ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017р. Справа № 914/821/17

За позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Львівська обл., м. Городок
до відповідача:Городоцької міської ради Львівської області, Львівська обл., м. Городок
про:визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0212 га, кадастровий номер 462091011:002:0120
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача:не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

26.04.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до Городоцької міської ради Львівської області (надалі - Відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0212 га, кадастровий номер 462091011:002:0120.

Ухвалою суду від 28.04.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 18.05.2017р. Розгляд справи відкладався на 08.06.2017р. та 19.06.2017р., про що судом винесено відповідні ухвали.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про долучення документів до матеріалів справи з додатками, заяву про долучення до матеріалів справи письмових пояснень з додатком, клопотання про продовження строку розгляду справи та заяву про відкладення розгляду справи. Заявлений позов представник обґрунтовує тим, що 11.02.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, на підставі якого позивач набув у власність нежитлову будівлю (колишню котельню), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 44,0 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0212 га, кадастровий НОМЕР_1. 11.02.2014р. позивачем зареєстровано право власності на вказаний об'єкт. Земельна ділянка на котрій знаходиться придбана позивачем будівля перебуває на праві постійного користування у Городоцької міської ради. На думку представника позивача, виходячи зі зміст ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України до позивача як нового власника будівлі перейшло право власності на земельну ділянку, належне попередньому власнику (відповідачу). Оскільки відповідач заперечує факт переходу до позивача права власності на спірну земельну ділянку у зв'язку з набуттям права власності на об'єкт нерухомості, представник просить суд визнати право власності на земельну ділянку в судовому порядку.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце його проведення.

Як вбачається із відзиву на позов, заперечуючи проти позову представник зазначає, що в силу приписів ст. 116, 141 ЗК України набуття права користування на земельну ділянку комунальної власності відбувається на підставі рішення органу місцевого самоврядування після припинення користування ними в порядку, визначеному законом; набуття права власності на будівлю, розташовану на земельній ділянці є лише підставою для припинення права користування, а не фактичним припинення такого права. На думку представника, набуття права власності на будівлю не свідчить про автоматичний перехід права власності на земельну ділянку на якій вона розташована.

Розглянувши в судовому засіданні 19.06.2017р. клопотання позивача про продовження строку розгляду справи та його заяву про відкладення розгляду справи, суд не знаходить підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

В даній справі суд прийшов до висновку, що за своєю категорією справа не є складною, представниками сторін подано всі документи, які вимагалися судом, останнім заслухано правові позиції представників з приводу заявленого позову, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про продовження строків розгляду справи.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні в матеріалах справи докази дають суду можливість вирішити спір в даному судовому засіданні, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.08.2013р. виконавчим комітетом Городоцької міською ради Львівської області прийнято рішення №245 «Про надання дозволу на розроблення детального плату території для оформлення права комунальної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлової будівлі (колишньої котельні)».

Рішенням XXV сесії VI скликання Городоцької міської ради Львівської області від 14.02.2014р. №1737 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий № НОМЕР_2) в постійне користування Городоцькій міській раді для обслуговування нежитлової будівлі (колишньої котельні) в АДРЕСА_1 Городоцького району Львівської області та передано у постійне користування Городоцькій міській раді земельну ділянку площею 0,0212 га за рахунок міських земель запасу для обслуговування нежитлової будівлі (колишньої котельні).

11.02.2014р. між відповідачем (Продавцем) та позивачем (Покупцем) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, відповідно до якого позивач набув у власність нежитлову будівлю (колишню котельню), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 44,0 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0212 га, кадастровий НОМЕР_1.

13.08.2014р. позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 10.08.2014р., яким просив міську раду у зв'язку з набуттям права власності на будівлю по АДРЕСА_1 прийняти рішення про перехід до ФОП ОСОБА_1 права постійного користування земельною ділянкою площею 0,0212 га по АДРЕСА_1. Листом від 05.12.2016р. №02-20/2605 Городоцька міська рада повідомила позивача про те, що він не являється суб'єктом, якому земельна ділянка може бути передана на праві постійного користування та рекомендовано звернутися до міської ради з заявою про передачу такої земельної ділянки в оренду або викупу.

22.12.2015р. позивач звернувся до відповідача з листом б/н від 22.12.2015р., яким просив надати дозвіл на викуп земельної ділянки площею 0,0212 га, кадастровий НОМЕР_1 у зв'язку з набуттям права власності на будівлю, яка знаходиться на вказаній земельній ділянці. Листом від 25.01.2016р. №01-21/116 відповідач повідомив позивача про те, що питання про викуп земельної ділянки буде розглянуто на черговому засіданні постійної депутатської комісії міської ради у справах земельних ресурсів, будівництва та архітектури. Станом на день розгляду справи, докази розгляду комісією заяви позивача в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на те, що відповідач заперечує факт переходу до позивача права власності на спірну земельну ділянку у зв'язку з набуттям права власності на об'єкт нерухомості, ФОП ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Встановивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За змістом ст. 120 ЗК України (в редакції станом на момент придбання позивачем котельні) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як встановлено судом, на підставі рішення Городоцької міської ради №1737 від 14.02.2014р., останній передано у постійне користування земельну ділянку площею 0,0212 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлової будівлі (колишньої котельні).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах №6-2225цс16 від 12.10.2016р., №6-2цс15 від 11.02.2015р. аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Матеріали справи свідчать про те, що на підставі договору-купівлі продажу нежитлової будівлі від 11.02.2014р. позивач набув у власність приміщення колишньої котельні по АДРЕСА_1, площею 44,0 кв.м., яка розташована на земельній ділянці кадастровий НОМЕР_1, належної на праві постійного користування Городоцькій міській раді.

З огляду на викладене, суд зазначає, що набуття позивачем права власності на нежитлову будівлю (котельню) є тим юридичним фактом з яким земельне законодавство України пов'язує припинення права користування відповідачем земельною ділянкою і перехід цього права до позивача. Однак, поряд з цим, законодавством не передбачено автоматичний перехід до набувача майна права користування земельною ділянкою на умовах постійного користування чи на умовах оренди, а також на умовах права власності, так як виникнення такого права у набувача можливе лише за рішенням власника землі, що перебуває у державній або комунальній власності.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст.12 ЗК України надання земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Суд не вправі втручатися у виключну компетенцію вказаних органів. Також, зміст ч.3 ст.116 ЗК України свідчить, що безоплатно передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у певних випадках.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду тільки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 і 376 ЦК України. У решті випадків право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України), а також рішень органів місцевого самоврядування (ст. 116 ЗК України).

На думку суду, відсутність рішення міської ради про припинення права постійного користування земельною ділянкою, рішення про передачу у власність земельної ділянки, дає підстави вважати, що позивачем право власності на спірну земельну ділянку набуто та оформлено не було. Натомість подання ним позову про визнання права власності на земельну ділянку суд розцінює як намагання здобути правовстановлюючі документи на неї в обхід установленого законом порядку, що є неприпустимим. Відтак, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2017р.

Суддя Крупник Р.В.