Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

„26 червня 2017 року cправа № 927/506/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство Чернігівобленерго,

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: 209 Управління начальника робіт,

вул. Староказармена дільниця, 2, м. Чернігів, Чернігівська область, 14029

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 89613,72 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача:ОСОБА_1 довіреність № 28/6783 від 12.12.2016, представник

від відповідача: ОСОБА_2 наказ № 11-ДП від 29.04.2015, заступник начальника з економіки

В судовому засіданні 26.06.2017 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством Чернігівобленерго подано позов до 209 Управління начальника робіт про стягнення 89613,72 грн. заборгованості, з якої 66661,70 грн. сума основного боргу за спожиту активну електроенергію у період з вересня 2016 року по березень 2017 року, 16122,97 грн. боргу за перевищення договірної величини споживання електроенергії у період з вересня 2016 року по грудень 2016 року, 595,44 грн. відсотків річних за період з 17.10.2016 по 19.04.2017; 2773,21 грн. інфляційних втрат у період з 17.10.2016 по 31.03.2017 та 3460,40 грн. пені у період з 11.11.2016 по 19.04.2016. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 08.05.2007 за № 2612 про постачання електричної енергії та додатків до нього.

Позивач у судовому засіданні 26.06.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач відзивом на позов та представник відповідача у судовому засіданні 26.06.2017 проти позову заперечив, оскільки вважає, що позивачем невірно проведено нарахування вартості спожитої електричної енергії у спірному періоді із застосуванням розрахункового коефіцієнта 80. Також, відповідач зауважив, що ліміти споживання були встановлені сторонами, ще у 2008 році, а тому вони не можуть братись до уваги судом.

При цьому, у відзиві на позов відповідач просив суд зобовязати «Чернігівобленерго» знизити цифру розрахункового коефіцієнта з 80 до 1, з 01 січня 2015 року; зобовязати «Чернігівобленерго» підвищити ліміт до такого рівня, який не дозволяв проводити незаконну операцію «Перевищення ліміту»; зобовязати «Чернігівобленерго» сплатити моральні та матеріальні збитки 209 УНР в сумі 1000000,00 грн.; зобовязати «Чернігівобленерго» надати суду реальне (законне) нарахування за використану електричну енергію без коефіцієнта 80. Однак, оскільки відповідач правом на подання зустрічного позову, у відповідності до вимог ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, судом роз'яснено відповідачу, що зазначені вимоги не вирішуються судом при розгляді заперечень на позов, а вирішуються в позовному провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюється встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно статті 4 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір на постання електричної енергії споживачу.

08 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія Чернігівобленерго (новим найменуванням якого є Публічне акціонерне товариство Чернігівобленерго, ) та 209 Управлінням начальника робіт був укладений договір про постачання електричної енергії № 2612.

Згідно розділу 1 договору позивач (постачальник) продає електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок відповідача (споживача) з приєднаною потужністю 490 кВт, 400 кВА, а відповідач (споживач) оплачує позивачу (постачальнику) вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: встановлюється згідно Додатків № 2, 2.1, 2.2, 2.3 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін до цього договору (а.с. 17-20, 23-24).

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно п. 2.1. договору, під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством та правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Згідно п.п. 2.3.3 договору, споживач зобовязується: оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з умовами Додатку № 3 до цього договору „Порядок розрахунків, Додатку № 4 до цього договору „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та діючого законодавства.

Додатком № 3 Порядок розрахунків сторони встановили, що відповідач (споживач) здійснює оплату електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду, який встановлюється з 27 числа попереднього місяця по 26 число наступного місяця включно, плановими платежами, при чому: перший плановий платіж, самостійно до 5 числа поточного календарного місяця у розмірі 100% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору, з врахуванням сальдо на початок розрахункового періоду. Розмір планового платежу розраховується відповідачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період рівнів тарифів відповідного класу напруги на очікуваний обсяг / частку очікуваного обсягу споживання електричної енергії. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 3-х операційних днів з дня отримання рахунка (а.с. 26).

Згідно п. 7.5. договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії, умов Додатка № 4 до цього договору Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та замірів електричної потужності, проведених в установлені нормативними документами періоди максимального навантаження енергосистемами України, оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної потужності. За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку.

