РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4625/17 26.06.17 р.

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

до Приватного підприємства "Парадігм Консалтінг Група"

про стягнення 80 212,78 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Зінченко О.В. за довіреністю № 538 від 03.03.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Парадігм Консалтінг Група" про стягнення 80 212,78 грн.

Ухвалою суду від 29.03.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.04.2017 р.

13.04.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

27.04.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи та письмові пояснення.

У судовому засіданні 28.04.2017 р. оглушувалась перерва до 23.05.2017 р.

У судовому засіданні 23.05.2017 р. представник позивача подав клопотання про витребування доказів та клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою суду від 23.05.2017 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 13.06.2017 р.

30.05.2017 р. через відділ діловодства суду від АТ "ПРОСТО - страхування" надійшли документи по справі.

13.06.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

13.06.2017 р. судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Зеленіної Н.І. у відрядженні.

Ухвалою суду від 19.06.2017 р. розгляд справи призначено на 21.06.2017 р.

Ухвалою від 21.06.2017 р. розгляд справи відкладено на 26.06.2017 р.

У судове засідання 26.06.2017 р. представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 26.06.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.03.2013 р. між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі - позивач, Страховик) та ОСОБА_3 (надалі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (Автокаско) №АЗ~047/000/13 0001755, за яким застраховано транспортний засіб марки «ACURA MDX», держаний реєстраційний № НОМЕР_1.

27.03.2014 р. в м. Києві відбулась ДТП за участю транспортних засобів «ACURA MDX», держаний реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, «Volkswagen Caravelle» держаний реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, «Kia Sportage» держаний реєстраційний № НОМЕР_7 та «DACIA Logan» держаний реєстраційний № НОМЕР_3, «KIA Creed» держаний реєстраційний № НОМЕР_4.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль засобів «ACURA MDX», держаний реєстраційний № НОМЕР_1, власнику вказаного транспортного засобу була завдана матеріальна шкода, розмір якої відповідно до Звіту № 2332 від 06.05.2014 р. про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу становить 198 794,10 грн.

На підставі страхового акту №87/14 від 15.08.2014 р. позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 202,98 грн. з

За страховим випадком - ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі страхового акту №87/14 від 15.08.2014 р., у загальному розмірі 130 212,78 грн., за видатковим касовим ордером №489 від 15.08.2014 р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль НОМЕР_5, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди, застрахований відповідачем за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_8 в АТ «СК «ПРОСТО-Страхування».

Зазначеним Полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. 9.1, 9.4. ст. 9 вказаного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

03.03.2017 р. Центральна філія Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" звернулась до АТ «ПРОСТО - Страхування» з вимогою виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «ACURA MDX», держаний реєстраційний № НОМЕР_1.

На виконання своїх зобов'язань, АТ «ПРОСТО - Страхування» 16.03.2017 р. сплатило страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. по полісу № АІ/6114267.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. (ст. 1192 ЦК України).

Статтею 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, в силу вимог ст. 1194 ЦК України, оскільки Приватне підприємство "Парадігм Консалтінг Група" застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, то на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

З огляду на зазначені вище норми права, враховуючи, що позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування, цивільна відповідальність особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої відбулось пошкодження застрахованого автомобіля, застрахована відповідачем, який має відшкодувати позивачу в порядку регресу шкоду в межах ліміту відповідальності за винятком франшизи, позивач набув право вимоги до відповідача, як до особи, яка є власником автомобіля НОМЕР_6, на відшкодування 80 212,78 грн.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_5 не перебував в трудових відносинах з відповідачем, а відтак, відповідальність за завдану шкоду має нести саме водій.

Проте, такі доводи відповідача до уваги суд не приймаються. Оскільки, ані в Постанові Голосіївського районного суду від 12.08.2014 р., відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винними у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, ані з протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_5 здійснював керування транспортним засобом не на законних підставах.

Більш того, відповідачем не надано жодних доказів звернення до компетентних органів із повідомленням про неправомірне заволодіння водієм ОСОБА_5 транспортним засобом відповідача.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що він не позбавлений права у встановленому законом порядку звернутись до винної особи про відшкодування понесених витрат.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 80 212,78 грн. обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Парадігм Консалтинг Група» (04201, м. Київ, вул. Ю.Кондратюка, 4в, оф. 72; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40; ) 80 212 (вісімдесят тисяч двісті дванадцять) грн. 78 коп. страхового відшкодування та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 29.06.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна