ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р.Справа № 922/1706/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс", м. Харків
до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" с. П'ятигірське
про стягнення 823353,31 грн. та визнання недійсною угоди
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 довіреність б/н від 01.01.2017р.;

відповідача - ОСОБА_3 довіреність №58/КБ/Ю від 10.02.2017р.;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою, до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер", в якій позивач просить визнати недійсною додаткову угоду від 05.02.2016р. (без номера) укладену до договору поставки комбікормової продукції №13-11/76/2015/КБ/0, з моменту ії укладення. Також, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 823353,31 грн., з яких 680000,00 грн. - основного боргу, 117420,16 грн. - інфляційне збільшення боргу, 25933,15 грн. - 3 % річних, посилаючись про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору поставки комбікормової продукції №13-11/76/2015/КБ/0 від 24.11.2015р., який був укладений між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 13950,30 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням про витребування у позивача відомостей про включення позивачем до фінансової звітності списання позивачем суми боргу відповідача у розмірі 680000,00 грн.

Присутній представник позивача у судовому засіданні пояснив, що у фінансовій звітності списання боргу відповідачу зазначав, але вказані обставини, не впливають на даний спір про перевищення повноважень директора ТОВ "ТБ" Едельвейс" при укладанні спірної додаткової угоди.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про витребування у позивача документів, враховуючи, що позивач пояснив, що включав до фінансової звітності списання суми боргу та те, що дані обставини не потребують додаткового доказування суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання 1-го відповідача про витребування доказів відмовити.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

24 листопада 2015 року між ТОВ «Торгівельний будинок «Компанія Едельвейс» (постачальник) та ТОВ «Курганський бройлер» (покупець) було укладено договір поставки комбікормової продукції № 13-11/76/2015/КБ/О (далі по тексту - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом даного договору є поставка комбікормової продукції для вирощування птиці бройлерів та тварин, що в вирощується на фермах (надалі - продукція), найменування, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю якого та вартість визначені специфікаціями до договору та товарно-супровідними документами на кожну окрему партію продукції.

Згідно п. 4.1. договору, вартість, кількість, найменування, одиниця виміру продукції визначається у специфікаціях до даного договору.

Відповідно до п. 4.2. договору, загальна сума даного договору складається з вартості отриманої та оплаченої продукції протягом строку дії даного договору.

Пункт 4.3. договору говорить, що розрахунок за продукцію здійснюється на умовах 100% після оплати вартості замовленої продукції на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з дати поставки продукції та належним чином оформлених документів, зазначених у п. 3.11 даного договору.

Умови договору покупцем виконувалися не повністю, а саме з порушенням умов договору щодо порядку розрахунків, в результаті чого станом на 16.02.2016 року за покупцем виникла заборгованість у розмірі 680000,00 грн.

05 лютого 2016 року до договору була укладена додаткова угода без номера (далі по тексту - додаткова угода).

У п. 8 додаткової угоди сторони погодили графік погашення відповідачем суми боргу з кінцевим платежем до 29.02.2016р.

Пунктом 9 додаткової угоди сторони погодили, що у разі сплати частини боргу в затвердженому в п. 8 порядку постачальник здійснить прощення боргу, що виник за договором з сумі 680000,00 грн. та сторони не будуть застосовувати одна до одної штрафних санкцій, передбачених договором та/або чинним законодавством України, у тому числі пені, 3% річних, інфляційних витрат, штрафів.

Позивач зазначає, що є підстави для визнання додаткової угоди недійсною оскільки директор ОСОБА_4, який уклав дану угоду діяв із перевищенням повноважень, а саме в супереч п.4.2., 4.3, 4.3.2. статуту товариства, в редакції від 17.12.2015, що діяла на час підписання вказаної додаткової угоди, а саме без погодження загальних зборів учасників ТОВ "ТБ "Компанія Едельвейс". Також, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 680000,00 грн., оскільки відповідач не виконав прийнятий на себе обов'язок по оплаті товару за договором поставки комбікормової продукції №13-11/76/2015/КБ/0 від 24.11.2015р. Та у зв'язку із невиконанням договору позивачем нараховано 117420,16 грн. - інфляційне збільшення боргу, 25933,15 грн. - 3% річних.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву зазначає, з боку позивача, який є постачальником товару по договору поставки мало місце порушення умов договору в частині якості товару та відповідач був вимушений повернути частину товару поставленого позивачем. Для врегулювання питання належного виконання умов договору мирним шляхом була укладена додаткова угода за умови сплати відповідачем частини боргу у розмірі 5034713,30 грн., позивач здійснює прощення суми боргу у розмірі 680000,00 грн. Відповідач заперечує проти позиції позивача, що додаткова угода є новацією в позикове зобов'язання.

Також, відповідач зазначає, що директор ОСОБА_4 мав повноваження на укладання додаткової угоди, та діяв в межах своїх повноважень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Оспорювана додаткова угода до договору № 13-11/76/2015/КБ/О від 24 листопада 2015 р. підписана від імені ТОВ "ТБ "Едельвейс" її директором ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту товариства, та скріплена печаткою товариства.

Згідно п. 4.2. статуту ТОВ "ТБ "Компанія Едельвейс", (в редакції від 17.12.2015р. держ. реєстрації 31.12.2015 р., далі по тексту - статут), що діяла на час підписання вказаної додаткової угоди до договору, вищим органом товариства є загальні збори учасників. Загальні збори учасників мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі тих, що передані загальними зборами учасників до компетенції виконавчого органу товариства.

