ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" червня 2017 р.Справа № 916/959/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/959/17

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідачів: 1. Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярус-У"

про визнання недійсним договору

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1 на підставі посвідчення

від позивача: ОСОБА_2 на підставі довіреності №277/исх-гс від 26.12.2016р.

від відповідача-1: ОСОБА_3 на підставі довіреності б/н від 10.05.2017р.

від відповідача-2: ОСОБА_4 на підставі ордеру №072624 від 06.06.2017р.

Суть спору: Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярус-У" про визнання недійсним договору оренди комунального майна берегозахисної споруди у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану, який укладений 14.05.2015р. між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярус-У" шляхом підписання сторонами удаваного правочину договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 14.05.2015р. №02-с/15; про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярус-У" повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно берегозахисну споруду у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р., укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярус-У", є удаваним та вчинений його сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме договору оренди комунального майна, про що свідчать умови оспорюваного договору, які не відповідають вимогам ст.1130 ЦК України, а навпаки, є істотними умовами договору оренди, зокрема щодо обєкту оренди, його страхування, терміну, на який укладається договір оренди. Тому правовідносини, що виниклим між сторонами мають регулюватися Законом України "Про місцеве самоврядування" та Законом України "Про оренду державного та комунального майна". В свою чергу договір оренди комунального майна порушує вимоги Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки Одеською міською радою не приймалося рішення щодо передачі у користування відповідача-2 комунального майна у вигляді берегозахисної споруди (підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану).

У письмових поясненнях від 15.05.2017р. за вх.№10762/17 позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з посиланням при цьому на те, що договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р. не містить істотних умов договору про спільну діяльність, а містить істотні умови договору оренди стосовно права користування обєктом комунального майна, його страхування, умов поліпшення, а також поточного та капітального ремонтів, реконструкції об'єкту. Оспорюваний договір укладений з порушенням порядку укладання договору оренди комунальної власності.

07.06.2017р. за вх.№12471/17 господарський суд одержав клопотання про колегіальний розгляд справи, згідно з яким Заступник прокурора Одеської області просить суд призначити справу до колегіального розгляду.

19.06.2017р. за вх.№2-3304/17 господарський суд одержав заяву про зміну предмету спору, згідно з якою Заступник прокурора Одеської області просить суд визнати недійсним договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15, укладений 14.05.2015р. між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярус-У" та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ярус-У" звільнити комунальне майно берегозахисну споруду у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану. При цьому, підстави визнання недійним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р. не змінені Заступником прокурора Одеської області.

На підставі ч.2 ст.22 ГПК України вказана заява прийнята до розгляду господарським судом, оскільки подана Заступником прокурора Одеської області до початку розгляду справи по суті.

У письмових поясненнях від 19.06.2017р. за вх.№13387/17 відповідач-1 визнав позовні вимоги в частині визнання договору недійсним, з посиланням при цьому на те, що відповідач-1 є балансоутримувачем майна у вигляді берегозахисної споруди (підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану) і тому просить суд зобовязати відповідача-2 повернути майно на користь Управління, як балансоутримувача зазначеного майна.

У відзиві на позовну заяву від 19.06.2017р. за вх.№13388/17 відповідач-2 просить суд відмовити Заступнику прокурора Одеської області у задоволенні позову в повному обсязі, з посиланням при цьому на те, що прокурором не доведено наявності підстав для звернення до господарського суду з даним позовом, не надано доказів на підтвердження вибуття берегозахисної споруди з володіння територіальної громади та передання її у користування відповідачу-2; що виконання умов договору не є предметом спору у даній справі; що прокурором не доведено наявності у сторін договору мети встановлення інших цивільно-правових відносин; що спірний договір не містить істотних умов договору оренди.

Ухвалою від 19.06.2017р. строк вирішення спору у справі №916/959/17 продовжений господарським судом на 15 днів у звязку із задоволенням відповідного клопотання позивача.

У судовому засіданні 30.06.2017р. представник прокуратури надав письмові пояснення, які залучені судом до справи, та згідно з якими прокуратурою області заявлено позовна вимога щодо усунення перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом звільнення ТОВ „Ярус-У комунального майна.

Представник позивача у судовому засіданні 30.06.2017р. також надав до суду рішення Одеської міської ради від 28.07.2016р. №244 та акт проведення комісійної перевірки від 04.07.2016р., з посиланням при цьому на те, що надані докази підтверджують здійснення відповідачем -2 господарської діяльності з оренди комунального майна.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні 30.06.2017р. за участю прокурора та представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників прокуратури та сторін, господарський суд встановив:

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 13.12.1996р. №552 прийнято майно Одеського протизсувного управління в комунальну власність міста.

30.04.2015р. відповідач-2 звернувся до відповідача-1 з листом, в якому просив приймаючи до уваги стан берегозахисної споруди та природні процеси її руйнування, розглянути питання про укладання відповідного договору, предметом якого буде передача в користування даної ділянки підпірної стінки для проведення необхідних заходів з приведення підпірної стінки в задовільний стан.

12.05.2015р. відповідач-1 звернувся до заступника міського голови з листом, в якому просив узгодити питання укладання договору про сумісну діяльність та організацію взаємовідносин з ТОВ "Ярус-У, предметом якого буде проведення обстеження та заходів з поточного ремонту берегозахисної споруди у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану.

Листом від 14.05.2015р. відповідач-1 звернувся до заступника міського голови про узгодження укладання договору про сумісну діяльність та організацію взаємовідносин з ТОВ "Ярус-У" із посиланням на незадовільний стан берегозахисної споруди. При цьому, заступником міського голови вказане питання було погоджено.

14.05.2015р. між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (відповідач-1, Управління) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярус-У" (відповідач-2, Підприємець) укладений договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15, відповідно до якого сторони зобов'язуються шляхом обєднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані.

Згідно з п.1.2 договору для реалізації спільного проекту задіюється берегозахисна споруда у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів кв. м., що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану та в подальшому іменована "берегозахисна споруда", згідно схеми, що є невід'ємною частиною договору (Додаток №1).

У відповідності до п.1.3 договору Підприємець бере на себе зобов'язання виконувати за власний рахунок на безповоротній основі поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисної споруд: підпірна стінка загальною площею 20 погонних метрів.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що Підприємець має право надавати послуги платного сервісу відповідно до правил устаткування та експлуатації пляжів міста ОСОБА_2.

Згідно з п.1.5 берегозахисна споруда є власністю територіальної громади міста ОСОБА_2, а Підприємцю надається право користування нею виключно для реалізації вищезазначених цілей та згідно умов даного договору.

Відповідно до п1.6 договору право власності на берегозахисну споруду у повному обсязі залишається у територіальної громади міста ОСОБА_2, умови даного договору не передбачають виникнення у Підприємця повного або часткового права власності на берегозахисні споруди, зазначені у пункті 1.2 даного договору.

Згідно з п.2.1 договору для досягнення цілей, вказаних у розділі 1 договору, Управління забезпечує: - технічними даними, які визначені відповідними технічними документами (п.2.1.1);- технічною інформацією необхідною для проведення обстеження берегозахисної споруди, підготовки та проведення капітального ремонту та/або реконструкції, вимогами до їх експлуатації (п.2.1.2);- розробку технічних умов (технічного завдання) для проведення капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисної споруди (п.2.1.3);- допомогу в погодженні та затвердженні у встановленому порядку проектної документації з поточного та/або капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисної споруди (п.2.1.4);- надає Підприємцю рекомендації щодо покращення берегозахисних функцій споруд, надає методологічну допомогу(п.2.1.5).

У відповідності до п.2.2 договору Управління має право: - контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання, хід виконання робіт з поточного ремонту, а також з реконструкції та/або капітального ремонту берегозахисної споруди задіяної згідно розділу 1 цього договору (п.2.2.1); - виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання у разі погіршення стану берегозахисної споруди внаслідок невиконання або неналежного виконання Підприємцем умов цього договору (п.2.2.2); - вимагати дострокового розірвання договору у разі: систематичного ухилення Підприємцем від виконання приписів Управління, невиконання підприємцем умов цього договору, систематичного порушення Підприємцем Правил устаткування та експлуатації пляжів міста ОСОБА_2, невикористання берегозахисної споруди взагалі або використання їх не за цільовим призначенням.

Згідно з п.2.3 договору для досягнення цілей, вказаних в розділі 1 договору Підприємець зобовязаний: - за власні кошти, силами спеціалізованої організації провести обстеження технічного стану аварійних берегозахисних споруд та надати відповідні висновки Управлінню у встановленому порядку до 01.07.2015року (п.2.3.1); - за результатами обстеження берегозахисних споруд та висновків спеціалістів замовити за власний рахунок у відповідної ліцензованої організації проектну документацію з капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисної споруди і погодити її з Управлінням у встановленому порядку до 01.09.2015 року (п.2.3.2); - до 01.07.2015р. за власний рахунок скласти графік виконання робіт та погодити його з Управлінням. Після його погодження, до 01.12.2015 року за власні кошти здійснити відповідні ремонтні роботи у строк, встановлений даним графіком. Даний графік є невід'ємною частиною даного договору (Додаток №2) (п.2.3.3); - виключно за письмовим погодженням з Управлінням виконати роботи з поточного ремонту, реконструкції та/або капітального ремонту берегозахисної споруди відповідно до графіку виконання робіт, який складається Підприємцем та узгоджується сторонами і є невід'ємною частиною договору (Додаток №2) (п.2.3.4); - у подальшому, виключно за письмовим погодженням з Управлінням своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисної споруди, а також у терміни і в обсягах зазначених приписами Управління, ремонтно-відновлювальні і профілактичні роботи з метою підтримки берегозахисної функції споруди. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень берегозахисної споруди Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поілпшень берегозахисної споруди (п.2.3.5); - у разі, якщо Підприємець подає заяву на погодження Управлінням здійснення невідємних поліпшень берегозахисної споруди, він зобовязаний надати експертний висновок та проектно-кошторисну документацію на здійснення невідємних поліпшень; здійснення невідємних від берегозахисних споруд поліпшень оформлюється додатковим договором (п.2.3.6); - забезпечити Управлінню доступ на берегозахисну споруду з метою перевірки їх стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням згідно умов даного договору (п.2.3.7); - дотримуватись вимог законодавства, будівельних норм, рішень органів місцевого самоврядування щодо використання берегозахисної споруди та пляжів, уникати дій, які можуть шкідливо вплинути на їх протизсувні властивості, що включає будівництво будь-яких капітальних обєктів; не здійснювати на берегозахисній споруді у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану будівництво, реконструкцію або будь-які будівельні роботи, у т.ч. і підготовчі, без узгодження даних дій з Управлінням та до моменту одержання й передачі Управлінню повністю оформленої та узгодженої дозвільної документації на дані види робіт (п.2.3.8); - протягом місяця після укладання цього договору укласти договори страхування майна (берегозахисна споруда у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану), на суму не менше ніж його балансова вартість на користь Управління, яке несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження берегозахисної споруди та обовязкового страхування відповідальності перед третіми особами на випадок спричинення збитків у результаті власної діяльності у порядку визначеному законодавством і надати Управлянню копії страхових полісів і платіжних доручень. Постійно поновлювати договори страхування таким чином, щоб увесь строк дії договору майно (берегозахисна споруда) та відповідальність були застраховані та своєчасно інформувати Управління з наданням відповідної документації (п.2.3.9); - після створення пляжу, в світлий час доби нести відповідальність за безпеку життя і здоров'я відпочиваючих та інших осіб, які перебувають на території берегозахисної споруди, згідно із законодавством (п.2.3.10); - у разі зміни рахунку, назви підприємства, телефону, юридичної адреси повідомляти про це Управління у тижневий строк (п.2.3.11).

Відповідно до п.2.4 договору Підприємець має право: - користуватися берегозахисними спорудами у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану та надавати послуги оздоровчо-пляжного сервісу відповідно до Правил устаткування та експлуатації пляжів міста ОСОБА_2, затвердженими Одеською міською радою, протягом строку, на який він укладений (п.2.4.1); - достроково припинити дію договору, письмово попередивши про це Управління за два місяця (п.2.4.2); - одержувати від Управління наявну в нього технічну, проектну-кошторисну документацію для виконання робіт із ремонту берегозахисних споруд згідно заходів, розроблених Управлінням на поточний рік (п.2.4.3).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Відповідно до п.6.2 договору цей договір укладено строком на 10 років та є чинним до 01.05.2025 року, у разі не припинення його дії в достроковому порядку передбаченому пунктом 2.2.3 даного договору.

Згідно з п.6.3 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов даного договору за два місяці до закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до п.6.4 договору закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Згідно з п.6.5 договору зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковим договором до цього договору у письмовій формі.

Відповідно до п.6.6 договору зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення (підписання і скріплення печатками сторін) сторонами відповідного додаткового договору до цього договору.

Згідно з п.6.6 договору чинність цього договору припиняється внаслідок: - закінчення строку, на який його було укладено; - достроково за взаємною згодою сторін, за рішенням суду або відповідно до п.2.2.3 цього договору; - банкрутства Підприємця; - ліквідації Управління та/або Підприємця.

Додатком №1 до договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р. є схема ділянки узбережжя Чорного моря, між траверсом №9 та №10.

Актом проведення комісійної перевірки фактичного виконання орендаторами та комунальними підприємствами "Узбережжя", "Ланжерон", "ПЕО "Київського району" істотних умов договорів оренди берегозахисних споруд, а також вимог Правил устаткування та експлуатації пляжів міста ОСОБА_2 від 04.07.2016р. встановлено, що на берегозахисній споруді у вигляді підпірної стінки та ділянки штучного пляжу, розташованого між траверсами №9 та №10 другої черги ПЗС власниками розташованого навпроти кафе (ТОВ "Ярус-У"), без наявності дозвільної документації встановлена нижня частина (нижній літній майданчик, барна стійка, столики) некапітальної споруди у вигляді літнього майданчика кафе (балкон).

Рішенням Одеської міської ради №244 від 28.07.2016р. вирішено здійснити демонтаж самовільно встановлених тимчасових конструкцій на берегозахисних спорудах (штучні пляжі, підпірні стінки, траверси), що знаходяться на балансі управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, згідно з переліком, до якого, зокрема, включено ТОВ "Ярус-У" пляж "Курортний", 13-а ст. Великого Фонтану, між траверсами №9 та №10 самовільно встановлена тимчасова конструкція (барна стійка з дерев'яним настилом та столиками).

Згідно з листом відповідача-1 від 03.02.2017р. №02/01-10/11 берегозахисна споруда у вигляді підпірної стінки загальною площею 20 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ї ст. Великого Фонтану з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані, та є предметом договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р., укладеним між Управління м ІЗТМ та РУ ОМР та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярус-У", знаходяться на балансі управління (основні засоби) та є комунальною власністю територіальної громади міста ОСОБА_2.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з висновком, якій міститься у постанові Верховного Суду України N 6-1026цс16 від 07.09.2016р., та який в силу вимог ст.111-28 ГПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Згідно з розясненнями, що містяться у п.3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Як вище встановлено господарським судом між відповідачами у справі укладений договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р., відповідно до якого сторони зобов'язуються шляхом обєднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані.

Згідно з ч.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Статтею 1131 ЦК України встановлено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною першою ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що істотними умовами договору оренди є: - об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); - термін, на який укладається договір оренди; - орендна плата з урахуванням її індексації; - порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; - відновлення орендованого майна та умови його повернення; - виконання зобов'язань; - забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; - порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; - відповідальність сторін; - страхування орендарем взятого ним в оренду майна; - обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Отже, дослідивши предмет укладеного між відповідачами договору та його умови, господарський суд дійшов висновку, що договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р. за своєю природою є змішаним договором, який вбирає в себе положення, як договору підряду (виконання робіт з капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисної споруди), так і договору про спільну діяльність (обєднання коштів та майна з метою досягнення спільної мети створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса та для підтримання берегозахисних споруд у належному технічному стані).

