ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р.Справа № 910/4634/17

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю від 17.01.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 910/4634/17:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА";

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Інвестбанк";

про стягнення 253317,04 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" (далі Позивач) звернулось до Публічного акціонерного товариства «ІНВЕСТБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Інвестбанк» ОСОБА_2 (далі Відповідач) із даним позовом посилаючись на наявність у відповідача боргу за договором оренди майна.

З підстав п.п.1, 2 ст. 509, ст.ст. и 525, 526, статті 610, п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, ст. 193, 218, Господарського кодексу України Позивач просить позов задовольнити та стягнути вказану суму.

Відповідач з вимогами не згоден з тих підстав, викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні 20.06.2017р. Відповідач заявив клопотання про припинення провадження у справ з тих підстав, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є фізична особа і тому даний спір не може розглядатись між юридичною та фізичною особою у господарському суді.

Обговоривши дане клопотання у засіданні суду, суд відхиляв його як безпідставне з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (Закон) Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Згідно ч.ч. 3, 4 вищевказаного Закону, Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Уповноважена особа Фонду має право призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов'язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду:

1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку;

2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку;

3) звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.

Ухвалою суду від 12.06.2017 р. строк вирішення спору продовжений на 15 днів по 27 червня 2017 р.

В засіданнях суду 31.05.2017р., 12.06.2017р. та 20.06.2017р. оголошувались перерви за правилами ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 26.06.2017р. представником відповідача був заявлений відвід суді ОСОБА_3 з підстав упередженості у розгляді даної справи, який судом відхилений як безпідставно заявлений.

В засіданні суду 26 червня 2017 р., у присутності представника відповідача, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників стоні, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 21 грудня 2015року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурс Трейдінг Україна» (Позивач, Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ІНВЕСТБАНК» (Відповідач. Орендар) було укладено договір оренди майна за №12/15-Ін. (далі Договір )

Предметом договору є строкове платне користування наступного майна: нежилих приміщень загальною площею 683,1 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Струтинського Сергія (Болсунівська), буд. 8. та належить Орендодавцю на праві власності, згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу ОСОБА_4, 03 вересня 2014 року за реєстровим № 537; рухомого майна, а саме технічного і офісного обладнання та меблів згідно Додатку 1 до Договору

Фактично передача приміщення було здійснено 30 грудня 2015 року, про що свідчить Акт прийому-передачі, підписаним обома Сторонами.

Таким чином, Позивач свій обов'язок, передбачений пунктом 2.2, 3.1 Договору виконав.

Згідно з п.п. 8.1, 8.2 Договору Договір набув чинності з моменту підписання строком до 31 грудня 2016 року, з можливістю пролонгації строку дії, за письмовою угодою Сторін.

Відповідно до зазначених положень договору, 15 серпня 2016 року Сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року, на підставі якої строк Договору оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року було подовжено до 31 грудин 2017 року. Тобто, на даний час, Договір оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року є чинним.

Згідно п. 4.1 Договору оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року, з дати 01 вересня 2016 року, нарахування плати за користування обєктом оренди здійснюється щомісяця за повний календарний місяць у сумі 200 000,00 гривень у тому числі ПДВ 33 333,33 гривень. Окрім того, п. 4.2.2. обумовлено передплату орендної плати.

Орендарем, на виконання пунктів 4.1, 4.2.2 Договору сплачено за користування обєктом оренди по строку до 28 лютого 2017 року (включно).

Згідно листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Інвестбанк» ОСОБА_2 1.1. за вих.№ 16.01/17 від 16 січня 2017 року, Орендар, незважаючи на фактичне користування орендованим майном до теперішнього часу, запропонував дострокове розірвання Договору оренди майна №12/15-Ін від 21.12.2015 року у зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк».

Згідно п.3.3.14 Договору за необхідності дострокового припинення Договору, Орендар зобов'язаний письмово попередити Орендодавця не пізніше, ніж за 2(два) календарних місяці до передбачуваної дати припинення Договору.

Таким чином, ТОВ «Ресурс Трейдінг Україна» отримавши попередження про намір дострокового припинення датою 16 січня 2017 року, письмово попередило Орендаря (вих.№ 16/02-17) про те, що датою дострокового припинення Договору є 16 березня 2017 року.

У порушений умов Договору, а саме п. 4.1. на дату 21 березня 2017 року, виставлений рахунок на сплату орендної плати за березень 2017 року у сумі 103 225,81грн. не сплачено.

Згідно п. 4.4 Договору Орендар крім орендної плати, повинен компенсувати витрати Орендодавця зі сплати вартості комунальних та інших послуг, якими він користується, а саме використаної електроенергії, водопостачання та водовідведення та теплопостачання, вартість утримання прилеглої т ериторії.

Згідно п 4.5 Договору оренди, усі витрати, належні до сплати згідно з пунктом 4.4. підлягають сплаті Орендарем протягом пяти календарних днів з моменту отримання ним Відповідних рахунків Орендодавця.

У порушення умовДоговору, а саме вищевказаних пунктів за ПАТ КБ «Інвестбанк» наявна прострочена заборгованість за спожиті комунальні послуги за період грудень 2016 року - березень 2017 року згідно виставлених рахунків у сумі 98 638,87 грн.

Пункт 5.2. Договору обумовлює сплату пені за прострочення платежу у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Станом на дату подачі позову орендоване приміщення не повернуто, суму простроченої заборгованості не сплачено.

Таким чином у Орендаря виникла заборгованість у сумі 253 317.04 грн. яка складається із заборгованості по орендній платі у сумі 103 225,81 грн. заборгованості з компенсації витрат зі сплати вартості комунальних та інших послуг у сумі 98 638,87 гривень та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за Договором у розмірі 51 452,36 грн.

Разом з приведеним суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Національного банку України від 15.12.2016 р. № 490-рш/БТ Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк «ІНВЕСТБАНК» віднесений до категорії неплатоспроможних.

15.12.2016р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2856 на підставі рішення НБУ розпочато процедуру виведення з ринку Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк «ІНВЕСТБАНК», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації тимчасової адміністрації ОСОБА_2.

12.01.2017 р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 86 на підставі рішення НБУ від 11.01.2017 р. № 17-рщ „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк «ІНВЕСТБАНК» запроваджено процедуру ліквідації ПАТ „КБ «ІНВЕСТБАНК» строком на два роки з 13.01.2017 р. по 12.01.2019 р. включно.

Призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ „КБ «ІНВЕСТБАНК» ОСОБА_2 строком на два роки з 13.01.2017 р. по 12.01.2019 р. включно.

Після прийняття рішення про введення в банк тимчасової адміністрації його діяльність регулюється спеціальним Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 р. № 4452-VI (із змінами).

Згідно п.п.1 та 8 ч.1 ст.48 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені ч.2 ст.37 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку), нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і, оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою оплати коштів за договором оренди у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон N 4452-VI) (в редакції чинній на час виникнення спору).

Аналогічна позиція викладена у Постанові судової палати у господарських справах Верховного суду України від 25.03.2015р. у справі №910/9232/14, яка за змістом ст.111-28 ГПК України є обовязковою для господарського суду, який розглядає аналогічну справ.

З огляду на приведене суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 липня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук