ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" червня 2017 р.Справа № 922/2958/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 з додатковими вимогами до боржника

за заявою ФО ОСОБА_2, м. Харків
про визнання банкрутом ДП "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва (ДНДІОМШБ"), м. Харків

за участю :

представника ОСОБА_1 - не з"явився

представників боржника - ОСОБА_3, дов. від 07.09.16р.

представник органу з питань банкрутства - Кошлаченко О.І., дов. від 29.12.2016 р.

розпорядника майна - Татіщев О.Є.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 13.10.2016 р. порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва (ДНДІОМШБ"), визнано вимоги ОСОБА_1 в розмірі 2449820,00 грн. основного боргу та 204000,00 грн. штрафу, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Ковальова І.В., зобов`язано розпорядника майна розглянути вимоги кредиторів, про результати розгляду повідомити заявників та суд; скласти реєстр вимог кредиторів та подати його на затвердження до господарського суду; разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника, про результати проведеної інвентаризації подати суду до попереднього засідання, призначено справу до розгляду в попередньому засіданні на 20.12.2016 р.

Оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство здійснено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 13.10.2016 р.

На адресу господарського суду після публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство надійшла заява ОСОБА_1 (вх.№ 38512 від 11.11.2016) з додатковими грошовими вимогами до боржника в сумі 2823876,00грн.

08.06.2017 р. від заявника надійшла заява (вх.№ 18890 від 08.06.17) про зменшення додаткових грошових вимог до боржника, згідно якої ОСОБА_1 просить суд визнати вимоги в розмірі 347535,52 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 (колегія суддів у складі: О.А.Пуль, Я.О.Білоусова, І.В.Тарасова) ухвалу господарського суду Харківської області від 13.10.2016 залишено без змін.

Ухвалою суду від 08.11.16 р. задоволено заяву арбітражного керуючого Ковальова І.В. про припинення виконання ним обов`язків розпорядника майна ДП "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва (ДНДІОМШБ"); припинено виконання арбітражним керуючим Ковальова І.В. обов`язків у справі та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

На виконання вимог суду від розпорядника майна Татіщева О.Є. надійшли витребувані судом документи, в тому числі докази розгляду вимог кредиторів до боржника та реєстр вимог кредиторів.

У зв'язку із надходженням апеляційної скарги від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на ухвалу суду про порушення справи про банкрутство, призначене на 20.12.2016 р. засідання суду не відбулося.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 р. апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Харківської області від 13.10.2016 р. залишено без змін.

Після повернення справи №922/2958/16 до господарського суду, розглянувши її матеріали, суд призначив попереднє засідання суду на 05.01.2017 р. та зобов'язав учасників процесу виконати в повному обсязі вимоги попередніх ухвал.

У зв'язку з відпусткою судді Усатого В.О., призначене на 05.01.2017 р. попереднє засідання не відбулося та призначена дата проведення попереднього засідання 24.01.2017 р.

Однак, судове засідання 24.01.2017 р. не відбулося з причин подання Міністерством енергетики та вугільної промисловості України касаційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.10.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 р.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 р. касаційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України залишено без задоволення, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 та ухвалу господарського суду Харківської області від 13.10.2016 по справі №922/2958/16 залишено без змін.

Враховуючи повернення справи з касаційної інстанції, суд призначив справу до розгляду в попередньому засіданні на 09.06.2017 р., зобов'язано учасників процесу виконати в повному обсязі вимоги попередніх ухвал суду.

В судовому засіданні 09.06.17 р. оголошувалась перерва до 13.06.17 р.

У зв'язку із відпусткою судді Усатого В.О. призначене судове засідання перенесено на 21.06.2017 р.

В судовому засіданні 21.06.2017 р. розпорядник майна повідомив, що додаткові вимоги ОСОБА_1 до боржника не визнані та не включені до реєстру вимог кредиторів.

Присутній у засіданні суду представник заявника не погодився із таким розглядом своїх вимог.