При цьому, у договорі відсутні такі істотні умови як орендна плата з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, які дозволяють встановити, що між сторонами вчинено саме договір оренди комунального майна. Поряд з цим, між сторонами не відбулося фактичної передачі обєкту за договором про співробітництво, що в свою чергу також є умовою, яка дозволяє встановити, що між сторонами вчинено саме договір оренди комунального майна.

Щодо самого обєкту укладеного між відповідачами договору про співробітництво, господарський суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктами оренди за цим Законом є: - цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс; - грошові кошти та цінні папери з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості орендодавець надає орендареві на умовах кредиту за ставкою рефінансування Національного банку України, а інші оборотні матеріальні засоби викуповуються орендарем. Порядок викупу оборотних матеріальних засобів та використання грошових коштів, одержаних від їх викупу, а також грошових коштів, наданих орендареві на умовах кредиту відповідно до цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України; - нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; - майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації); - захисні споруди цивільного захисту із збереженням їх цільового призначення, крім зазначених у частині другій цієї статті.

У ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, водосховища та водогосподарські канали комплексного призначення, міжгосподарські меліоративні системи, гідротехнічні захисні споруди (крім гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми).

У п.1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України №661 від 03.04.2012р. гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 11.01.2010р. №1 затверджено із наданням чинності з 1 січня 2011 року ДБН В.2.4-3-2010 "Гідротехнічні споруди. Основні положення".

За положеннями ДБН В.2.4-3-2010 до основних гідротехнічних споруд відносяться, зокрема, стояни і підпірні стіни, що входять до складу напірного фронту. До другорядних гідротехнічних споруд відносяться, зокрема, стояни і підпірні стіни, що не входять до складу напірного фронту.

Таким чином, підпірна стінка, як берегозахисна споруда, яка є обєктом укладеного між відповідачами договору про співробітництво являється гідротехнічною спорудою, а тому на підставі ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" взагалі не може бути об'єктом оренди комунального майна.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що укладений між відповідачами договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р. не є удаваним договором, який приховує собою саме договір оренди комунального майна, а тому до правовідносин за договором про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р. не можуть застосовуватись норми законодавства, які регулюють правовідносини за договором оренди комунального майна.

Посилання прокурора та позивача на наявність в оскаржуваному договорі таких істотних умов договору оренди як: строку дії договору, права користування обєктом комунального майна, його страхування, умов поліпшення, а також проточного та капітального ремонтів, судом до уваги не приймаються, оскільки чинним законодавством не заборонено застосування до договорів про спільну діяльність положень, які регламентуються строк його дії, страхування предмету договору та проведення ремонту. До того ж метою договору є створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані.

Посилання позивача на обставини, які встановлені в акті проведення комісійної перевірки від 04.07.2016р. не приймаються до уваги господарським судом, з огляду на те, що обставини, які свідчать про порушення відповідачем -2 умов укладеного з відповідачем-1 договору про співробітництво та організацію взаємовідносин не впливають на вирішення спору у даній справі про визнання недійсним цього договору.

Позовні вимоги в частині зобовязання зобов'язання ТОВ "Ярус-У" звільнити комунальне майно також не підлягають задоволенню у звязку з відсутністю правових підстав для визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №02-с/15 від 14.05.2015р., а відтак і відсутністю у власника комунального майна права вимоги усунення перешкод.

Клопотання прокурора про колегіальний розгляд справи від 07.06.2017р. за вх.№12471/17 відхилено господарським судом, з огляду на відсутність підстав, встановлених вимогами ч.1 ст.4-6 ГПК України для призначення у справи до колегіального розгляду.

Окрім того, господарський суд вважає, що призначення справи до колегіального розгляду за відсутності відповідних підстав призведе до затягування строків вирішення спору у даній справі.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

На підставі ст.44,49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на прокурора.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити Заступнику прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 05 липня 2017 р.

Суддя Г.Є. Смелянець