ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 Справа № 904/2797/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. доповідач;

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність б/н від 01.03.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № ББУ/ПУ439/ВП/16 від 06.12.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 по справі № 904/2797/17 (суддя Воронько В.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарекс-Енерго», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 129429,22 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Дарекс-Енерго» по справі № 904/2797/17. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 71000,00 грн., 3 % річних у сумі 5187,86 грн., інфляційних нарахувань у сумі 53229,22 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1941,26 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наявністю у відповідача ОСОБА_3 «ДТЕК Павлоградвугілля» (покупець, або боржник) перед позивачем ТОВ «Дарекс» (постачальник, або первісний кредитор) заборгованості за поставлену та не в повному обсязі оплачену продукцію за договором поставки № 14-16/507-КП/И від 01.09.2014 у сумі 71000,00 грн., яку в подальшому первісний кредитор передав ТОВ «Дарекс-Енерго» (новий кредитор) за договором № 15 про відступлення права кредиторської вимоги.

Оскільки боржник не виконав свої зобовязання за договором про відступлення права вимоги, новим кредитором, окрім суми основного боргу, нараховано до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, які судом першої інстанції частково задоволено з підстав невірного визначення періоду нарахування 3 % річнихє.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, зупинити провадження по даній справі до вирішення справи № 916/902/17, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 по справі № 904/2797/17 скасувати.

Апеляційна скарга мотивована неповним зясуванням місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю обставинам справи, викладених у рішенні висновків, та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає що обставини, які будуть встановлені господарським судом Одеської області у справ № 916/902/17, матимуть преюдиціальне значення для справи № 904/2797/17. Однак суд першої інстанції, всупереч вимог ч. 1 ст. 79 ГПК України, безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом Одеської області повязаної з нею справи.

Апелянт вважає договір відступлення кредиторської вимоги № 15 від 14.09.2015 недійсним, оскільки останній підписаний представником первісного кредитора, який також працював на підприємстві позивача, що в свою чергу заборонено приписами ст. 238 ЦК України.

Господарським судом Одеської області 18.04.2017 порушено провадження у справі № 916/902/17 за позовом ОСОБА_3 «ДТЕК Павлоградвугілля» до ТОВ «Дарекс» про визнання договору відступлення кредиторської вимоги № 15 від 14.09.2015 недійсним, а ухвалою від 14.06.2017 відкладено розгляд справи на 26.06.2017.

06.06.2017 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду відновлено строк на подачу апеляційної скарги, прийнято її до розгляду в судову засіданні на 26.06.2017.

23.06.2017 від позивача по справі на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що відповідач, підписуючи договір відступлення права вимоги, підтвердив наявність боргу у сумі 71000,00 грн., а підписання даного договору громадянином ОСОБА_4 не суперечить нормам діючого законодавства.

26.06.2017 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши у повному обсязі наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення не підлягає зміні або скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарекс» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (покупець) укладено договір поставки №14-16/507-КП/И (далі договір).

Згідно п. 1.1. договору в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, в строки, за ціною та якісними характеристиками, узгодженими сторонами у цьому договорі та специфікації, що є невідємними частинами цього договору.

Покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію, відповідно до умов цього договору (п. 1.2. договору).

Пунктом 4.2. договору визначено, що коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватись положеннями, затвердженими в міжнародних термінах «Інкотермс-2000», з урахуванням узгоджених сторонами застережень і умов поставок у відповідних специфікаціях.

Датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про приймання продукції (п. 4.4. договору).

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 15-й календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції (п. 5.3. договору).

01.09.2014 сторонами договору погоджено, підписано та скріплено печатками специфікацію до договору. Відповідно до даної специфікації постачальник, в строк до 19.09.2014, поставляє покупцю дизельну електростанцію КJ POWER4 (дизельний генератор 5KJR75ASB) у кількості 1шт., вартістю 166666,67 грн., та причеп ТИТАН 2000 у кількості 1 шт., за ціною 34166,67 грн. без ПДВ.

Також у вищевказаній специфікації сторони строк оплати товару встановили на 15-й календарний день з моменту поставки.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в судовому засіданні відповідачем постачальник 19.09.2014 поставив на адресу відповідача товар, визначений специфікацією до Договору.

Однак відповідач, у строк встановлений Договором та специфікацією, не оплатив вчасно та в повному обсязі поставлений відповідно до умов Договору товар, здійснивши часткову оплату на загальну суму 170000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а. с. 94-96).

В платіжних дорученнях зазначена назва товару відповідно до специфікації від 01.09.2014, що є підтвердженням отримання відповідачем товару за умовами договору.

Внаслідок часткової оплати поставленого товару, у відповідача перед постачальником виникла заборгованість у сумі 71000,00 грн.

14.09.2015 між ТОВ «Дарекс» (постачальник, первісний кредитор), ТОВ «Дарекс-Енерго» (позивач, новий кредитор) та ОСОБА_3 «ДТЕК Павлоградвугілля» (відповідач, боржник) було укладено договір № 15 про відступлення права кредиторської вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор набуває право кредиторської вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором ОСОБА_3 «ДТЕК Павлоградвугілля» на суму основного боргу за договором поставки № 14-16/507-КП/И від 01.09.2014 у розмірі 71000,00 грн. Підписанням цього договору первісний кредитор та боржник також підтверджують наявність вказаного боргу (кредиторських вимог) та вірність суми боргу.

Відповідно до п.1.6. договору відступлення права вимоги боржник підтверджує наявність вказаного боргу на дату підписання цього договору та не заперечує проти передачі новому кредитору права кредиторської вимоги і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення (відступлення) боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором про відступлення права кредиторської вимоги, наявність боргу у сумі 71000,00 грн. і стала причиною господарського спору.

Правовідносини, які склалися між сторонами в даній справі, породжують права та обовязки повязані з поставкою товару.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст. 193 ГК України передбачено, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як встановлено місцевим господарським судом, за придбаний товар відповідач повного та своєчасного розрахунку не провів.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар (п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обовязок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Як зазначалося вище, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим Договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 15 (пятнадцяти) календарних днів з дати поставки продукції.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено відповідачем, 19.09.2014 ТОВ «Дарекс» поставив, а відповідач прийняв товар, а тому у відповідача виник обовязок щодо оплати отриманого товару, а у ТОВ «Дарекс», відповідно, виникло право вимоги такої оплати з 06.10.2014.

В подальшому, між сторонами у господарській справі та ТОВ «Дарекс» було підписано договір про відступлення права кредиторської вимоги у розмірі 71000,00 грн. За умовами даного договору боржник за Договором ОСОБА_3 «ДТЕК Павлоградвугілля» визнав наявність боргу у сумі 71000,00 грн., та надав згоду на переведення (відступлення) боргу ТОВ «Дарекс-Енерго», проте порушив свої зобовязання щодо сплати останньому зазначеної суми коштів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість задоволення позовних вимог та наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 71000,00 грн.

Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних, за період з 05.10.2014 по 14.03.2017 у розмірі 5200,00 грн., та інфляційні втрати, за період з жовтня 2014 року по січень 2017 рік у сумі 53229,22 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобовязання, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду, з урахуванням перерахунку судом першої інстанції 3 % річних, про можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 5187,86 грн. та інфляційних втрат у сумі 53229,22 грн.

В апеляційній скарзі боржник просить зупинити провадження у справі № 904/2797/17 до вирішення повязаної з нею господарської справи № 916/902/17, яка перебуває в провадженні господарського суду Одеської області, за позовом ОСОБА_3 «ДТЕК Павлоградвугілля» до ТОВ «Дарекс-Енерго» про визнання недійсним договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі є обєктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення повязаної справи іншим судом.

Згідно з п. 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» розяснено, що ст. 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому повязаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 2-4 ст. 35ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

На думку колегії суддів у задоволенні заяви скаржника про зупинення провадження у справі слід відмовити з огляду на наступне.

Розгляд вищевказаної господарської справи, яка перебуває в провадженні господарського суду Одеської області, не створює жодних процесуальних перешкод для розгляду господарської справи № 904/2797/17.

На момент розгляду даної справи договір уступки права вимоги недійсним не визнано. Згідно норм ЦК України презюмується правомірність угоди. При цьому колегія суддів зауважує, що у разі задоволення позову про визнання договору відступлення права вимоги недійсним відповідач не позбавлений права звернутися до суду про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами.

За таких обставин заява скаржника про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених господарським судом обставин в справі, а тому не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 по справі № 904/2797/17 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 30.06.2017.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

ОСОБА_5