ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.06.2017р. Справа №905/748/17

за позовом Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк

до відповідача 1. Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", м.Донецьк

до відповідача 2. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний

комбінат», м.Кривий Ріг

до відповідача 3. Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ

про стягнення вартості недостачі в розмірі 46953,10 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: ОСОБА_1-по дов.

від відповідача 3: ОСОБА_2-по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1, Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", м.Донецьк, до відповідача 2, Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг, до відповідача 3, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_3 залізниця», м.Дніпро, про стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.05.2017р. замінено неналежного відповідача 3 по справі належним, Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», м.Київ.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на подання відповідачем 3 непридатних для перевезення вантажу вагонів та невжиття відповідачем 2 заходів, які б унеможливлювали втрату вантажу, внаслідок чого позивачем було втрачено вантаж на суму 46953,10 грн.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив.

Згідно позовної заяви Державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця" зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Донецької області було встановлено неможливість направлення за належністю поштової кореспонденції ДП "ОСОБА_1 залізниця". За таких обставин, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача 1 було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Проте, відповідач 1 в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву від 04.05.2017р. №193/81 проти позовних вимог заперечує, посилаючись на ті обставини, що обовязок надати придатний для перевезення вантажу рухомий склад належить саме залізниці, яка прийнявши вантаж до перевезення підтвердила придатність вагонів до перевезення як в комерційному, так й в технічному стані, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу.

Відповідач 3 у відзиві на позов від 06.06.2017р. №2022/590 позов не визнав, посилаючись на норми ст.111 Статуту залізниць України та втрату вантажу через невиконання відповідачем 2 своїх обовязків.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача 2, відповідача 3, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

30.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Інкостил Груп (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» - металургійний завод» (покупець) був підписаний договір поставки №330006639, згідно з умовами якого постачальник зобовязується передати у власність позивача залізорудні окатиші виробництва Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а позивач зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити його на умовах, передбачених договором та специфікаціями до нього.

Згідно п.2.2 договору від 30.04.2015р. №330006639 в специфікаціях до договору вказуються наступні відомості про товар, постачання якого буде здійснюватися згідно з договором: найменування товару, строк поставки товару, ціна товару за одну метричну тону, приплати та скидки за зміну якісних показників, кількість товару навалом, загальна вартість товару.

За змістом розділу 3 договору обсяг товару, що постачається визначається в специфікаціях. Постачання товару за договором здійснюється на умовах FCA-станція ОСОБА_3 або Рядова, ОСОБА_3 залізниці згідно з договором, специфікаціями до нього та щодобовим графіком поставки. Поставка товару здійснюється з урахуванням реквізитів покупця, вказаних покупцем. Датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції відправлення вказана в графі 56 залізничної накладної.

Відповідно до п.3.11 договору від 30.04.2015р. №330006639 перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється на станції ОСОБА_3 або Рядова, ОСОБА_3 залізниці після відповідної відмітки в залізничній накладній про приймання товару до перевезення залізницею.

За змістом специфікації №21 від 21.11.2016р. до договору від 30.04.2015р. №330006639 постачальник мав поставити позивачу у грудні 2016р. залізорудні окатиші виробництва Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» у кількості +/-90000 тон, ціною 2745,59 грн. за тону (з ПДВ) на суму 247059720,00 грн. Умови та місце постачання: FCA ст.Мушкетово Донецької залізниці, вантажоотримувач ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод», код підприємства 2104, станція Мушкетово, Донецької залізниці, код станції 484009.

Як свідчать матеріали справи:

- 06.12.2016р. за залізничною накладною №47923180 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_3 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №56030901 окатиші залізорудні масою 69700 кг.

- 08.12.2016р. за залізничною накладною №45238409 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_3 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №55585285 окатиші залізорудні масою 69400 кг.

- 07.12.2016р. за залізничною накладною №45212446 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_3 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №55181119 окатиші залізорудні масою 69700 кг.

- 22.12.2016р. за залізничною накладною №45646734 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_3 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №59957605 окатиші залізорудні масою 69950 кг.

- 06.12.2016р. за залізничною накладною №47923180 Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (вантажовідправник) зі станції відправлення ОСОБА_3 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №56655657 окатиші залізорудні масою 68800 кг.

Як зазначено у вказаних залізничних накладних власник вантажу - Приватне акціонерне товариство Донецьксталь - металургійний завод згідно договору № від 30.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Інкостіл Груп та Приватним акціонерним товариством Донецьксталь - металургійний завод. Відвантаження здійснено з виробництва.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

На станції призначення Мушкетово Донецької була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складені:

- комерційний акт БК №443543/5 від 05.01.2017р., відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №59957605- нетто 66800 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3150 кг.

- комерційний акт БК №443537/112 від 18.12.2016р., відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №56655657- нетто 66650 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 2150 кг.

- комерційний акт БК №443536/111 від 18.12.2016р., відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №56030901- нетто 65750 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3950 кг.

- комерційний акт БК №443533/108 від 12.12.2016р., відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №55181119- нетто 66400 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3300 кг.

- комерційний акт БК №443535/110 від 13.12.2016р., відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №55585285- нетто 61100 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 8300 кг.

Згідно вказаних комерційних актів зазначено, що всі вагони технічно справні.

При цьому, як зазначено у відповідному комерційному акті у вагоні №59957605 над 2-3 люками наявні поглиблення, течії вантажу не має, під 3 люком мається зазор старого характеру, про що складений акт ГУ-106.

У вагоні №56655657 над 2-3 люками наявна виїмка вантажу, на хребтовій балці та ходових частинах наявні сліди просипання вантажу, наявне нещільне прилігання 2 люку, відсутній армувальний лист.

У вагоні №56030901 над 5-6 люками наявна виїмка вантажу, на хребтовій балці та ходових частинах наявні сліди просипання вантажу, відсутній армувальний лист.

У вагоні №55181119 над 6-7 люками є пошлиблення, наявні наслідки просипання вантажу окатишів залізорудних.

У вагоні №55585285 над 4 люком мається поглиблення, наявне нещільне прилігання 4 люку, про що також складено акт ГУ106.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційні акти БК №443543/5 від 05.01.2017р., БК №443537/112 від 18.12.2016р., БК №443536/111 від 18.12.2016р., БК №443533/108 від 12.12.2016р., БК №443535/110 від 13.12.2016р. підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Належність складання актів та їх дійсність сторонами не заперечується.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення, зокрема, з відповідача 3, який не забезпечив збереження прийнятого до перевезення вантажу та з відповідача 2 (вантажовідправника), який завантажив вантаж в несправний вагон, вартості втрачених залізорудних окатишів в сумі 46953,10 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню відносно відповідача 3, враховуючи наступне:

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Згідно із ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Суд приймає до уваги встановлені комерійними актами факти нестачі вантажу у спірних вагонах.

Одночасно, за висновками суду, відповідачем 3 не доведено суду, що така недостача вантажу відбулася не з його вини.

При цьому, посилання позивача у позові та письмових поясненнях, відповідача 3 щодо наявності обовязку відповідача 2 (вантажовідправника) нести відповідальність за втрату вантажу суд до уваги не приймає.

Так, за твердженням позивача, відповідача 3, вантажовідправник (відповідач 2) був зобовязаний підготувати вантаж до транспортування, пересвідчитися, що перевезення у даних вагонах не призведе до втрати вантажу.

Проте, згідно ст.31 Статуту залізниць України саме залізниця зобовязана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до ч.5 ст.71 Статуту залізниці України експлуатація залізничних підїздних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу (ЄТП) роботи підїздної колії і станції примикання. ЄТП розробляється з метою надання залізницею своїм партнерам вантажовласникам якісних транспортних послуг.

Як встановлено, у 2012 році між відповідачем 2 та ДП «ОСОБА_3 залізниця» був підписаний Єдиний технологічний процес роботи підїздної колії ПАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат та станцій примикання ОСОБА_3 і Рядова ДП «ОСОБА_3 залізниця», згідно якого колії відповідача 2 примикають до станції ОСОБА_3 та станції Рядова. Виходячи зі змісту ЄТП після виставлення завантажених вагонів на станцію ОСОБА_3 обробка состава при відправленні включає, зокрема, технічне обслуговування та комерційний огляд вагонів і усунення несправностей працівниками залізниці. Предявлення состава для технічного обслуговування реєструється у Книзі предявлення вантажних вагонів до технічного обслуговування форми ВУ-14, яка знаходиться у чергового по станції. Паралельно з технічним обслуговуванням прийомоздавальники проводять комерційний огляд вагонів і усунення комерційних несправностей. Готовність поїзда у комерційному відношенні прийомоздавальник вантажу, який проводив огляд, засвідчує своїм підписом у натурному листі і повідомляє про це чергового по станції. Виявлені при огляді комерційнй несправності, які погрожують безпеці руху і зберіганню вантажів, оформлюються актом загальної форми Гу-23. Вагони з комерційними несправностями повертаються на підїздну колію для усунення несправностей.

Згідно п.7.11.1 Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації, затвердженої у вересні 2008р. наказом Укрзалізниці №417-Ц, заборонено подавати під завантаження вагони, що мають „пошкодження або відсутність металевої обшивки, настилу підлоги, борта та інших вузлів кузова, даху, дверей; люки і арміровочні листи є складовою частиною підлоги вагону (інші вузли кузова), а тому наявність зазорів між кришками люків і арміровочними листами, розміри яких не відповідають конструктивним, свідчить про несправність (технічну) вагону і такий вагон не повинен був подаватись під завантаження.

Таким чином, саме на залізниці лежить обов'язок подавати під завантаження справні, у технічному відношенні, вагони.

Посилання позивача, відповідача 3 на ті обставини, що на відправникові лежить обовязок підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які б забезпечували його збереження на шляху слідування; придатність рухомого складу для перевезення вантажів у комерційному відношенні визначає відправник, судом до уваги не прийняті враховуючи, що згідно ч.3 ст.32 Статуту залізниць України передбачений обовязок відправника підготувати саме вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування, а не вагон.

За таких обставин, враховуючи відсутність правових підстав для покладення відповідальності за втрату вантажу на вантажовідправника, позов в частині вимог до відповідача 2 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.2 специфікації №21 від 23.12.2016р. до договору № від 30.04.2015р. базова ціна на товару встановлюється відповідно додаткової угоди від 30.06.2016р. в еквіваленті до іноземної валюти (долару США) і складає 88,34 доларів США за тонну без ПДВ.

Ціна в гривнях встановлюється виходячи з еквівалентної доларової ціни по офіційному курсу НБУ гривні до долару США на 00-00 дати відвантаження товару.

Ціна окатишів залізорудних встановлена згідно п.4.1 даного договору з базовим вмістом заліза 61,9%, базовим складом дрібниці 5,0%, модулем основності 0,5 од.

Ціна на момент підписання специфікації, складає 2287,59 грн. без ПДВ за 1 тонну. Виходячи із курсу гривні до долару США, встановленому НБУ і діючим на 00:00 дати підписання Специфікації, яка складає 25,895267 грн.

При цьому, приплати та знижки за кожний відсоток зміни вмісту заліза від базового еквівалентні 1,42714 дол. США без ПДВ, і за кожен відсоток збільшення (зменшення) вмісту дрібниць від базового еквівалентні 0,30498 дол. США.

Таким чином, фактична вартість 1 тонни - залізорудних окатишів складає 88,34 доларів США, що еквівалентно ціні у гривні станом на 21.11.2016р. (дату підписання специфікації до договору) -2287,59 грн. без ПДВ, при цьому виходячи з еквіваленту долару США до гривні на дату відвантаження вантажу.

Згідно із наявним в матеріалах справи копіями платіжних доручень №137 від 28.12.2016р., №10720 від 28.12.2016р., №10781 від 30.12.2017р., №136 від 2.12.2016р., №132 від 27.12.2016р., позивачем здійснено оплату згідно договору поставки № від 30.04.2015р. за поставлені залізорудні окатиші у загальній сумі 48529,700 грн.

Беручи до уваги умови оплати, вартість відправленого вантажу та проведений розрахунок, за відсутності доказів спростування, суд дійшов висновку про здійснення оплати у тому числі вантажу, який прийнято до відвантаження за переліченими залізничними накладними.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів руди залізної, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена до відповідачів у вагонах №59957605, №56655657, №56030901, №55181119, №55585285 у розмірі 46953,10 грн.

За висновками суду, розрахунок суми недостачі, проведений позивачем, є аріфметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

За таких обставин, враховуючи, що позов в частині вимог до відповідача 3 доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача 3 на користь позивача вартості недостачі вантажу в сумі 46953,10 грн. підлягають задоволенню.

Одночасно, враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували наявність між позивачем та відповідачем 1 певних зобовязань, які б породжували виникнення у відповідача 1 обовязку відповідатити перед позивачем за збереження вантажу, позов в частині вимог до відповідача 1 підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача 3 повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк до Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", м.Донецьк, Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг про стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10 грн.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м.Донецьк до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення вартості недостачі в сумі 46953,10 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» (83062 м.Донецьк, вул.І.Ткаченка, 122, ) вартість недостачі у сумі 46953 грн. 10 коп., судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 26.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.06.2017р.

Суддя Г.В. Левшина