ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.06.2017 Справа № 904/7401/16

За первісним позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6.

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро, вул. Шевченко, 2.

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз",м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" м. Кривий Ріг,пр.Металургів,1

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" м. Дніпро вул. Олександра Кониського, буд.5

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровськгаз" м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2.

про стягнення 9 981 205,81 грн.

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49044, м. Дніпро, вул. Шевченко,2

до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

про стягнення штрафних санкцій

Головуючий колегії, суддя Панна С.П.

Суддя Золотарьова Я.С.

Суддя Васильєв О.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 дов. № 14-84 від 14.04.2017 року

Від відповідача: ОСОБА_4 дов. № 007.1 Др-22-0417

від відповідача: ОСОБА_5 дов. № б/н від 20.12.2016 року

від третьої -1: ОСОБА_6 дов № 6-02 від 04.01.2017 року

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: ОСОБА_5 дов. № 225 юр від 30.12.2016 року

від третьої особи-4: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення пені в сумі 8 158 156,03 грн., 3% річних в сумі 541 129,89 грн., інфляційних в розмірі 1 281 919,89 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 15-709-Н від 30.06.2015 року.

Враховуючи категорію та складність справи, суд вважав за доцільне призначити колегіальний розгляд справи № 904/7401/16.

Розпорядженням заступника керівника апарату суду від 10.11.2016 року за № 933 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" на підставі ухвали суду від 10.11.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи № 904/7401/16.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 10.11.2016 року визначено склад колегії, до якої входять: головуючий суддя Панна С.П., судді Золотарьова Я.С. та Васильєв О.Ю.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується (відзив №2919 вих. 5627 від 13.10.2016 року) оскільки вважає, що газ який продавався за договором використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню. Крім того відповідач зазначив, що сторонами було укладено спільні протокольні рішення де погоджено проведення розрахунків за надані послуги транспортування природного газу за умовами договору за рахунок бюджетного фінансування, тобто виконання зобов'язань по оплаті заборгованості за надані послуги згідно з договором пов'язані з моменту перерахування територіальним органом казначейства грошових коштів з державного бюджету України.

23.12.2017 року до суду надійшло клопотанням позивача про залучення в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1.ПАТ «Укртрансгаз», 2.ПАТ «Криворіжгаз», 3.ПАТ «Дніпрогаз», 4.ПАТ «Дніпропетровськгаз». Клопотання задоволено ухвалою суду від 22.12.2016 року.

22.12.2016 року позивачем та відповідачем було подано до суду клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, тобто до 25.01.2017 року. Клопотання задоволено судом ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.016р.

30.11.2016 року до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" по первісному позову надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 23357645,14 грн., штраф у сумі 8983709,67 грн. та судовий збір.

10.01.2017 року до суду надійшов відзив Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на зустрічну позовну заяву, де вона з позовними вимогами не згодна, оскільки вважає, що згідно п.2.1. договору планові обсяги газу можуть змінюватись, фактичні обсяги отриманого газу відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" на пунктах приймання-передачі природного газу визначає самостійно та направляє на адресу позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" акти приймання-передачі газу для узгодження.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2017 року у справі призначено судову експертизу та провадження у справі зупинено до повернення справи з висновком експерта.

30.01.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" № 14/4-35 від 24.01.2017 року на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7401/16 від 20.01.2017 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2017 року було скасовано.

Ухвалою суду від 07.03.2017 року провадження у справі № 904/7401/16 було поновлено.

17.03.2017 року від Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшов с/лист № 904/7401/16/18620/17 від 17.03.2017 року про запит справи для подальшого направлення її до Вищого господарського суду України.

17.03.2017 року провадження у справі було зупинено до повернення її з Вищого господарського суду України.

Ухвалою суду від 20.06.2017 року провадження у справі № 904/7401/16 було поновлено.

23.06.2017 року від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру пені, а саме зменшити її розмір на 90%. Клопотання задоволено судом частково.

23.06.2017 року до суду надійшло від відповідача клопотання про розстрочку виконання рішення суду строком на 3 роки. Клопотання задоволено судом частково строком на 24 місяці.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення 9 981205,81 грн., з яких: 8 158156,03 грн. - пеня; 541129,89 грн. - 3% річних; 1 281919,89 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №15-709-Н від 30.06.2015р., в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Відповідно до п.1.1 та 1.2. Договору продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць (п.6.1 договору).

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП, та зараховується як оплата за газ (п.6.2 Договору).

Відповідно до розділу ХІ Договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» передало у власність відповідача передбачений договором газ в період з липня 2015 року по грудень 2015 року на загальну суму 1 296 162 020,55 грн., про що свідчать акти приймання-передачі природного газу: від 31.07.2015р. за липень 2015р. на суму 127 670 367,54 грн.; від 31.08.2015р. за серпень 2015р. на суму 120 277 788,22 грн.; від 30.09.2015р. за вересень 2015р. на суму 118 883 456,58 грн.; від 31.10.2015р. за жовтень 2015р. на суму 231 739 041,04 грн.; від 30.11.2015р. за листопад 2015р. на суму 29 119 008,08 грн.; від 30.11.2015р. за листопад 2015р. на суму 262 071 119,26 грн.; від 31.12.2015р. за грудень 2015р. на суму 406 401 239,83 грн.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» проти задоволення позову заперечувало, вказуючи на те, що було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлений природний газ, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини останнього у простроченні платежів та виключає можливість застосування в даному випадку санкцій, передбачених п.7.2 Договору, наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а також штрафних санкцій, передбачених ч.2 статті 231 Господарського кодексу України, оскільки, уклавши Спільні протокольні рішення та погодивши відповідне бюджетне фінансування (відповідно до актів звірки бюджетної заборгованості), сторони погодили проведення розрахунків за реалізований природний газ за умовами Договору за рахунок бюджетного фінансування. Тобто, виконання зобовязань по оплаті заборгованості за надані послуги згідно з Договором повязаний з моментом перерахування територіальним органом казначейства грошових коштів з державного бюджету України.

Крім того, нормами законодавства і умовами укладеного між сторонами спірного договору визначено певний порядок розрахунків за отриманий природний газ, а саме через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Відповідач не вправі погашати заборгованість іншим чином, ніж це визначено законодавством.

Позивач зазначає, що відповідач за поставлений природний газ розрахувався, але із простроченням строків передбачених умовами договору, у зв'язку з чим позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 9 981205,81 грн., з яких: 8 158156,03 грн. - пеня; 541129,89 грн. - 3% річних; 1 281919,89 грн. - інфляційні втрати.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, оплата за спірним договором здійснювалася двома способами: з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (п.6.2 Договору) та шляхом підписання між сторонами спільних протокольних рішень, які змінили строки виконання зобовязань.

За період липень 2015 лютий 2016 року сторонами підписано спільні протокольні рішення (далі -СПР) на загальну суму 608 193 251,89, які змінили строки виконання зобовязань, а саме:

- Згідно СПР від 21.09.2015 №2020 на суму 10 957 466,73 грн., СПР від 21.09.2015 №2025 на суму 4 350 729,99 грн., СПР від 21.09.2015 №2028 на суму 252 521,49 грн., СПР від 21.09.2015 №2029 на суму 3 545 076,14 грн. погашено заборгованість за серпень 2015 року на загальну суму 19 105 794,35 грн. (том 12 арк. справи 59 - 72);

- Згідно СПР від 20.10.2015 №2214 на суму 3 350 589,06 грн., СПР від 20.10.2015 №2215 на суму 4 534 446,60 грн., СПР від 20.10.2015 №2217 на суму 148 654,18 грн., СПР від 20.10.2015 №2218 на суму 12 306 584,00 грн. погашено заборгованість за вересень 2015 року на загальну суму 20 340 273,84 грн. (том 12 арк. справи 73 - 87);

- Згідно СПР від 19.11.2015 №2490 на суму 88 943 437,51 грн., СПР від 19.11.2015 №2491 на суму 14 781 983,24 грн., СПР від 19.11.2015 №2493 на суму 154 338,37 грн., СПР від 19.11.2015 №2494 на суму 1 209 287,72 грн., СПР від 19.11.2015 №2495 на суму 8 159 629,81 грн. погашено заборгованість за жовтень 2015 року на загальну суму 113 248 676,65 грн. (том 12 арк. справи 88 - 100);

- Згідно СПР від 17.12.2015 №2907 на суму 215 047,23 грн.; СПР від 17.12.2015 №2908 на суму 32 070 279,31 грн.; СПР від 17.12.2015 №2909 на суму 7 340 928,74 грн.; СПР від 17.12.2015 №2910 на суму 20 136 332,01 грн.; СПР від 17.12.2015 №2911 на суму 138 221 000,30 грн. погашено заборгованість за листопад 2015 року на загальну суму 188 413 026,42 грн. (том 12 арк. справи 108-111, 115-128);

- Згідно СПР від 22.12.2015 №3094 на суму 19 155 319,06 грн. СПР від 22.12.2015 №3095 на суму 5 051 353,09 грн.; СПР від 22.12.2015 №3096 на суму 185 139 165,98 грн.; СПР від 22.01.2016 №318 на суму 399 538,77 грн. СПР від 22.01.2016 №322 на суму 23 068 890,44 грн.; СПР від 26.01.2016 №337 на суму 24 700 652,12 грн. погашено заборгованість за грудень 2015 року на загальну суму 267 085 480,63 грн. (том 12 арк. справи 101-107, 129-139).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем заборгованість в сумі 687 968 768,66 грн. оплачена шляхом зарахування коштів із розподільного рахунку.

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (п.6.2 Договору).

Така оплата здійснюється на підставі постанови НКРЕ від 02.08.2012 №1000 «Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу» (діяв у спірних правовідносинах, далі - Алгоритм).

Відповідно до 1.1 вищевказаної постанови цей Алгоритм установлює порядок розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованого постачальника, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів, а також механізм розрахунку гарантованими постачальниками нормативів перерахування коштів на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних підприємств, гарантованих постачальників та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам.

Гарантований постачальник природного газу (гарантований постачальник) - визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу (п. 1.3 Алгоритму). Таким постачальником є ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу».

Забороняється зарахування коштів, сплачених споживачами за спожитий природний газ, на інші рахунки (п.2.3 Алгоритму).

Відповідно до п. 2.6 Алгоритму усі споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами.

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню (п.1.1 Договору).

Відносини між Позивачем та Відповідачем регулюються також такими нормативно-правовими актами, як постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі Порядок №20) та спільний наказ Міненерго та Мінфін України від 03.08.2015 №493/688 «Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію» (далі Порядок №493).

Порядок №493 визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20.

Пункт 1.2 Порядку №493 - Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку.

Пункт 2.1 Порядку №493 - Постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів.

Пункт 2.4 Порядку №493 - Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків: відповідним департаментом фінансів, відповідним головним управлінням Казначейства, постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок". Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та за електроенергію та за природний газ додатково погоджуються з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Пункт 2.7 Порядку №493 на підставі платіжних доручень органи Казначейства перераховують кошти на рахунки теплопостачальних і газопостачальних організацій, відкриті в органах Казначейства;

Останніми отримувачами коштів від постачальників ресурсів при розрахунках за природний газ і його транспортування є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", рахунки яких відкриті у Казначействі України.

Порядок №20 визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Пункт 6 Порядку №20 - Органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Пункт 7 Порядку №20 Для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку.

Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Так, на виконання умов Договору від 30.06.2015 №15-709-Н та зазначених вище нормативно-правових актів, між ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та Управліннями праці та соціального захисту населення було укладено договори на фінансування пільг, наданих населенню у 2015 році на оплату спожитого природного газу, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Форма спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України затверджена Порядком №493, якою передбачено, що сторони, які підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цим Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України; спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма Сторонами і діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Спільним протокольним рішенням.

Кошти за результатом підписаних спільних протокольних рішень надходили на рахунок ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» для здійснення розрахунків з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» по договору від 30.06.2015 №15-709-Н поза межами строків, встановлених договором купівлі-продажу газу (до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу), що підтверджується звітами по проводках за період вересень 2015 року лютий 2016 року (том 12 арк. справи 93):

- за серпень 2015 року органи казначейства перерахували кошти у розмірі 19 105 764,35 грн. лише 28.09.2015 року;

- за вересень 2015 року органи казначейства перерахували кошти у розмірі 20 340 273,84 грн. лише 27.10.2015 року;

- за жовтень 20156 року органи казначейства перерахували кошти у розмірі 113 248 676,65 грн. лише 25.11.2015 року;

- за листопад 2015 року органи казначейства перерахували кошти у розмірі 188 413 026,42 грн. лише 23.12.2015 року;

- за грудень 2015 року органи казначейства перерахували кошти у розмірі 267 085 480,63 грн. 25.12.2015, 28.12.2015, 29.01.2016, 15.02.2016 та 16.02.2016 року.

Таким чином, своєчасність оплати вартості природного газу за договором купівлі-продажу від 30.06.2015 №15-709-Н залежала від своєчасності розрахунків населення за спожитий природний газ та від учасників відносин з організації розрахунків за природний газ шляхом перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, від строків переказу коштів Головним розпорядником коштів Державною казначейською службою України.

Відповідно до положень статті 7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з статтею 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (надалі Порядок).

Аналіз наведеного Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобовязання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Відповідно до положень статті 1 та 3 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 102 Бюджетного кодексу України). Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256, надалі Порядок №256) визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати.

Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. N 20 (пункти 2, 5 Порядку №256).

Згідно з пунктом 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу.

Суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року (пункт 12 Порядку №256).

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Аналіз наведених норм передбачає адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Відповідно до положень частини другої статті 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Уклавши Спільні протокольні рішення та погодивши відповідне бюджетне фінансування, сторони погодили проведення розрахунків за реалізований природний газ за умовами Договору за рахунок бюджетного фінансування. Тобто, виконання зобовязань по оплаті заборгованості за надані послуги згідно з Договором повязаний з моментом перерахування територіальним органом казначейства грошових коштів з державного бюджету України.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови КМ України № 20 і Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 N 55/57/43 засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати вартості природного газу за договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення. Тобто, день проведення взаєморозрахунків між сторонами, які здійснювались на підставі укладених між ними спільних протокольних для можливості отримання населенням пільг, був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем природний газ у відповідному місяці поставки за договором №15-709-Н від 30.06.2015 року. Дії сторін з питань остаточних розрахунків за договором №15-709-Н від 30.06.2015 року за їх взаємною домовленістю були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів.

Остаточний розрахунок відповідно до п. 6.1 Договору - до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

У липні 2015 року нараховано за актом приймання-передачі 127670367,54 грн. Погашено заборгованість шляхом підписання спільних протокольних рішень 0,00 грн. Сплачено відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, з 31.07.2015 по 19.08.2015 95 026 633,00 грн. Таким чином, залишок боргу, на який можливо нарахувати 3% річних 30798932,57 грн.

У той же час підстави для нарахування пені за період 20.08.2015 року по 22.08.2015 року за зобов'язанням липня 2015 року відсутні, оскільки минув строк позовної давності у 1 рік, так як позов подано до суду після 23.08.2016 року.

В той же час за період з 23.08.2015 року по 30.08.2015 року за зобов'язаннями липня 2015 року пеня складає 198162,58 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

У серпні 2015 року нараховано за актом приймання-передачі 120 277 788,22 грн. Погашено заборгованість шляхом підписання спільних протокольних рішень 19 105 794,35 грн. Сплачено відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, з 31.08.2015 по 19.09.2015 26 080 364,59 грн. Таким чином, залишок боргу, на який можливо нарахувати пеню та 3% річних 75 091629,28 грн.

У вересні 2015 року нараховано за актом приймання-передачі 118 883 456,58 грн. Погашено заборгованість шляхом підписання спільних протокольних рішень 20 340 273,84 грн. Сплачено відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, до 20.10.2015 0,00 грн. Таким чином, залишок боргу, на який можливо нарахувати пеню та 3% річних 98 543182,74 грн.

У жовтні 2015 року нараховано за актом приймання-передачі 231 739 041,04 грн. Погашено заборгованість шляхом підписання спільних протокольних рішень 113 248 676,65 грн. Сплачено відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, з 30.10.2015 по 19.11.2015 39 448 718,22 грн. Таким чином, залишок боргу, на який можливо нарахувати пеню та 3% річних 72 436831,41 грн.

У листопаді 2015 року нараховано за актом приймання-передачі 291 190 127,34 грн. Погашено заборгованість шляхом підписання спільних протокольних рішень 188 413 026,42 грн. Сплачено відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, з 07.12.2015 по 18.12.2015 86 228 911,59 грн. Таким чином, залишок боргу, на який можливо нарахувати пеню та 3% річних 16 548189,33 грн.

У грудні 2015 року нараховано за актом приймання-передачі 406 401 239,83 грн. Погашено заборгованість шляхом підписання спільних протокольних рішень 267 085 480,63 грн. Сплачено відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, з 23.12.2015 по 19.01.2016 139 315 759,20 грн. Тобто, станом на 20.01.2016 заборгованість за грудень 2015 року з урахуванням спільних протокольних рішень не обліковувалася.

Згідно з пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи наведені обставини та перевіривши здійснені позивачем нарахування пені у розмірі 8158156,03 грн., 3% річних в сумі 541129,89 грн. з урахуванням укладених спільних протокольних рішень, ознайомившись з контррозрахунком відповідача, суд дійшов висновку щодо можливості часткового задоволення вимог про стягнення пені у сумі 4947669,60 грн. за період з 23.08.2015 року по 15.02.2016 року та 3% річних у сумі 336 648,08 грн. за період з 20.08.2015 року по 15.02.2016 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1281919,89 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, слід врахувати, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

Отже, якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов'язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується.

Позивачем нараховано інфляційні втрати за вересень та жовтень 2016 року.

Остаточний розрахунок за вересень 2015 року повинен бути здійснений до 20.10.2016, тобто прострочення розпочалося з 20.10.2016 року. Борг за вересень було погашено 19.11.2016 року, тобто термін прострочення становить менше ніж місяць, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ №14).

Остаточний розрахунок за жовтень 2015 року повинен бути здійснений до 20.11.2016, тобто прострочення розпочалося з 20.11.2016 року. Борг за жовтень було погашено 07.12.2016, тобто термін прострочення становить менше ніж місяць.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові ВГСУ від 01.04.2015 по справі №917/1667/14 та у постанові ВГСУ від 19.05.2016 у справі №904/4950/15 .

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Водночас відповідачем в судовому засіданні 26.06.2017 було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90% , з цього приводу суд зазначає наступне:

В обґрунтування вищезазначеного клопотання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зазначило про повне погашення суми основного боргу по договору до подання позовної заяви до суду; дебіторська заборгованість населення станом на 31.05.2017 перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» складає 3 168 134 тис. грн., бюджетних організацій 20 784 тис. грн., промислових підприємств 1 699 тис. грн., всього 3 190 617 тис. грн.; майно, на яке можливо було б звернути стягнення, у ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» відсутнє; залишок коштів на розрахункових рахунках ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» станом на 23.06.2017 року становить 136 986,26 грн.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 3статті 83 Господарського процесуального кодексу України також зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Суд об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов'язання відповідачем, а також матеріальний стан відповідача, вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача по зменшенню розміру пені та стягнути 1623014,69 грн.

Також відповідачем в судовому засіданні 26.06.2017 року було заявлено клопотання про розстрочення виконання судового рішення строком на 3 роки зі сплатою рівними частинами щомісяця, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у пункту 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Беручи до уваги клопотання відповідача стосовно відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення, значна заборгованість перед товариством споживачів природного газу, відсутності достатніх коштів на розрахункових рахунках, у зв`язку з чим підприємством відповідача знаходиться у скрутному становищі, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву відповідача про розстрочку виконання рішення та розстрочити виконання рішення строком на 24 місяці зі сплатою рівними частинами.

У відповідності із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Відповідно до приписів ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в наступному розмірі: 3% річних - 336648,08 грн., пеня - 1623014,69 грн.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, без врахування суми пені зменшеної на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо зустрічного позову ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" звернулося до господарського суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення 32 341 354,81 грн., з яких: 23 357 645,14 грн. - пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів; 8 983 709,67 грн. - штрафу розмірі 7%.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом умов договору купівлі продажу природного газу №15-709-Н від 30.06.2015р., в частині поставки природного газу не в повному обсязі ніж передбачено умовами спірного договору.

У судовому засіданні ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підтримав свою зустрічну позовну заяву у повному обсязі, зазначивши, що між ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 30.06.2015 укладено договір №15-709-Н на купівлю-продаж природного газу (том 1 аркуш справи 14).

На думку позивача за зустрічним позовом під час дії Договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» систематично порушувались умови Договору в частині реалізації природного газу в обсягах, визначених Договором, тобто, в порушення п. 2.1 та п. 3.5 Договору ПАТ «НАК Нафтогаз України» фактично у листопаді-грудні 2015 року поставив газ у менших обсягах, ніж ті, які були погоджені у п. 2.1. Договору.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував у повному обсязі, зазначивши, що обсяги фактично спожитого газу визначаються виключно потребами населення у відповідний період та не залежить від волі Відповідача за зустрічним позовом, який лише фіксує дані обсяги.

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») зобовязується передати у власність Покупцю (ТОВ «Дніпропетровськгаз збут») у 2015 році природний газ, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Так, в рамках дії Договору взаємовідносини ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з придбання природного газу у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» для потреб населення тривали протягом липня-грудня 2015 року.

Пунктом 2.1 пункту 2 Договору визначено, що Продавець передає Покупцеві у IV кварталі 2015 року газ в обсязі 404 649,067 тис. куб. м., у тому числі, по місяцях: Жовтень 93 832,597; Листопад 137 418,089; Грудень 173 398,381.

Однак, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» фактично у листопаді-грудні 2015 року поставив газ в наступних обсягах (згідно з актами приймання-передачі природного газу): Листопад 102 628,162 тис. куб. м.; Грудень 142 572,346 тис. куб. м.

Згідно з підпунктом 2.1.2 підпункту 2.1 пункту 2 Договору допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/- 5% від узгодженого Сторонами згідно з пунктом 2.1 Договору планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу.

Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.4 зазначеного Договору Покупець зобовязується надати Продавцеві два примірника акта приймання-передачі природного газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу. Продавець зобовязується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, не пізніше 8-го числа місяця наступного за місяцем продажу газу або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Для вирішення спору ухвалою суду від 20 січня 2017 року у цій справі було призначено судову експертизу, а на вирішення експерта в рамках зустрічного позову були поставлені такі питання:

- Чи було забезпечено НАК "Нафтогаз України" виконання умов договору від 30.06.2015 року №15-709-Н в частині поставки в листопаді - грудні 2015 року ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" газу в обсязі, визначеному п.2.1. договору;

- Чи мав ТОВ "Дніпропетровськгаззбут" технічну та фактичну можливість відібрати с газотранспортної системи запланований по договору обсяг газу за листопад 2015 року 137418,089 тис. куб. м. та за грудень 2015 року 173398,381 тис. куб. м.?

- Чи мало можливість ТОВ "Дніпропетровськгаззбут" з урахуванням фактичного споживання природного газу у листопаді, грудні 2015 року в обсязі меншому, ніж заплановано у договорі від 30.06.2015 р. №15-709-Н відібрати з газотранспортної системи обсяг газу в розмірі 27919,018 тис. куб. м. (листопад) та 22156,114 тис. куб. м. (грудень) для передачі газу в підземні сховища газу на зберігання за договором від 13.07.2015 р. №?

- Чи підтверджується матеріалами справи власноручне обмеження споживання газу відповідачем у листопада, грудні 2015 року?

Однак, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017, залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2017, ухвалу суду про призначення експертизи було скасовано, а справу передано на розгляд по суті, оскільки питання, поставлені експерту, стосуються оцінки та аналізу умов договору, в якому визначено обсяги природного газу, порядок його приймання, та наданих доказів.

Так, оцінивши умови договору та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічної позовної заяви з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Твердження ТОВ «Дніпропетровськгаз Збут» щодо невиконання Відповідачем за зустрічним позовом Договору в частині поставки визначеного обсягу природного газу не підтверджені належними та допустимим доказами.

Відповідачем за зустрічним позовом як продавцем було надано необхідні ресурси у обсягах, встановлених договором та виконано взяті на себе зобовязання у повному обсязі, і ТОВ «Дніпропетровськгаз», як покупець, надав підписані акти приймання-передачі газу із обсягом фактично спожитого населенням газу, самостійне збільшення або зменшення обсягів фактично спожитого газу Відповідачем за зустрічним позовом Позивачем не доведено, матеріалами справи не підтверджено.

Таким чином, зустрічна позовна заява підлягає відхиленню.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на позивача по зустрічному позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

По первісному позову:

Позовну заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2, ) на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) 3% річних в розмірі 336 648 (триста тридцять шість тисяч шістсот сорок вісім) грн. 08 коп., пеню в сумі 1623014 (один мільйон шістсот двадцять три тисячі чотирнадцять) грн. 69 коп., судовий збір в розмірі 79264 (сімдесят дев'ять тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 77 коп., про що видати наказ.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2017 у справі №904/7401/16 строком на 24 місяці рівними частинами кожного місяця в розмірі 84955,31 грн. починаючи з 27.06.2017 року.

В решті позовних вимог відмовити.

По зустрічному позову:

В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.07.2017 року.

Головуючий колегії, суддя Суддя Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9