ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року Справа № 904/4358/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Орєшкіної Е.В.

секретар: Логвіненко І.Г.

за участю:

від скаржника: ОСОБА_1 , довіреність №265/16 від 27.12.2016 р.;

від боржника: ОСОБА_2, довіреність № 40 від 05.01.2017р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року

у справі № 904/4358/17

за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до боржника ОСОБА_3 підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року у справі № 904/4358/17 (суддя Полєв Д.М.) відмовлено Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у порушенні провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради.

Не погодившись із винесеною ухвалою, ініціюючий кредитор - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року, справу направити на розгляд до місцевого господарського суду, судові витрати покласти на боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" посилається на те, що:

- ініціюючим кредитором було надано суду першої інстанції всі докази, що свідчать про безспірність вимог (грошові вимоги, підтверджені судовими рішеннями, що набрали законної сили та постановами про відкриття виконавчих проваджень, згідно з якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника). В зв'язку з чим, у місцевого господарського суду були наявні всі підстави для порушення справи про банкрутство.

В доповненнях до апеляційної скарги скаржник зазначає також, що для списання зобов'язань з оплати інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних та пені в порядку, передбаченому Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" боржник має набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру. Доказів включення підприємства до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово комунального господарства боржником не надано.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Березкіна О.В., Чимбар Л.О. та призначено судове засідання на 07.06.2017 року.

В судовому засіданні 07.06.2017 року оголошено перерву до 12.06.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів, розгляд справи відкладено на 26.06.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду № 986/17 від 26.06.2017 року призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Чимбар Л.О.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.

Представник скаржника в засіданні суду 26.06.2017 року надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Боржник в письмових поясненнях на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні 26.06.2017 року просили залишити ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року у даній справі без змін, в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представників скаржника та боржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

11.04.2017 року на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 року вищезазначену заяву прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено в підготовчому засіданні суду на 27.04.2017 року (т. 1, а. с. 1-2).

27.04.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Дніпровської міської ради про залучення її до справи в якості учасника провадження у справі про банкрутство (т. 1, а. с. 102-122).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 11.05.2017 року (т. 1, а. с. 126-127).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року у справі № 904/4358/17 (суддя Полєв Д.М.) відмовлено Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у порушенні провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 підприємства "Теплоенерго" (т. 2, а. с. 30-32).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість винесеної місцевим господарським судом ухвали від 11.05.2017 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що набрала чинності з 19.01.2013 року) (надалі - Закон) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Згідно із статтею 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

За вимогами частини 1 статті 2 Закону провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

В статті 1 Закону встановлено, що боржником є юридична особа субєкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобовязаннями, які виникли у фізичної особи у звязку із здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобовязання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 10 Закону право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитори.

В частині 3 статті 10 Закону встановлено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) не включається неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2017 року на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради.

В заяві про порушення справи ініціюючий кредитор послався на наявність безспірних грошових вимог до боржника на суму 2 800 118, 25 грн.

На підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора до заяви були додані копії:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2009 року у справі №3/63-09, наказу господарського суду від 10.06.2009 року у справі №3/63-09, постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.10.2009 року;

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2011 року у справі №21/5005/5457/2011, наказу господарського суду від 18.07.2011 року у справі №21/5005/5757/2011, постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2011 року;

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 року, наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2012 року у справі № 21/5005/179/2012 (в редакції постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2017 року), постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2012 року.

Суд першої інстанції, ухвалою від 11.05.2017 року, відмовив у порушенні провадження у справі про банкрутство, зазначивши, що на даний час відсутні підстави відповідно до частини 3 статті 10 Закону для порушення провадження у справі про банкрутство КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради.

Господарським судом Дніпропетровської області зроблено висновок, що матеріалами справи підтверджені безспірні вимоги кредитора до боржника в розмірі 55 972,26 грн. судового збору, стягнутого рішенням № 21/5005/179/2012 від 01.03.2012 року, який не перевищує 300 розмірів мінімальних заробітних плат.

При з'ясуванні обґрунтованості відмови судом першої інстанції ініціюючому кредитору у порушенні провадження у справі про банкрутство, апеляційний господарський суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. Неявка в підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

Згідно із частиною 2 статті 16 Закону у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи.

У відповідності із частиною 3 статті 16 Закону якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Згідно із частиною 6 статті 16 Закону за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про: порушення провадження у справі про банкрутство; відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо: заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника; вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною 3 статті 10 цього Закону; за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

З аналізу наведених норм права вбачається, що саме на стадії проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство необхідно дати оцінку доводам сторін щодо наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство та за відсутності таких згідно з вимогами Закону суд має відмовити у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається із матеріалів справи, в підтвердження безспірних вимог кредитором до господарського суду надано наступні рішення господарського суду:

- № 3/63-09 від 30.09.2009 року про стягнення з боржника на користь кредитора 1 497 918,45 грн. основної заборгованості, 14 980,00 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- № 21/5005/5457/2011 від 07.07.2011 року про стягнення з боржника на користь кредитора 554 811,81 грн. пені, 455 700,58 грн. 3 % річних, 1 211 251,29 грн. інфляційних втрат, 25 500,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зазначене рішення частково виконано боржником, в звязку із чим, заборгованість складає 665 606,76 грн.;

- 21/5005/179/2012 від 01.03.2012 року про стягнення з боржника на користь кредитора 15 951 606,21 грн. основного боргу, 1 248 567,19 грн. пені, 275 206,23 грн. 3 % річних, 290 316,55 грн. інфляційних втрат, 56 460,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Зазначене рішення частково виконано та заборгованість складає 1 495 492,01 грн., з яких 873 996,97 грн. пеня, 275 206,23 грн. 3 % річних, 290 316,55 грн. інфляційні втрати, 55 972,26 грн. судовий збір.

Також, ініціюючим кредитором до заяви про порушення справи про банкрутство додано копії постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Розглянувши заяву ініціюючого кредитора про порушення справи про банкрутство місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову в порушенні справи про банкрутство КП "Теплоенерго".

Щодо вимог ініціюючого кредитора до боржника , що підтверджуються рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 3/63-09 від 30.09.2009 року колегія суддів враховує наступне.

Системний аналіз статей 10 та 15 Закону дозволяє зробити висновок, що строк неоплати грошових вимог кредиторів слід рахувати з моменту відкриття виконавчого провадження, тобто винесення постанови органу Державної виконавчої служби.

Згідно із частиною 2 статті 11 Закону відповідна постанова органу Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора має бути додана до заяви про порушення справи про банкрутство.

Законом не передбачено обов'язку ініціюючого кредитора долучати до заяви про порушення щодо боржника справи про банкрутство даних органу державної виконавчої служби про стан здійснення виконавчого провадження з виконання наказів господарського суду про стягнення з боржника грошових коштів за рішеннями суду та перевіряти у підготовчому засіданні повноту дій виконавчої служби в ході виконавчого провадження. Належним і допустимим доказом на підтвердження вжиття заходів щодо примусового стягнення в порядку виконавчого провадження у даній справі є постанови про відкриття виконавчого провадження та факт невиконання боржником рішень суду протягом трьох місяців після встановленого для погашення строку (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 05.06.2016 року у справі № 904/4861/15).

Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття до розгляду заяви Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення справи про банкрутство, боржник звернувся до господарського суду із заявою у справі №3/63-09 про надання відстрочки виконання рішення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 року у справі № 3/63-09 виконання рішення суду від 30.09.2009 року відстрочено до 15.07.2017 року. Проте, вказана незаконна ухвала суду в подальшому була скасована постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року у справі №3/63-09.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що надання боржнику відстрочки виконання рішення на час розгляду справи в підготовчому засіданні не впливає на порядок обрахування строку невиконання цього рішення.

В даному випадку кредиторські вимоги підтверджені рішенням суду, яке не було задоволено ані добровільно, ані протягом трьох місяців з моменту відкриття 20.09.2012 року виконавчого провадження щодо його примусового виконання, що цілком узгоджується із приписами статей 1, 10 Закону.

Таким чином, місцевий господарський суд безпідставно не прийняв до уваги в якості наявності безспірних вимог кредитора рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2009 року у справі № 3/63-09, яким стягнуто з боржника на користь ініціюючого кредитора 1 497 918, 45 грн. основного боргу.

Стосовно вимог ініціюючого кредитора, що підтверджуються рішеннями господарського суду Дніпропетровської області у справах № 21/5005/5457/2011 від 07.07.2011 року та № 21/5005/179/2012 від 01.03.2012 року колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), відноситься, зокрема кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), та також заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно із вимогами статті 3 цього Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Отже для врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії особа, яка має право на таку процедуру, повинна вчинити відповідні дії для включення її до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, однак, як вбачається із матеріалів справи боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості у розумінні вказаних норм права.

Відповідна правова позиція викладена зокрема в постановах Вищого господарського суду України від 20.04.2017 року у справі №914/1111/16, від 26.04.2017 у справі №912/3303/16 та інших.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради.

В зв'язку з чим, винесена ухвала від 11.05.2017 року підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

Слід звернути увагу, що боржник зареєстрований в Єдиному державному юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та має найменування КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ ОСОБА_4 (ідентифікаційний код юридичної особи 32688148), коротке найменування КП "ТЕПЛОЕНЕРГО". В описовій, мотивувальній та резолютивній частинах оскаржуваної ухвали найменування боржника помилково зазначено як Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради.

Згідно з пунктом 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/201 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (із внесеними до нього доповненнями) у разі скасування судових рішень, які опосередковують рух справи про банкрутство, у тому числі ухвали про припинення провадження у справі, ухвали про відмову в порушенні справи про банкрутство, справа (заява) передається на розгляд (новий розгляд) до відповідного господарського суду в іншому складі суду.

Відповідно до пункту 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 7 статті 106 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року має бути скасована. Справу необхідно передати до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в іншому складі суду.

Керуючись статтями 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року у справі № 904/4358/17 скасувати.

Справу № 904/4358/17 передати до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в іншому складі суду.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29.06.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ Е.В.Орєшкіна

Суддя ___________________ О.В. Березкіна