ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 915/283/17

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Берко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1., довіреність № 01/95 від 30.12.2016 року,

від відповідача : ОСОБА_2, довіреність № 69-01/547 від 20.02.2017 року, ОСОБА_3, довіреність № 69-01/548 від 20.02.2017 року, ОСОБА_4, довіреність від 20.06.2017 року,

від третьої особи-1 представник не зявився,

від третьої особи-2: ОСОБА_5, довіреність № 04/1310 від 30.12.2016 року,

від третьої особи-3: представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут,

54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159 (ідентифікаційний код 39589483),

до ОСОБА_7 університету кораблебудування імені адмірала Макарова,

54025, м. Миколаїв, пр. Героїв України, 9 (ідентифікаційний код 02066753),

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України,

01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6 (ідентифікаційний код 20077720),

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_8 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз,

54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159 (ідентифікаційний код 05410263),

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Енергія України,

01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, літ. З (ідентифікаційний код 34528630),

про стягнення грошових коштів у сумі 349 129,76 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_7 університету кораблебудування імені адмірала Макарова про стягнення грошових коштів у сумі 860 746,07 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017 року)

Ухвалою суду від 05.04.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 18.04.2017 року.

Ухвалою суду від 18.04.2017 року розгляд справи відкладений на 03.05.2017 року у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

03.05.2017 року у судовому засідання оголошено перерву до 15.05.2017 року.

Ухвалою суду від 03.05.2017 року залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720).

Ухвалою суду від 15.05.2017 року розгляд справи відкладений на 08.06.2017 року у звязку з незявленням у судове засідання представника третьої особи, а також необхідністю витребування нових доказів, продовжено строк розгляду спору на 15 днів, залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_8 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, ідентифікаційний код 05410263).

Ухвалою суду від 08.06.2017 року розгляд справи відкладений на 15.06.2017 року у звязку з незявленням у судове засідання представників позивача та третьої особи-2, неподання третьою особою-2 витребуваних судом доказів, залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Енергія України (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, літ. З, ідентифікаційний код 34528630).

Ухвалою суду від 15.06.2017 року розгляд справи відкладений на 20.06.2017 року у звязку з незявленням у судове засідання представників третіх осіб 1, 2.

Ухвалою суду від 20.06.2017 року розгляд справи відкладений на 21.06.2017 року у звязку з незявленням у судове засідання представників третіх осіб 1, 2.

У судовому засіданні 21.06.2017 року представник позивача просив розглядати первісні позовні вимоги без урахування заяви про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017 року.

Суд розцінює заяву позивача як заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи викладене, судом розглядаються первісні позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 349 129,76 грн., з яких:

- 337 779,20 грн. основна заборгованість за січень-лютий 2017 року,

- 977,94 грн. 3 % річних,

- 1 245,15 грн. інфляційних втрат,

- 9 127,47 грн. пеня.

21.06.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_7 університету кораблебудування імені адмірала Макарова у судовому засіданні проти позову заперечили.

У поданому суду відзиві (том 1 а.с. 52-56) та письмових поясненнях (том 2 а.с. 116-117) зазначили, що позивач мав визначити вартість 21,024 тис. куб. м. природного газу за лютий 2017 року за тарифом для населення, а не для не побутових потреб. Із позовними вимогами, які включають вартість спожитого газу за січень 2017 року, погодились.

Третя особа-1 ОСОБА_8 акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України явку повноважного представника у судове засідання 21.06.2017 року не забезпечила.

Представник третьої особи-2 Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз вважав позов таким, що підлягає задоволенню.

Представники третьої особи-3 ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Енергія України вважали збільшений позов таким, що не підлягає задоволенню в частині стягнення вартості спожитого газу за березень 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб 2, 3, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

27.01.2017 року між ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут (постачальник, позивач) та ОСОБА_7 університетом кораблебудування імені адмірала Макарова (споживач, відповідач) був укладений договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1141021UKXAB017 (том 1 а.с. 12-15).

Пунктом 3.2. Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 27.01.2017 року визначено, що ціна газу становить - 7353,833 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ - 1470,767 грн., всього з ПДВ - 8824,600 грн.

27.02.2017 року між ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут (постачальник, позивач) та ОСОБА_7 університетом кораблебудування імені адмірала Макарова (споживач, відповідач) був укладений договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1141021UKXAB027 (том 1 а.с. 16-19).

Пунктом 3.2. Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 27.02.2017 року визначено, що ціна газу становить - 8453,20 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ -1690,64 грн., всього з ПДВ -10143,84 грн.

Згідно умов п. 1.1 Договорів, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 2.2.4 Договорів постачання газу здійснюється за умови підтвердження в установленому порядку Оператором ГТС місячного обсягу постачання газу, виділеного для забезпечення споживача.

Пунктом 2.3 Договорів передбачено, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ (ОСОБА_8 акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз) та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

В пункті 2.9 Договорів зазначено, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку.

Відповідно до п. 2.9.1 Договорів за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 2.9.2 Договорів на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Відповідно до п. 2.9.3 Договорів споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу; підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 2.9.4 Договорів у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

Відповідно до п. 2.9.5 Договорів у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 3.1 Договорів розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Відповідно до п. 3.4 Договорів сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 договорів, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за Договорами.

Відповідно до п. 3.5 Договорів місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II Договорів.

Відповідно до п. 4.2.1 Договорів споживач проводить розрахунки за фактично спожитий газ в межах розрахункового місяця до 30 числа.

Відповідно до п. 4.2.2 Договорів у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Відповідно до п. 4.2.3 Договорів остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

В січні 2017 року відповідачем було спожито 14,11 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 124 515,10 грн. згідно акту приймання-передачі природного газу № МК300001885 від 31.01.2017 року (том 1 а.с. 20).

В лютому 2017 року відповідачем було спожито 171,024 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 1 734 840,10 грн., згідно актів приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 року № МК300005137 та № МК300005136 (том 1 а.с. 21).

В свою чергу відповідачем зобов'язання за Договорами були виконані частково, спожито за січень-лютий 2017 року природного газу на загальну суму 1 859 355,20 грн., сплачено 1 521 576,00 грн. (вартість 150 тис. куб. м. природного газу, спожитого у лютому 2017 року), що підтверджується випискою по рахунку (том 1 а.с. 43), а тому заборгованість відповідача за послуги з постачання природного газу станом на день пред'явлення позову складає 337 779,20 грн. (вартість 14,11 тис. куб. м. природного газу за січень 2017 року в сумі 124 515,10 грн. та вартість 21,024 тис. куб. м. природного газу за лютий 2017 року в сумі 213 264,10 грн.).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договорів виникло господарське зобовязання.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості за період січень-лютий 2017 року в сумі 337 779,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 977,94 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 245,15 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати за лютий 2017 року в сумі 1 245,15 грн. та 3 % річних за період з 10.02.2017 року по 03.04.2017 року по кожному окремому зобовязанню в загальній сумі 977,94 грн.

Розрахунок суми трьох відсотків річних (том 1 а.с. 11) є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Отже, вимога щодо стягнення 3% річних в сумі 977,94 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що розрахунок здійснено без урахування положень абз. 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, відповідно до яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи, що позивачем нараховані інфляційні втрати за прострочення зобовязання у січні 2017 року, яке відповідно до п. 4.2.3 Договорів мало бути виконано до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, тобто до 10.02.2017 року, нарахування інфляційних втрат за лютий 2017 року є безпідставним.

Отже, у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 245,15 грн. слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 9 127,47 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки ОСОБА_7 банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2.1 Договорів у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договорів, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки ОСОБА_7 банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 10.02.2017 року по 03.04.2017 року по кожному окремому зобовязанню в загальній сумі 9 127,47 грн.

Розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, та в межах шестимісячного строку. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (а.с. 11).

Отже, вимога про стягнення пені в сумі 9 127,47 грн. є обґрунтованою.

Судом відхиляються твердження відповідача про те, що позивачем невірно застосований тариф для визначення вартості 21,024 тис. куб. м. природного газу, спожитого у лютому 2017 року, оскільки в листі відповідача на адресу позивача № 64-04/603 від 01.03.2017 року відповідач просить видати акти приймання-передачі та рахунки на оплату за лютий 2017 року, у тому числі на оплату 21,024 тис. куб. м. для потреб не побутових споживачів (том 1 а.с. 57).

Крім того, у акті звірки взаєморозрахунків відповідач погоджує вартість 21,024 тис. куб. м. природного газу в сумі 213 264,10 грн., спожитого у лютому 2017 року, виставлену позивачем (том 2 а.с. 142).

Умови договору від 27.02.2017 року не містять положень щодо розмежування тарифів на газ для побутових та не побутових споживачів.

Назва договору № 1141021UKXAB027 «Договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів» свідчить про цільове використання газу.

До того ж, відповідно до п. 3.1 Договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Відповідно до п. 3.4 Договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за Договорами.

Відповідно до п. 3.5 Договорів місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II Договору.

Отже, спожитий відповідачем газ правомірно обрахований ПАТ "Миколаївгаз Збут" за ціною, встановленою договором.

Враховуючи зміст відзиву відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за Договорами (залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) або погіршення матеріального стану підприємства саме у звязку з порушенням відповідачем умов Договорів на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів; нарахування та стягнення з відповідача 3% річних у певній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, повязані з порушенням відповідачем умов Договорів, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені до 2 000,00 грн., тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_7 університету кораблебудування імені адмірала Макарова (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв України, 9, ідентифікаційний код 02066753) на користь ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, ідентифікаційний код 39589483):

- 337 779,20 грн. (триста тридцять сім тисяч сімсот сімдесят девять грн. 20 коп.) основної заборгованості за січень-лютий 2017 року,

- 977,94 грн. (девятсот сімдесят сім грн. 94 коп.) 3 % річних,

- 2 000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.) пені.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 26.06.2017 року.

Суддя В.О. Корицька