ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

27 червня 2017 р. Справа № 902/354/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53)

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (23800, Вінницька область, Теплицький район, смт. Теплик, пров. Механізаторів, 15)

про стягнення 54093,67 грн.,

за участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.,

представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 891 від 05.12.2016р.;

відповідача: не з'явився;

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 54093,67 грн заборгованості за угодою про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку.

Ухвалою суду від 21.04.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/354/17 та призначено її до розгляду на 16.05.2017р.

Ухвалою суду від 16.05.2017 р. в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, неподанням сторонами витребуваних доказів та необхідність витребування додаткових доказів, розгляд справи відкладено до 31.05.2017 р.

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснюється в зв'язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідач в судове засідання 31.05.2017р. не з'явився, витребуваних доказів суду не надав, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

В судовому засіданні 31.05.2017р. встановлено, що сторонами повторно не виконано вимоги ухвал суду від 21.04.2017 р. та 16.05.2017р. в частині надання витребуваних судом доказів.

В зв'язку з цим ухвалою суду від 31.05.2017р. за клопотанням позивача продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 27.06.2017р. з метою надання сторонами додаткових доказів.

19.06.2017р. (лист № 14072/17 від 13.06.2017р.) та 20.06.2017р. (лист № 14346/17 від 16.06.2017р.) позивачем через канцелярію суду подані клопотання про залучення до справи письмових доказів в т.р. розгорнутого розрахунку заборгованості.

Надані докази долучено до матеріалів справи.

21.06.2017р. (лист № 14439/03 від 19.06.2017р.) позивачем через канцелярію суду подані письмові пояснення, в яких позивач суду пояснив, що по Угоді про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 02.03.2016р. Абоненту - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 було підключено 215 абонентських номерів.

Вказані пояснення долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 27.06.2017р., представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних ухвалою суду доказів не надав.

Про час, місце та день розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином ухвалою суду від 31.05.2017р., яка надсилалась останньому рекомендованою поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою вказаною в позовній заяві, яка є ідентичною адресі місцезнаходження сторін зазначеній у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Враховуючи наведене, суд приймає до уваги наступні положення законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

В п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що за змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Варто зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 року № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвали від 31.05.2017р., яка наявна в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вона є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа відповідачу.

При цьому суд констатує, що ухвали суду від 21.04.2017р та 16.05.2017р., які надсилались на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення повернулись до суду не витребуваними по причині закінчення терміну зберігання.

При неявці відповідача в судове засідання суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27.06.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача 54093,67 грн основного боргу та просив їх задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.03.2016р. між Приватним акціонерним товариством "Київстар" (Оператор, Позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Абонент, Відповідач) була укладена Угода № 7385227 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку (надалі - Угода) відповідно до п.2.1 якої, Оператор надає Абоненту послуги рухомого (мобільного) зв'язку (надалі - Послуги зв'язку), а Абонент користується вищенаведеними послугами зв'язку та своєчасно оплачує їх вартість Оператору на умовах, викладених в Угоді.

Згідно п. 3.4.1 Угоди після укладання замовлення оператор надає абоненту SIM-карту, вказаний у замовленні телефонний номер в мережі оператора і послуги зв'язку.

Відповідно до п. 3.2.1 Угоди абонент зобов'язується своєчасно оплачувати послуги зв'язку оператора згідно з чинними тарифами, підтримувати авансовий платіж не нижче мінімального рівня, встановленого діючими тарифами, та сплачувати щомісячну абонентну плату. Абонентна плата сплачується абонентом і в тому випадку, коли надання йому послуг зв'язку призупинено, за неоплату наданих оператором послуг зв'язку. У випадку виникнення заборгованості абонента щодо наданих оператором послуг зв'язку, абонент зобов'язаний погасити таку заборгованість протягом 5 днів з моменту , який настав раніше: (а) отримання від оператора відповідного повідомлення або (б) припинення надання послуг зв'язку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня.

Пунктами 4.1-4.3 Угоди сторони погодили, що Абонент здійснює оплату замовлених послуг зв'язку згідно з обраним ним тарифним планом. Оплата Абонентом послуг зв'язку здійснюється згідно з чинними тарифами. Абонент має один особовий рахунок, за яким здійснюються розрахунки за надання послуг зв'язку щодо всіх наявних у абонента телефонних номерів у мережі оператора.

Відповідно до п. 3.4.2 Угоди оператор щомісяця, способом інформування, погодженим сторонами, що фіксується в замовленні або в письмовій заяві абонента, може надавати абоненту інформацію щодо стану його особового рахунку та документи щодо наданих послуг зв'язку, здійснених платежів, а також за запитом абонента, інформує його про використання авансового платежу до суми мінімального рівня, встановленої у чинних тарифах.

В період з 02.03.2016р. по 17.04.2016р. сторонами Угоди підписано 215 замовлень (а.с. 10-224, т. 1), відповідно до яких було визначено телефонні номери за якими надаються послуги мобільного стільникового зв'язку та особові рахунки за яким здійснюються розрахунки.

По відповідному абонентському номеру позивачем були виписані до оплати 215 рахунків-фактур від 31.03.2017р., які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 1-215, т. 2).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів: угоди від 02.03.2016р., замовлень, рахунків-фактур, внаслідок невиконання відповідачем обов'язку щодо внесення плати за надані послуги, у останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 47102,71 грн.

Наведене також стверджується наданим 20.06.2017р. позивачем розрахунком (а.с. 18-62, т. 3), з якого вбачається сума основного боргу 47102,71 грн.

До складу розрахунку наданого позивачем 20.06.2017р. також входять пеня - 2094,33 грн, 4036,91 грн - індекс інфляції, 859,72 грн - 3% річних, однак як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення з відповідача лише суму основного боргу в розмірі 54093,67 грн, тоді як вимог про стягнення пені, індексу інфляції та 3% річних позивач не заявляв, у зв'язку з чим вони судом не розглядаються.

З урахуванням встановлених обставин справи суд приходить до наступних висновків.

За своєю правовою природою вказаний Угода, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач своїм правом щодо надання відзиву не скористався, доказів оплати заборгованості до суду не надав.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність будь-яких доказів щодо оплати заборгованості за Угодою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за Угодою в сумі 47102,71 грн є обґрунтованими.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 47102,71 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати послуг є таким, що настав. А тому позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 54093,67 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 47102,71 грн, а в стягненні 6990,96 грн основного боргу суд відмовляє, як заявлених безпідставно.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

В судовому засіданні 27.06.2017р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (адреса: 23800, Вінницька область, смт. Теплик, пров. Механізаторів, 15, ІПН НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (адреса: 03113, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 53; ідентифікаційний код 21673832) 47102,71 основного боргу, 1393,22 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У стягненні 6990,96 грн основного боргу відмовити.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 30 червня 2017 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (23800, Вінницька область, смт. Теплик, пров. Механізаторів, 15)