Відповідно до Додатку № 4 до договору сторони погодили, що фактичні обсяги електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду фіксуються відповідачем за показами розрахункових засобів обліку 26 числа кожного місяця та заносяться в Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії, який не пізніше наступного дня за підписом відповідальної посадової особи надається позивачу, після чого відповідач отримує від позивача рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Постачальник має право самостійно, у вищевказаний термін, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в Акт звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача.Споживач не пізніше наступного дня отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду, який підписується споживачем та повертається постачальнику протягом 3 робочих днів від дня його отримання (а.с.28).

На виконання умов договору, позивачем у період з вересня 2016 року по березень 2017 року були знятті показання розрахункових приладів обліку електричної енергії(лічильники № 157202 та № 761779), які погоджені зі споживачем (а.с.36-37,48,54,61,67,70,75). Додатково, відповідачем на кінець 2016 року (станом на 25.12.2016) для внутрішньої роботи було складено акт звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії, що відповідають знятим показанням позивача (а.с. 61-62).

Відповідно до п. 2.2.4. договору, позивач (постачальник) зобовязується надавати відповідачу (споживачу) рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в Додатку № 3 до цього Договору „Порядок розрахунків.

На підставі погоджених сторонами показань розрахункових приладів обліку, позивачем у період з вересня 2016 року по березень 2017 року були виставлені відповідачу до оплати наступні рахунки на загальну суму 73575,96 грн.: № 2612_09-2016 від 29.09.2016 на суму 16720,62 грн. (за вересень 2016 року), № 2612_10-2016 від 28.10.2016 на суму 9157,10 грн. (за жовтень 2016 року), № 2612_11-2016 від 29.11.2016 на суму 9542,68 грн. (за листопад 2016 року), № 2612_12-2016 від 28.12.2016 на суму 7015,45 грн. (за грудень 2016 року), № 2612-01-2017 від 30.01.2017 на суму 11213,98 грн. (за січень 2017 року), № 2612_02-2017 від 28.02.2017 на суму 13851,55 грн. (за лютий 2017 року), № 2612_03-2017 від 28.03.2017 на суму 6074,58 грн. (за березень 2017 року) (а.с. 33-34, 46, 50, 56, 63, 68, 73), що отримані відповідачем 10.10.2016, 07.11.2016, 07.12.2016, 10.01.2017, 06.02.2017, 09.03.2017, 03.04.2017 відповідно (а.с. 35, 47, 53, 60, 65-66, 69, 74).

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що позивачем визначена сума до сплати за спожиту електроенергію в рахунках № 2612_09-2016 від 29.09.2016, № 2612_10-2016 від 28.10.2016, № 2612_11-2016 від 29.11.2016, № 2612_12-2016 від 28.12.2016, № 2612_01-2017 від 30.01.2017, № 2612_02-2017 від 28.02.2017, № 2612_03-2017 від 28.03.2017 у відповідності до встановлених тарифів, затверджених Постановами НКРЕ № 1442 від 19.08.2016, № 1649 від 27.09.2016, № 1871 від 21.10.2016, № 2019 від 24.11.2016, № 2358 від 23.12.2016, № 51 від 23.01.2017 та № 220 від 23.02.2017 (а.с.90-103).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за період з 27.08.2016 р. по 26.03.2017 р. спожито активну електричну енергію на підставі договору № 2612 від 08.05.2007 р. на загальну суму 73575,96 грн.