Згідно п. 4.3. статуту до компетенції загальних зборів Учасників товариства належить зокрема: погодження укладання договорів поруки, застави, позики, отримання кредиту, страхування, купівлі-продажу корпоративних прав, купівлі-продажу нерухомості, купівлі - продажу основних засобів товариства, цінних паперів (підпункт 4 пункту 4.3. статуту); погодження укладання правочинів щодо переведення боргу, відступлення права вимоги надання або отримання консультаційних послуг, укладення правочинів (підпункт 5 пункту 4.3. статуту); затвердження річних звітів та бухгалтерській балансів, розподіл прибутку та збитків товариства (підпункт 9 пункту 4.3. статуту);

Відповідно п. 4.3.2. статуту товариства питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників, не можуть бути передані на вирішення виконавчого органу товариства.

Наведені умови свідчать, що під час укладання даної додаткової угоди виконавчим органом товариства перевищено свої повноважені передбачені статутом, що говорить про недійсність прощення боргу покупця.

Ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, орган або особа і відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від його імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представив юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до абз. 8 п.п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів недійсними", контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, зокрема якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Таким чином під час укладання додаткової угоди до договору 05.02.2016 керівник ТОВ "ТБ "Компанія Едельвейс", на виконання умов статуту товариства, мав отримати згоду загальних зборів. Натомість виконавчий орган товариства за погодженням укладення такого правочину до загальних зборів не звертався, тобто такий правочин укладено ним з перевищенням повноважень, що суперечить вимогам статуту і закону.

Отже, недотримання зазначених вимог тягне за собою визнання правочину - додаткової угоди до договору щодо припинення зобов'язання прощенням боргу, недійсним в силу статей 215 ЦК України, відповідно до цього суд вважає за необхідне позовну вимогу щодо визнання недійсною додаткову угоду від 05.02.2016р. (без номера) укладену до договору поставки комбікормової продукції №13-11/76/2015/КБ/0, з моменту ії укладення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з п.1.1 додаткової угоди сторони підтверджують, що на дату укладення даної додаткової угоди, на виконання договору поставки комбікормової продукції № 13-11/76/2015/КБ/О від 05.02.2016р.від 24.11.2015р., позивач, як постачальник за вказаним договором здійснив поставку комбікорму ПК 6-6 та ПК 6-6 Ф на загальну суму 11239159,20 грн., в тому числі ПДВ відповідно до перелічених видаткових накладних.

Згідно п.2 додаткової угоди сторони підтвердили, частково за взаємною згодою сторін, товар був повернутий на загальну суму 1608869,40 грн., в тому числі ПДВ відповідно до перелічених у додатковій угоді накладних.

За п.6 додаткової угоди сторони підтвердили, що на дату укладання даної додаткової угоди, покупець - відповідач сплатив 3915576,50 грн., в тому числі й ПДВ за переліченими платіжними дорученнями.

Сторони визначили у п.7 додаткової угоди, що на дату укладання даної угоди заборгованість відповідача за поставлений товар складає 5714713,30 грн.

Сторони погодили порядок погашення частини боргу в сумі 5034713,30 грн. у наступному порядку (п. 8 угоди): а саме погашення суми боргу внесення платежів у розмірі 719244,76 грн.: таким чином: до 10.02.2016 включно; до 12.02.2016р. включно; до 16.02.2016р. включно; до 18.02.2016р. включно; до 22.02.2016р. включно; до 26.02.2016р. включно; до 29.02.2016р. включно.

Згідно п.10 додаткової угоди, відповідач, як покупець за договором погоджується, що у разі не виконання умов даної додаткової угоди з боку покупця (відповідача), обов'язок позивача щодо прощення боргу у розмірі 680000,00 грн., що передбачено пунктом 9 додаткової угоди не буде мати юридичної сили та позивач буде мати право вимагати від відповідача оплати поставленого товару в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідач на виконання зобов'язань за додатковою угодою здійснив оплату суми боргу у розмірі 4898843,00 грн., а саме здійснив оплату 09.02.2016р. у розмірі 1560078,70 грн.; 10.02.2016р. у розмірі 3310944,06 грн., та 15.02.2016р. на суму 27820,24 грн., що підтверджується банківськими виписками по особистому рахунку позивача із призначенням платежу: "опл.зг.дод.уг. від 05.02.2016р. до дог. №13-11/762015/КБ/О від 24.11.2015р. за комбікорм (Курганський бройлер)", які містяться у матеріалах справи.

У п.8 додаткової угоди сторони погодили, що відповідач повинен сплатити суму у розмірі 5034713,30 грн., але відповідач сплатив суму у розмірі 4898843,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не сплатив повністю суми зазначеної у п. 8 додаткової угоди, суд вважає, що у позивача відсутній обов'язок щодо прощення відповідачу суми боргу у розмірі 680000,00 грн., а відповідно до цього позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь 117420,16 грн. - інфляційне збільшення боргу, 25933,15 грн. - 3 % річних.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних, враховуючи те, що відповідачем порушені зобов'язання щодо сплати коштів згідно графіку визначеного у п.8 додаткової угоди, та позивач здійснив нарахування з моменту прострочення сплати, а саме з 16.02.2016р., суд вважає, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 117420,16 грн. та 3% річних у розмірі 25933,15 грн. є обґрунтованими та такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду від 05.02.2016р. (без номера) укладену до договору поставки комбікормової продукції №13-11/76/2015/КБ/0, з моменту ії укладення.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (62452, Харківська область, с. П'ятигірське, вул. Першотравнева, 1, код 30773272) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (61001, м. Харків, вул. Мироносицька, 43, код 37189332) 823353,31 грн., з яких 680000,00 грн. - основного боргу, 117420,16 грн. - інфляційне збільшення боргу, 25933,15 грн. - 3 % річних та судовий збір у розмірі 13950,30 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_5