КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"03" липня 2017 р. Справа №910/182/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Доманської М.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогресгруп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року

у справі № 910/182/17 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Елас"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогресгруп"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року у справі № 910/182/17, зокрема, визнано конкурсними кредиторами боржника першої черги: ПАТ „Бердичівський машинобудівний завод „Прогрес" на суму 3 200,00 грн., ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" на суму 3 200,00 грн.; четвертої черги: ПАТ „АвтоКрАЗ" на суму 3 156 549,28 грн., ПАТ „Бердичівський машинобудівний завод „Прогрес" на суму 18 000 000,00 грн., ПрАТ „Білоцерківська теплоелектроцентраль" на суму 34 644 125,00 грн., ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" на суму 147 226 966,54 грн., ТОВ „Елас" на суму 546 207,20 грн.; шостої черги: ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" на суму 19 259 481,89 грн. Визнано вимоги ПАТ „Банк „Фінанси та кредит", які забезпечені заставою майна боржника на суму 1 562 513 131,80грн. Затверджено реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 1 785 352 861,71 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду в частині розміру та черговості включення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог ПАТ „Банк „Фінанси та кредит", ТОВ „Прогресгруп" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Сотніков С.В.

Розглянувши апеляційну скаргу ТОВ „Прогресгруп" та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику без розгляду з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно статті 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Таким чином останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року є 06.06.2017 року.

Проте, скаржником апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року було подано 12.06.2017 року, що підтверджується відтиском штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, тобто з пропущенням процесуального п'ятиденного строку на її оскарження, передбаченого частиною 1 статті 93 ГПК України.

Як вбачається із апеляційної скарги, скаржник ні в прохальній частині скарги, ні окремо від неї не заявляв клопотання про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що нормами ст.93 ГПК України чітко встановлено, що перебіг строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду розпочинається з дня її оголошення судом, а не з дня складання повного тексту ухвали або отримання її копії стороною.

Визначений законодавцем строк подання апеляційної скарги є процесуальним строком, який може бути відновлений відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання апеляційною інстанцією поважності причин такого пропуску. Водночас, законодавець визначив, що вирішення питання про відновлення пропущеного процесуального строку можливе лише за наявності відповідного клопотання скаржника.

За наведених обставин у апеляційної інстанції відсутні правові підстави для відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги за власною ініціативою.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Крім того, частиною 3 ст. 94 ГПК України встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Судом встановлено, що скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, статтю 4 Закону України „Про судовий збір", яка передбачає ставки судового збору, викладено в новій редакції.

Так, підпунктами 8-10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство або визнання її недійсною.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство судовий збір становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України № 1801-VIII від 21.12.2016 року „Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1 600,00 грн.

Ставки судового збору з апеляційних і касаційних скарг, що подаються на судове рішення, винесених у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційної скарги - 120 відсотків, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 25.11.2015 року № 01-06/2093/15 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII).

Так, скаржником в апеляційному порядку оскаржується ухвала господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року, яка прийнята за наслідками розгляду, в тому числі, заяви ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" з грошовими вимогами до боржника, за яку банком було сплачено 3 200,00 грн. судового збору згідно квитанції № 22116 від 07.03.2017 року, а відтак за подання даної апеляційної скарги апелянтом мало бути сплачено судовий збір у розмірі 3 520,00 грн. (110% від 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, з додатків до апеляційної скарги, а саме, платіжного доручення № 41017 від 12.06.2017 року вбачається, що скаржником за подання даної апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1 760,00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством України, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України є підставою для її повернення.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ „Прогресгруп" на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року Київським апеляційним господарським судом до апеляційного провадження не приймається і повертається з доданими до неї документами скаржнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 86, 93, 94, 95 та п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогресгруп" на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року у справі № 910/182/17 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

2. Справу № 910/182/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

М.Л. Доманська