Відповідач порушив умови договору, за вартість спожитої активної електроенергії у встановлений строк не розрахувався.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем,з порушенням встановлених строків оплати, було частково погашено суму основної заборгованості в розмірі 6914,26 грн., що підтверджується належним чином завіреними копіями платіжних доручень № 100481 від 10.11.2016 на суму 680,74 грн., № @2PL724480 від 09.12.2016 на суму 1255,52 грн., № 126843 від 21.12.2016 на суму 20,00 грн., № 133164 від 30.12.2016 на суму 25,00 грн., № 9917 від 23.01.2017 на суму 517,00 грн., № 13404 від 24.01.2017 на суму 26,00 грн., № 19211 від 01.02.2017 на суму 150,00 грн., № 33555 від 22.02.2017 на суму 285,00 грн., № 43876 від 16.03.2017 на суму 500,00 грн., № 49664 від 21.03.2017 на суму 200,00 грн., № 54231 від 24.03.2017 на суму 27,00 грн., № 70938 від 24.04.2017 на суму 375,00 грн., № 110042 від 22.11.2016 на суму 400,00 грн., № 110048 від 22.11.2016 на суму 150,00 грн., № 122787 від 20.12.2016 на суму 300,00 грн., № 17854 від 30.01.2017 на суму 200,00 грн., № 31904 від 21.02.2017 на суму 28,00 грн., № 46431 від 20.03.2017 на суму 500,00 грн., № 42345 від 14.03.2017 на суму 275,00 грн., № 70928 від 24.04.2017 на суму 1000,00 грн. (а.с. 38-44,49,52, 58-59,71-72,76).

Зарахування часткових оплат проведено позивачем у відповідності до пункту 7.6 договору, згідно якого у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії має право зараховувати як погашення існуючої заборгованості споживача за найдавнішим періодом її виникнення.

На момент винесення рішення по справі відповідач наявну заборгованість за спожиту електричну енергію у період з 27.08.2016 року по 26.03.2017 року в сумі 66661,70 грн. (73575,96 грн. - 6914,26 грн.) не погасив, доказів оплати до суду не надав.

Однак, в судовому засіданні 26.06.2017р. відповідачем надано до справи доказ про оплату ним після порушення провадження у справі 22.06.2017р. - 1000 грн. боргу за активну електроенергію ( а.с.113).

За приписами п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору. Пунктом 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК можливе лише у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив своє існування в процесі розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження по справі (29.05.2017) відповідачем було частково погашено суму основної заборгованості в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 22 червня 2017 року (а.с.113).

Враховуючи, що погашення суми основного боргу проведено відповідачем після порушення провадження по справі, суд дійшов висновку про припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу за активну електроенергію в сумі 1000 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та заслухавши повноважного представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за спожиту активну електричну енергію у період з 27.08.2016 року по 26.03.2017 року в сумі 65661,70 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача щодо невірного проведення позивачем нарахування вартості активної електроенергії спожитої у спірному періоді, розраховану виходячи із коефіцієнта 80, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки коефіцієнт 80 передбачений умовами чинного додатку № 4 до договору № 2612 та є його невідємною частиною.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у Додатку № 3 „Порядок розрахунків до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Керуючись умовами пункту 4.2.1 договору та приписами ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3460,40 грн. пені за період з 11.11.2016 по 19.04.2017; 595,44 грн. відсотків річних за період з 17.10.2016 по 19.04.2017 та 2773,21 грн. інфляційних втрат за період з 17.10.2016 по 31.03.2017.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань по розрахунку за спожиту активну електроенергію у період з вересня 2016 року по березень 2017 року, суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши розрахунки, здійснені позивачем (а.с. 81-83), прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та відсотків річних в повному обсязі в сумі 3460,40 грн. та 595,44 грн. за заявлені періоди, та про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 2767,17 грн., враховуючи, що при поденному нарахуванні, у період з 01.03.2017 по 31.03.2017 позивачем не були враховані часткові сплати проведенні відповідачем в рахунок оплати спожитих послуг у вересні 2016 року.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 01 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток „Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу).

Відповідно до п. 5.2. договору, договірні величини споживання електричної енергії визначаються на рівнях заявлених споживачем згідно з п. 5.1. Договору обсягів.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що договірні величини споживання електричної потужності на розрахунковий період визначаються для споживача на години максимуму навантажень енергосистеми окремо для кожної площадки вимірювання з приєднаною потужністю 150 кВА і більше та середньомісячним споживанням 50 тис. кВт. і більше, виходячи із установленого енергосистемою завдання щодо граничного споживання електричної потужності.

Додатком № 5 до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2016 рік, сторонами на розрахунковий період з 27.08.2016 р. до 26.09.2016 р., з 27.09.2016 до 26.10.2016, з 27.10.2016 до 26.11.2016, з 27.11.2016 до 26.12.2016 було встановлено очікуваний обсяг споживання на рівні 2200 кВт год (а.с.31).

