій позивача.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд виходив з того, що у зв'язку із затримкою відповідачем вагонів з вантажем, що внесено до переліку таких, що підлягають охороні на залізничному транспорті, наявні підстави для оплати відповідачем за охорону вказаного вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.03.2012 між ДП «Одеська залізниця», правонаступником якого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 є ПАТ «Українська залізниця» та ПАТ СК «Укррічфлот» в особі філії «Миколаївський річковий порт» був укладений договір № 1401316 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, з урахуванням додаткової угоди від 02.12.2015 № 6, предметом якого згідно п. п. 1.1 є надання залізницею вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (а.с. 136-139).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору № 1401316 вантажовласник зобовязується предявляти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу, а залізниця зобовязується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, повязані із перевезенням вантажів.

Відповідно до п. 7.4 договору № 1401316 він укладений строком на пять років.

У подальшому між ДП «Одеська залізниця» та ОСОБА_4 «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Ольшанської філії (власник колії) укладений договір від 24.08.2012 року № ДН-4/100, з урахуванням додаткових угод до нього, про експлуатацію залізничної підїзної колії ОСОБА_4 Київ-Дніпровське МППЗТ дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії (Договір № ДН-4/100), відповідно до п. 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить ОСОБА_4 «ОСОБА_4 - Дніпровське МППЗТ», та примикає стрілкою № 60 до колії № 32 станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, і, яка обслуговується локомотивом ОСОБА_4 «ОСОБА_4 - Дніпровське МППЗТ». Межею підїзної колії є знак «Межа підїзної колії», який встановлено біля ізолюючого стику світлофору М-76 (а.с. 112-114).

Відповідно до п. 5 Договору № ДН-4/100 повідомлення про подачу вагонів передається по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парка, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний.

Відповідно до п. 6 Договору № ДН-4/100 вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера станції. Здавання вагонів провадиться на коліях сортувального парку, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний. Подальший рух вагонів виконується локомотивом ОСОБА_4 «ОСОБА_4 - Дніпровське МППЗТ».

Відповідно до п. 11 Договору № ДН-4/100 максимальна переробна спроможність вантажних пунктів з урахуванням часу на технологічні операції по вивантаженню, зокрема, щодо металу: на коліях 5 та 6 - 30 ваг./добу (одночасна подача 15 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.); на колії 14 - 14 ваг./добу (одночасна подача 3 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.); на колії 21 - 12 ваг./добу (одночасна подача 7 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.).

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від власника колії або його контрагента складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Загальний час, за який вноситься плата за користування вагонами включає час затримки з вини власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні.

Відповідно до п. 14 Договору № ДН-4/100 вагони подаються, зокрема, філії ПАТ СК «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт».

Відповідно до п. 16 Договору № ДН-4/100 підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами), за маневрову роботу з вагонами, які надійшли на адресу власника колії згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом; інші збори і плати згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів.

Сторонами договору погоджено термін його дії 5 років з 02.10.2012 по 01.10.2017 включно (п. 21 Договору № ДН-4/100).

Як вбачаться з матеріалів справи, у вересні 2016 року на станцію Миколаїв-Вантажний на адресу відповідача прибуло 27 вагонів №№ 60624889, 52290905, 62091269, 68401926, 67121764, 67816561, 58335456, 56579386, 60506540, 61253704, 65567588, 67636209, 66367749, 67096578, 61171559, 66930637, 68739846, 66436973, 52725462, 67890061, 67386011, 56113434, 62107461, 55117493, 53153185, 59957746, 53585097, у котрих, згідно накладних (а.с. 61-87) вантажем є метал.

У графі 49 цих накладних унесено запис «Охорона залізниці».

Указані вагони простояли в очікуванні вивантаження на станції призначення Миколаїв-Вантажний з простроченням установлених строків через не прийняття вантажу відповідачем.

Викладене також підтверджується витягом з книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (а.с. 27).

У звязку з несвоєчасним вивезенням вагонів із колій станції Миколаїв-Вантажний працівниками станції складені акти загальної форми ГУ-23 про початок затримки вагонів в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта (а.с. 91-97).

Крім того, працівниками станції складені акти загальної форми ГУ-23 про затримку стрілка ВОХР по охороні вагонів (а.с. 12-13):

- № 3270 від 01.10.2016 по охороні з 29.09.2016 року 17-01 год. по 01.10.2016 15-50 год. (47 год.) вагонів: 60624889, 52290905, 68401926, 58335456, 56579386, 60506540, 61253704, 65567588 (перша група вагонів),

- № 3313 від 02.10.2016 по охороні з 29.09.2016 17-01 год. по 02.10.2016 04-00 год. (59 год.) вагонів: 62091269, 67121764, 67816561 (друга група вагонів),

- № 3315 від 02.10.2016 по охороні з 01.10.2016 року 00-25 год. по 02.10.2016 року 04-00 год. (28 год.) вагонів: 67636209, 66367749, 67096578, 61171559, 66930637, 68739846, 66436973, 52725462 (третя група вагонів),

- № 3325 від 03.10.2016 по охороні з 02.10.2016 06-30 год. по 03.10.2016 15-00 год. (33 год.) вагонів: 67890061, 67386011, 56113434, 62107461, 55117493, 53153185, 59957746, 53585097 (четверта група вагонів).

Зазначені акти підписано повноважними представниками сторін.

Відповідач оплатив надані станцією Миколаїв-Вантажний ПАТ «Українська залізниця» послуги зі зберігання вантажу у вагонах та плату за користування вагонами без зауважень згідно складених працівниками станції відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 (а.с. 98-102) та накопичувальних карток зборів за роботи (послуги) та штрафів, повязаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92 (а.с. 103-107), проте відмовився від оплати зборів за охорону вантажу, нарахованих згідно накопичувальних карток форми ФДУ-92 (а.с. 28-32).

Здійснення охорони вантажу стрілками ВОХР оформлюється та відображається у Маршрутах варти відомчої воєнізованої охорони (а.с. 15-25).

Так, на підставі вказаних Маршрутів та актів загальної форми ГУ-23 складені:

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 04.10.2016 року № 04101575 на суму 9 281,66 грн. (акт загальної форми № 3315);

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 06.10.2016 року № 06101588 на суму 14 585,47 грн. (акт загальної форми № 3325);

- накопичувальна картка від 07.10.2016 року № 07101599 на суму 16 242,91 грн. (акти загальної форми №№ 3313, 3270);

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 07.10.2016 року № 07101600 на суму 10 883,86 грн. (акти загальної форми № 3270, 3315);

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 07.10.2016 року № 07101601 на суму 6 519,26 грн. (акт загальної форми № 3313).

Всього за переліченими вище накопичувальними картками відповідачу виставлено до оплати зборів за охорону вантажу на суму 69 015,80 грн. (57 513,16 грн. + ПДВ 11 502,64 грн.) Представником відповідача зазначені накопичувальні картки підписано із запереченням «Услуга охраны не заказывалась, фактически предоставлена не была, груз охраной порту не сдавался» та на даний час послуги охорони відповідачем не оплачено.

Відповідно до частини 1 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина 5 статті 306 цього Кодексу).

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються, зокрема Законом України «Про залізничний транспорт», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативними актами. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 5 Статуту).

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно з ч. 1 п. 42 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення.

За змістом ч. 1 п. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами зберігання вантажів.

Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами та контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Правил обслуговування залізничних підїзних колій, затверджених Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованих Мінюстом України 24.11.2000 року за № 875/5096, до залізничних підїзних колій належать колії, що зєднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - субєктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на підїзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію підїзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію підїзних колій укладаються між залізницею і власниками підїзних колій у разі обслуговування підїзної колії власним або орендованим локомотивом.

У разі обслуговування підїзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника підїзної колії або його контрагентів (п. 2.5 Правил обслуговування залізничних підїзних колій).

Згідно п. 6 договору № ДН-4/100, вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції ОСОБА_5, згідно вказівки маневрового диспетчера станції. Здавання вагонів провадиться на коліях сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції ОСОБА_5. Подальший рух вагонів виконується локомотивом ОСОБА_4 Дніпровське МППЗТ.

Одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами перевезення вантажів (ст. 46 Статуту).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу на турою зданими, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли у процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу, і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ст. 129 Статуту).

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334 і зареєстрованими у Мінюсті України 08.07.2002 року за № 567/6855, встановлено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли у процесі перевезення вантажу, багажу чи вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

Наявні в матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23 на затримку вагонів містять усі перелічені вище реквізити.

Порядок подачі вагонів на підїзну колію визначено договором № ДН-4/100, пунктом 5 котрого встановлено, що повідомлення про подачу вагонів передається по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парка, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний.

Доказів подання вагонів залізницею з порушенням установленого сторонами часу відповідачем суду не надано, а тому, з урахуванням пояснень представника відповідача у судовому засіданні, суд вважає встановленим факт несвоєчасного вивезення вагонів з вантажем з вини відповідача.

Так, частиною 2 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що охорона вантажів і об'єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ «Укрзалізниця». Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1994 № 106 «Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом» визначено, що за супроводження та охорону вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті стягується окрема плата, розмір якої встановлюється Міністерством транспорту за погодженням з Міністерством економіки

Вантажі, адресовані відповідачу, що знаходилися у несвоєчасно вивантажених вагонах, зокрема, прокат чорних металів та лом чорних металів, включено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і звязку України від 20.01.1997 року № 18 Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України, зареєстрованого в Мінюсті України 20.02.1997 року за № 36/1840, у редакції наказу Мінінфраструктури України від 27.06.2012 року № 363, зареєстрованого в Мінюсті України 12.07.2012 року за № 1171/21483, за кодами тарифної групи і позиції 324, 316 відповідно. Зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1994 року № 106 Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом.

Згідно з пп. 31.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг (ОСОБА_1 керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 року № 317 і зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2009 року за № 340/16356, плата за охорону та супроводження вантажів, що підлягають обовязковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, визначається за тарифами, наведеними в табл. 3, за тарифну відстань. У перевізних документах робиться відмітка Охорона залізниці (Охрана железной дороги).

Плата за охорону не нараховується, якщо супроводження й охорона вантажів, що підлягають охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, забезпечуються провідником відправника (одержувача), водночас за проїзд провідників плата визначається згідно з пунктом 16 цього розділу; відмітка Охорона залізниці (Охрана железной дороги) у перевізних документах не проставляється (пп. 31.2 Тарифного керівництва № 1).

Якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. (пп. 31.5 Тарифного керівництва № 1).

Отже, доводи апеляційної скарги, стосовно того, що між сторонами відсутні договірні відносини щодо охорони вантажу шляхом супроводження вантажу відомчою воєнізованою охороною, спростовуються вимогами вищезазначеного законодавства, оскільки вантаж який зазначений у накладних повинен супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України. Крім того, відповідач був обізнаний про охорону вантажу під час оформлення перевізних документів (залізничних накладних), оскільки у графі 49 містяться відмітки «Охорона залізниці», що також підтверджує факт охорони вантажу силами ВОХР на залізничному транспорті.

ПАТ «Українська залізниця» здійснено розрахунок зборів за охорону належного відповідачу вантажу у відповідності до приписів Тарифного керівництва № 1 та наказу Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 року № 317 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 26.01.2015 року № 13.

Колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо розрахунку плати за охорону майна та зазначає наступне.

Як уже зазначалось, відповідно до пункту 31.5. Збірника тарифів, якщо на станції виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково стягується плата згідно з таблицею 4. Плата за охорону вантажу, який затримано з причин, не залежних від залізниці на станціях, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо.

Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

Так, згідно з положеннями пункту 31.5. Збірника тарифів, плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були пред'явлені до перевезення одним вантажовідправником, за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Проте, як установлено колегією суддів, кожен із спірних вагонів було оформлено окремим перевізним документом (в даному випадку накладними), відповідно плату за охорону ватажу нараховано за ставкою 24,00 грн./ваг-год, а тому знижені ставки за охорону групи вагонів застосуванню не підлягають.

Отже, доводи апеляційної скарги, що при затримці 8 вагонів відповідно до актів загальною форми № 3270 від 01.10.2016, № 3315 від 02.10.2016 та № 3325 від 03.10.2016 не вірно застосована ставка 24,00 грн./ваг-год спростовується вищенаведеним.

Позивач вірно розрахував суму платежів платежів за охорону вантажу ПАТ СК «Укррічфлот» за охорону третьої групи вагонів.

Як вірно перераховано судом першої інстанції, що охорона вантажу у першій групі вагонів здійснювалась 45 годин, а не 47 як зазначено позивачем (переривання охорони на 2 години стрілками ВОХР вбачається із Маршрутів ХУ-2 № 520504, № 520491), охорона вантажу у другій групі вагонів здійснювалась 57 годин, а не 59 (переривання охорони на 2 години стрілками ВОХР вбачається із Маршрутів ХУ-2 № 520504, № 520491), охорона вантажу у четвертій групі вагонів здійснювалась 32 години, а не 33 (переривання охорони на 1 годину стрілками ВОХР вбачається із Маршруту ХУ-2 № 520559).

Отже, доводи апеляційної скарги, що відповідно до інформації маршрутів варти відомчої воєнізованої охорони визначено, що як мінімум 2 години на добу, вагони не були під охороною, а саме під час вживання їжі стрілком ВОХР (як правило з 13:00 по 14:00, та з 20:00 по 21:00), не знайшли свого підтвердження, оскільки суд першої інстанції перерахував розрахунок позивача, та виключив час вживання їжі на маршрутах №520504, № 520491, № 520504, № 520491 та № 520559, оскільки охорона вантажу по зазначеним маршрутам здійснювалася 24 години.

Крім того, датою повідомлення вантажоотримувача про прибуття четвертої групи вагонів є 02.10.2016 року о 6-30 год., у зв'язку із чим затримка та охорона стрілками ВОХР вантажу повинна рахуватись з 02.10.2016 року з 08-30 год. (всього 30 год.), тобто 2 години після повідомлення про прибуття та подачі вагонів. В той же час, позивач зазначає, що затримка та охорона вантажу у четвертій групі вагонів відбувалась з 02.10.2016 року 06-30 год., тобто з моменту повідомлення про прибуття, що не узгоджується із п. 5 договору № ДН-4/100.

Таким чином, господарський суд Миколаївської області вірно зробив розрахунок плати за охорону вагонів, отже позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» до ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» підлягають задоволенню частково у розмірі 65 966,11 грн. разом з ПДВ.

На підставі викладеного, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.03.32017 по справі № 915/154/17 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2017 у справі № 915/154/17 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі філії ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 05.07.2017.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир