ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р.Справа № 922/1395/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Галичина», 43010, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38, ;

до Харківської міської ради, 61200, м. Харків, майдан Конституції, 7, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство «Торговий будинок «Усадьба», 61017, м. Харків, вул. Пащенківська, 15, ;

про розірвання договору,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 16.01.2017);

відповідача не зявився;

третьої особи не зявився.

В розпочатому 26.06.2017 судовому засіданні представнику позивача роз'яснено права і обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22, 78, 81-1 ГПК України.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Галичина» звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство «Торговий будинок «Усадьба» про розірвання договору на право тимчасового користування землею, укладеного між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємством «Торговий будинок «Усадьба», що зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 21.03.2001 за №2353.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у березні 2001 року між виконавчим комітетом Харківської міської ради та ПП «Торговий будинок «Усадьба» було укладено договір на право тимчасового користування землею, зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 21.03.2001 за №2353, за яким виконавчий комітет Харківської міської ради надав, а ПП «Торговий будинок «Усадьба» прийняло у тимчасове користування земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га за адресою: м. Харків, вул. Малопанасівський вїзд. Договір на право тимчасового користування землею укладено строком до 10.02.2025. На зазначеній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна, а саме нежитлова будівля літ. А-1, яка з 2011 року перебуває у власності ТОВ «Завод «Галичина». У 2014 році ПП «Торговий будинок «Усадьба» оформило добровільну відмову від права користування земельною ділянкою. ТОВ «Завод «Галичина» було пройдено процедуру переоформлення права користування земельною ділянкою, отримано рішення Харківської міської ради від 23.09.2015 за №1977/15, згідно із яким ПП «Торговий будинок «Усадьба» припинено право користування земельною ділянкою у звязку із добровільною відмовою, а позивачу надано в оренду строком до 01.10.2020 земельну ділянку площею 0,0971 га по вїзду Малопанасівському, 1, кадастровий номер :02:003:0004. Позивач стверджує, що відповідач всупереч вимогам закону безпідставно та необгрунтовано зволікає з розірванням договору на право тимчасового користування землею з ПП «Торговий будинок «Усадьба» та укладенням договору оренди встановленої правової форми із позивачем. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 65, 116, 120, 124, 141, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 16, 377, 651 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.05.2017 було відкладено розгляд справи на 26.06.2017 о 11:30 год.

Представник позивача надала суду супровідним листом (вх. №20873 від 26.06.2017) належним чином завірені копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2013; договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.09.2011; витягу з Державного реєстру правочинів від 09.09.2011 та акту приймання-передачі від 09.09.2011, які долучено судом до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання свого повноважного представника не направив, у відзиві на позов (вх. №15884 від 17.05.2017) просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради.

Третя особа явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечила, відзив по суті позовних вимог не надала, про причини неявки суд не повідомила, проте про дату, час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання 12.06.2017.

Беручи до уваги приписи п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. №15884 від 17.05.2017) просив суд прийняти законне та обгрунтоване рішення. Вказав, що аналіз положень ст.377 ЦК України та ч.2 ст.120 ЗК України дає підстави для висновку, що вони диспозитивно унормовують перехід при відчуженні нерухомості до її набувача права користування землею, яке виникло у продавця нерухомого майна на підставі договору оренди землі з її власником і не встановлюють автоматичного переходу права на оренду, оскільки таке право, на відміну від права власності або постійноо користування, не може бути передане за цивільно-правовими угодами одночасно з обєктом нерухомості, а визначається згідно із договором оренди. Відповідач вказав, що рішенням Харківської міської ради від 23.09.2015 №1997/15 припинено ПП «Торговий будинок «Усадьба» право користування земельною ділянкою площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) по вїзду Малопанасівському у м. Харкові за добровільною відмовою. Надано ТОВ «Завод «Галичина» в оренду строком до 01.10.2020 земельну ділянку площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) за рахунок земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, що належать територіальній громаді м. Харкова для експлуатації стаціонарної АЗС по вїзду Малопанасівському, 1. Також цим рішенням зазначено про те, що договір на право тимчасового користування землею зареєстрований 21.03.2001 за №2353, припиняє дію з дня прийняття цього рішення. Також відповідач здійснюючи правове обґрунтування посилався на ст.141 ЗК України, ст. 7 Закону України «Про оренду землі».

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому доходить висновку про можливість розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14 березня 2001 року між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємством Торговий будинок «Усадьба» було укладено договір №2353 на право тимчасового користування землею (далі, договір) (а.с.12-14).

Згідно із п.1.1. та 1.2. вказаного договору виконавчий комітет Харківської міської ради рішенням №266 від 13 лютого 2001 року надає, а приватне підприємство Торговий Будинок «Усадьба» приймає в тимчасове користування земельну ділянку за адресою м. Харків, Малопанасівський вїзд, загальною площею 0,0971 гектарів, у тому числі інших угідь 0,0971 гектарів. Земельна ділянка надається у тимчасове користування строком до 10.02.2025 для експлуатації стаціонарної АЗС.

Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 21 березня 2001 року за №2353 виконкомом Харківської міської ради.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент укладення договору) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно із ч. 2 ст. 125 вказаного Кодексу право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Статтею 792 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Сторони домовились, що при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на наданій земельній ділянці до іншої юридичної чи фізичної особи, а також при ліквідації чи реорганізації юридичної особи земелекористувача, права і обовязки сторін діють в повному обсязі згідно цього договору до припинення його дії в законодавчому порядку (особливі умови договору).

Частиною 1 ст. 377 ЦК України (в редакції від 27.08.2011, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно із положеннями ст.120 Земельного кодексу України (в редакції від 07.08.2011, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельноюділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Пунктом «е» ч.1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Із матеріалів справи слідує, що 09 вересня 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ОКСІ ГРУП» (далі, продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Галичина» (далі, покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстровано в реєстрі за №914.

Відповідно до п.1.1. договору продавець зобовязується передати (продати нерухоме майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти у власність (купити) нерухоме майно і сплатити за нього визначену даним договором грошову суму.

Пунктом 1.2. договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.09.2011 передбачено, що нерухомим майном, що відчужується за цим договором є нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 33,5 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, Малопанасівський вїзд, будинок 1.

Згідно із п.1.4. договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.09.2011 обєкт, що відчужується за даним договором, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0971 гектарів, кадастровий №:02:003:0004, яка знаходиться за адресою: місто Харків, Малопанасівський вїзд, будинок 1.

Пунктом 5.1. договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.09.2011 передбачено, що право власності на придбаний обєкт виникає у покупця у відповідності до ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України, тобто з моменту реєстрації цього договору в Державному реєстрі правочинів. Право покупця на реєстрацію права власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації договору.

Як вбачається із матеріалів справи, вказаний договір зареєстровано у Державному реєстрі правочинів 09.09.2011 за №4630231, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 09.09.2011 №10362969.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №31542768 від 05.10.2011, комунальне підприємство «Харківське бюро технічної інвентаризації» 05.10.2011 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.09.2011 та акту прийому-передачі від 09.09.2011 зареєструвало за ТОВ «Завод «Галичина» право приватної власності на нежитлову будівлю, літ. «А-1» загальною площею 33,5 кв.м за адресою: Харківська область, м. Харків, Малопанасівський вїзд, будинок 1, з присвоєнням реєстраційного номеру: 2844764 (а.с.16).

03.12.2013 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3 здійснено державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «Завод «Галичина» на нежитлову будівлю літ. «А-1» за адресою: Харківська область, м. Харків, Малопанасівський вїзд, будинок 1, загальною площею 33,5 кв.м з присвоєнням обєкту нерухомого майна реєстраційного номеру: 01, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2013 №13881224.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 33,5 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, Малопанасівський вїзд, будинок 1, відчужена 09.09.2011 ТОВ «ОКСІ ГРУП» позивачу та належить останньому на праві приватної власності.

Пунктом 8.1. договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.09.2011 передбачено, що право користування земельною ділянкою, на якій розміщений вищезазначений обєкт, переходить до покупця, у відповідності до вимог ст.120 Земельного кодексу України.

Отже, з моменту набуття ТОВ «Завод «Галичина» (позивачем) права приватної власності на нерухоме майно, що розташоване у м. Харкові по вїзду Малопанасівському, 1, тобто з 09 вересня 2011 року, користувачем земельної ділянки загальною площею 0,0971 гектарів, кадастровий №:02:003:0004 у м. Харків, Малопанасівський вїзд, будинок 1, на якій розташоване вищенаведене нерухоме майно став саме позивач, з яким має бути укладено договір оренди земельної ділянки.

Водночас, враховуючи вищезазначені норми матеріального права, суд наголошує, що з моменту переходу права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Харків, Малопанасівський вїзд, 1, до ТОВ «Завод «Галичина», припиняється й право тимчасового користування ПП «Торговий будинок «Усадьба» земельною ділянкою, на якій розташований цей об'єкт нерухомості та яка надавалась йому в тимчасове користування на підставі договору №2353 на право тимчасового користування землею від 14.03.2001 для експлуатації стаціонарної АЗС.

Такої ж правової позиції дотримується й Верховний суд України у постанові від 12 жовтня 2016 року по справі № 6-2225цс16.

Рішенням 42 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 23.09.2015 №1997/15 припинено приватному підприємству Торговий Будинок «Усадьба» право користування земельною ділянкою площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) по вїзду Малопанасівському, 1, за добровільною відмовою. Надано товариству з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" в оренду строком до 01.10.2020 року земельну ділянку площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) за рахунок земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, що належать територіальній громаді м. Харкова для експлуатації стаціонарної АЗС (літ. «А-1») (код КВЦПЗ 12.08) по вїзду Малопанасівському, 1 (Ленінський район) (а.с.17).

Пунктом «а» ст.141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Як вбачається із матеріалів справи Харківською міською радою на підставі вищезазначено рішення прийнято добровільну відмову ПП Торговий Будинок «Усадьба» від права користування земельною ділянкою площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) по вїзду Малопанасівському, 1, у звязку із чим припинено право користування цією земельною ділянкою та надано позивачу вказану земельну ділянку в оренду.

Крім того, у п.4 цього рішення вказано, що юридичним та фізичним особам, яким припиняється право користування земельними ділянками, зазначеними у додатках 2 та 4 до цього рішення у місячний строк з дня прийняття цього рішення звернутися до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення угод про розірвання договорів оренди.

Пунктом 5 вказаного рішення передбачено, що особам, яким земельні ділянки надані в оренду, не пізніше, ніж у місячний термін з дня прийняття цього рішення звернутися до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення договорів оренди землі; у 4-х місячний термін з дня прийняття цього рішення оформити договори оренди землі.

Листом від 31.10.2016 вих.№548 ТОВ «Завод «Галичина» звернулося до Харківської міської ради з проханням розірвати договір оренди землі зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 21.03.2001 за №2353 та заключити новий договір оренди із ТОВ «Завод «Галичина», мотивуючи тим, що останнім пройдено процедуру переоформлення права користування земельною ділянкою, отримано рішення Харківської міської ради від 23.09.2015 за №1997/15, зібрано всі необхідні документи згідно із чинним законодавством, які знаходяться в Департаменті земельних відносин (а.с.18, 19).

Як стверджує позивач відповіді на лист відповідач не надав, договір оренди вищезазначеної земельної ділянки між ним та відповідачем не укладений, у звязку із тим, що договір №2353 на право тимчасового користування землею від 14.03.2001, укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та ПП Торговий Будинок «Усадьба» не розірвано, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, які стосуються предмету даного спору, регулюються Конституцією України та, насамперед, Земельним законодавством України.

Так, відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, до розмежування земель державної і комунальної власності функціями виконавчої влади щодо розпорядження землями в межах населених пунктів наділені відповідні сільські, селищні та міські ради.

Суд зазначає, що взаємовідносини, які виникли між відповідачем (Харківською міською радою), як орендодавцем за спірним договором оренди, та третьою особою (ПП Торговий будинок «Усадьба»), як орендарем, регулюються Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженим рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 № 960/12, який розроблено на підставі Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору оренди землі» від 03.03.2004 №220 (далі Порядок № 960/12).

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням 42 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 23.09.2015 №1997/15 третій особі припинено право користування земельною ділянкою площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) по вїзду Малопанасівському, 1, у звязку із добровільною відмовою. Разом з цим у рішенні зазначено про необхідність звернення до Департаменту земельних відносин для оформлення угод про розірвання договорів оренди.

Відповідно до п. 25 Порядку № 960/12, дострокове розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін, як за ініціативою орендаря, так і за ініціативою орендодавця, оформлюється на підставі відповідного рішення Харківської міської ради угодою про розірвання договору оренди землі згідно із затвердженою формою (Додаток №5).

Згідно з п. 25.3. Порядку № 960/12, укладання угоди про дострокове розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін та її державна реєстрація відбувається на підставі рішення міської ради про припинення (дострокове розірвання) договору за умови наявності справи документації із землеустрою (Додаток №3 розд. 2) та у порядку, передбаченому для укладання договорів оренди землі розділом II цього Порядку.

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 960/12, оформлення угоди про дострокове розірвання договору оренди землі проводиться Департаментом земельних відносин протягом трьох місяців з дня прийняття рішення міською радою та за умови наявності справи документації із землеустрою, яка повинна містити необхідний обсяг документів.

Позивач стверджує, що договір №2353 на право тимчасового користування землею від 14.03.2001, укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та ПП Торговий Будинок «Усадьба» не розірвано, що в свою чергу є перешкодою для укладення між ним та відповідачем договору оренди земельної ділянки, що належить територіальній громаді м. Харкова, площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) у м. Харків, по вїзду Малопанасівському, 1.

Відповідачем у порядку ст.ст.33, 34 ГПК України не надано суду доказів розірвання спірного договору, а відтак договір №2353 на право тимчасового користування землею від 14.03.2001 є діючим.

Щодо пункту 8.2. додатку 4 до рішення 42 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.09.2015 №1997/15, в якому вказано, що договір на право тимчасового користування землею, реєстраційний №2353 від 21.03.2001 припиняє дію з прийняття цього рішення, то суд зазначає, що вказаний пункт не відповідає положенням законодавства України, а саме приписам Закону України «Про оренду землі», ст.141 Земельного кодексу України, крім того, процедура припинення договору на право тимчасового користування землею шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін регулюється Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженим рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 № 960/12.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мелахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998, «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Прессос Компанія ОСОБА_4А.» та інші проти Бельгії» від 28.10.1995, «ОСОБА_5 Девелопмент Лтд.» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак, і «майном». До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999, заява №311107/96, п.54).

Таким чином, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Розглядаючи питання «правомірних очікувань» особи на отримання права на оренду земельної ділянки, слід зазначити, що право оренди виникає не раніше укладання відповідного договору, а період часу між ухваленням рішення про надання землі в оренду та укладанням договору може бути значним. У справі «ОСОБА_5 Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Відтак, ТОВ «Завод «Галичина», якому рішенням 42 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 23.09.2015 №1997/15 надано в оренду земельну ділянку площею 0,0971 га (кадастровий номер :02:003:0004) у м. Харків по вїзду Малопанасівському, 1, набуло право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння цією земельною ділянкою (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення.

Позивач стверджує, що ним було зібрано необхідний пакет документів, який подано до Департаменту земельних відносин, для укладення відповідного договору ореди землі із Харківською міською радою, в свою чергу відповідач усупереч положенням ст.ст.32, 33, 34 ГПК України не надав суду доказів щодо невідповідності поданої позивачем документації вимогам законодавства, наявності підстав для відмови в укладенні договору та не спростував тверджень позивача, викладених у позовній заяві щодо вжиття останнім всіх необхідних дій для переоформлення права користування земельною ділянкою, а відтак, позивач має всі підстави розраховувати на укладення такого договору та відповідно оформлення права оренди на земельну ділянку.

Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод. Конституція України закріпила рівність суб'єктів права власності перед законом, гарантії права власності та обов'язки власників, положення про те, що сама власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству (статті 13, 41 Конституції України).

Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

З аналізу земельного законодавства України, а саме приписів ст.ст.120, 141 ЗК України вбачається, що з моменту набуття права власності іншою особою на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на земельній ділянці, припиняється право користування цією земельною ділянкою, також право користування земельною ділянкою припиняється і у разі добровільної відмови від такого права.

Відтак, Харківська міська рада, прийнявши добровільну відмову ПП Торговий будинок «Усадьба» від права користування земельною ділянкою площею, 0971 га, розташованою у м Харків, Малопанасівський вїзд, 1, та надавши ТОВ «Завод «ГАЛИЧИНА» в оренду вказану земельну ділянку, безпідставно зволікає із розірванням договору оренди землі із третьою особою (ПП Торговий будинок «Усадьба»), що свідчить про зловживання повноваженнями як розпорядника майна, яке належить територіальній громаді м. Харкова на праві комунальної власності, та відповідно про діяльність всупереч приписам законодавства України у сфері земельних відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що такі дії відповідача не лише не відповідають положенням чинного законодавства України, принципам рівності і справедливості, а й призвели до порушення права власності позивача на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права оренди вищезазначеної земельної ділянки, так як нормами права (ст.120 ЗК України) хоча й передбачено, що у разі набуття права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці, до набувача переходить право користування цією земельною ділянкою, однак право оренди на цю земельну ділянку виникає лише з моменту його державної реєстрації на підставі відповідного договору (ст. 125 ЗК України).

Положеннями ст.ст.31, 32 Закону України "Про оренду землі" регулюється дострокове розірвання договору оренди землі на вимогу однієї із сторін договору за рішенням суду.

Позивач, не будучи стороною договору, звернувся до суду із вимогою про розірвання договору №2353 на право тимчасового користування землею від 14.03.2001.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Положеннями статті 152 ЗК України передбачено способи захисту прав на земельні ділянки. Перелік способів захисту прав землекористувачів не є вичерпним.

З огляду на приписи статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, пункт «е» ч. 1 статті 141 ЗК України, враховуючи набуття позивачем права власності на нерухоме майно, що розташоване на орендованій за спірним договором ділянці, позивач набув право "правомірного очікування" на укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,0971 га у м. Харків, по вїзду Малопанасівському, 1, та відповідно оформлення права оренди згідно із вимогами закону, а тому розірвання договору №2353 на право тимчасового користування землею у судовому порядку, з огляду на невиконання приписів законодавства України відповідачем, є єдиним можливим способом захисту порушеного права позивача, незважаючи на те, що він не є стороною вказаного договору, у звязку із чим суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 49 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 4-5, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір на право тимчасового користування землею, укладений 14 березня 2001 року між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємством «Торговий Будинок «Усадьба», що зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 21 березня 2001 року за №2353.

Стягнути із Харківської міської ради (61200, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Галичина» (43010, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38, ) судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_6