Разом з тим, згідно рахунків № 2612_09-2016 від 29.09.2016 (за вересень 2016 року), № 2612_10-2016 від 28.10.2016 (за жовтень 2016 року), № 2612_11-2016 від 29.11.2016 (за листопад 2016 року), № 2612_12-2016 від 28.12.2016 (за грудень 2016 року), виставлених позивачем на підставі спільно знятих сторонами показань по лічильнику № 157202 (точка обліку майданчик 2612/ТП-325 по вул. Волковича, 13, м. Чернігів), відповідачем у період з 27.08.2016 по 26.09.2016 спожито 7434 кВт год, у період з 27.09.2016 по 26.10.2016 3608 кВт год, у період з 27.10.2016 по 26.11.2016 3740 кВт год та у період з 27.11.2016 по 26.12.2016 2690 кВт год, при встановленому обсягу 2200 кВт год, що перевищує договірні обсяги споживання електроенергії за розрахункові періоди на 5234 кВт год (7434кВт год -2200кВт год), 1408 кВт год (3608 кВт -2200кВт), 1540 кВт (3740 кВт год - 2200кВт год) та 490 кВт год (2690 кВт год 2200 кВт год) відповідно.

Пунктом 4.2.2. договору сторони погодили, що за перевищення протягом розрахункового періоду договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому, за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 тис. кВт год і більше.

Суд встановив, що відповідач підпадає під категорію споживачів, обумовлених в п. 4.2.2 договору, оскільки приєднана потужність останнього складає 490 кВт, а його середньомісячне споживання електроенергії перевищує 50 тис. кВт год.

Разом з тим, доводи відповідача, що договірні обсяги споживання встановлені на 2008 рік не можуть застосовуватись у спірному періоді, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки додатком № 5 до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2016 рік, наявним в матеріалах справи (а.с. 31), сторонами узгоджено договірні обсяги споживання на 2016 рік, до якого входить заявлений позивачем період стягнення боргу за перевищення договірної величини електроспоживання.

Позивачем у період з 27.08.2016 по 26.12.2016 було проведено нарахування підвищеної оплати за спожиту понад договірну величину електричну енергію на загальну суму 16149,97 грн., в тому числі за вересень 2016 року в сумі 9409,69 грн., за жовтень 2016 року в сумі 2741,38 грн., за листопад в сумі 3033,65 грн., за грудень 2016 року в сумі 965,25 грн., та виставлено відповідачу до оплати наступні рахунки: № 2D2612_09-2016 від 29.09.2016, № 2D2612_10-2016 від 28.10.2016, № 2D2612_11-2016 від 29.11.2016 та № 2D2612_12-2016 (а.с.77,78,79,80), що були отримані відповідачем 07.10.2016, 11.11.2016, 07.12.2016 та 10.01.2016 відповідно (а.с.35,78,79,60).

Відповідачем було частково погашено заборгованість за спожиту понад договірну величину електричну енергію у спірному періоді на суму 27,00 грн. згідно платіжного доручення від 24.04.2017 за № 72780 (а.с.77а).

На момент винесення рішення по справі відповідач наявну заборгованість за споживання електричної енергії понад договірну величину у період з 27.08.2016 по 26.12.2016 в сумі 16122,97 грн. (16149,97 грн. -27,00 грн.) не погасив, доказів оплати до суду не надав.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача та перевіривши розрахунок, проведений позивачем, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 16122,97 грн. заборгованості за споживання електроенергії понад договірну величину у спірному періоді підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1599,84 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у частині стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 1000 грн. припинити.

2.Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з 209 Управління начальника робіт (14029, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Староказармена дільниця, буд. 2, п/р № 5799 у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 353586, ) на користь Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Горького, буд. 40, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 353553, ) 65661,70 грн. боргу за активну електроенергію.

4. Стягнути з 209 Управління начальника робіт ( 14029, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Староказармена дільниця, буд. 2, п/р № 5799 у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 353586, ) на користь Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго (14000, м. Чернігів, вул. Горького, 40, на поточний рахунок № 2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 353553, ) 16122,97 грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 2767,17 грн. інфляційних втрат, 595,44 грн. відсотків річних, 3460,40 грн. пені та 1599,84 грн. судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 27.06.2017.

Суддя Мурашко І.Г.