21.06.2017 р. враховуючи необхідність отримання додаткових пояснень щодо вимог ОСОБА_1, попереднє засідання було відкладено на 27.06.2017 р.

В судовому засіданні представник заявника надав додаткові пояснення та обгрунтування та просив визнати вимоги ОСОБА_1

В судовому засіданні 27.06.2017 р. оголошено перерву до 29.06.2017 р.

Представник боржника надав додаткові пояснення свої заперечень та просив відхилити вимоги ОСОБА_1

Заслухавши присутніх, розглянувши матеріали справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 2 ст. 23 Закону, кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Суд зазначає, що додаткові вимоги ОСОБА_1 надійшли до суду у встановлений строк.

Додаткові вимоги ОСОБА_1 в сумі 347535,52 грн. з урахуванням поданих уточнень, обґрунтовується наступним.

Рішення Дзержинського районного суду Харківської області у справі №2-6944/11 2/638/1918/15 від 26.01.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов'язано Державне підприємство «Науково-технічний центр « Вуглеінновація» усунути перешкоди у здійснені ОСОБА_1 права користування належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями першого поверху №№ 23,24 площею 126,0 кв.м, другого поверху №№ 1-11 площею 2697,5 кв. м, третього поверху № 1-31 площею 1251, 6 кв. м, загальною площею 4075,1 кв. м в літ «В-3», розташованими в АДРЕСА_1., стягнуто з Державного підприємства «Науково-технічний центр « Вуглеінновація» (03680 місто Київ, пров. Приладний, 2-а) на користь ОСОБА_1 2652000,00 грн. завданих збитків, 1700,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат, сплачених за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.07.2015 р. по справі №2-6944/11 апеляційну скаргу прокурора Дзержинського району м. Харкова відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року залишено без змін

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2015 р. касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30.07.2015 р. залишено без змін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.07.2016 р. по справі № 6/638/190/2016 2-6944/11 змінено сторону виконавчого провадження №49113507 у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного науково - дослідного інституту організації і механізації шахтного будівництва про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення суми № 2-6944/11; 2/638/1918/15 на Державне підприємство "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва» (ДП «ДНДІОМШБ») , яке є правонаступником ДП «НТЦ «Вуглеінновація» відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та п. 7 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 31.08.15 № 562.

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 15.08.2016 р. замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме: боржника ДП «НТЦ «Вуглеінновація» на правонаступника Державне підприємство "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва» (ДП «ДНДІОМШБ»).

З тексту рішення Дзержинського районного суду Харківської області у справі №2-6944/11 2/638/1918/15 від 26.01.2015 р. вбачається, що присуджені до стягнення збитки в розмірі 2652000,00 грн. складаються на 2448000,0 грн. упущеної вигоди та 20400,00 грн. штрафу (реальні збитки), що підтверджено також судами вищих інстанції.

У зв'язку із невиконанням вказаного рішення суду, заявником нараховано 3% річних в сумі 96125,92 грн. та інфляційні в сумі 251409,60 грн., на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Зобов'язальні правовідносини, які належать до грошових, досить різноманітні. Вони можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань (наприклад, обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов'язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу і под.).

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Також слід зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК України про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Такої правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Також, в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" в п.5.2 зазначено, що лбов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК Українине поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Крім того, судовим рішенням Дзержинського районного суду Харківської області у справі №2-6944/11 2/638/1918/15 від 26.01.2015 р. чітко встановлено розмір завданих збитків та стягнуто їх на користь кредитора та цей розмір відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України має приюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст.625 ЦК України . (Правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16.01.2016 р.).

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє додаткові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 3% річних в сумі 96125,92 грн. та інфляційні в сумі 251409,60 грн.

Керуючись ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відхилити додаткові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 3% річних в сумі 96125,92 грн. та інфляційні в сумі 251409,60 грн.

Ухвалу направити розпоряднику майна, боржнику, ОСОБА_1

Суддя Усатий В.О.