ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Справа № 904/6347/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого
І. Алєєвої, Л. Рогач

за участю представників: прокуратури Паршутіна Ю.А. - прокурор відділу ГПУ позивача не з'явились (про час і місце розгляду спору повідомлено належно) відповідача не з'явились (про час і місце розгляду спору повідомлено належно)
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановувід 28.02.2017 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№904/6347/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовом Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вільногірської міської ради Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про стягнення 39787,62 грн.
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Жовтоводська місцева прокуратура Дніпропетровської області звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення з ФОП ОСОБА_4 39787,62 грн. збитків через неодержання доходу за користування земельною ділянкою, площею 663 кв.м, розташованою на АДРЕСА_1, на підставі статей 125, 126, 152, 156, 157 Земельного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам та землекористувачам".

В обґрунтування позову, прокурор посилався на те, що відповідач упродовж 2013 - 2016 років без оформлення права землекористування використовував спірну земельну ділянку та не сплачував кошти за її використання. Внаслідок цього, на думку прокуратури, міській раді завдано збитків у вигляді неодержаного доходу у заявленій до стягнення сумі.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив у позові відмовити, посилаючись на відсутність складу цивільного правопорушення в діях відповідача, та вказуючи на те, що його вина у неоформленні договірних відносин відсутня. Він також вважав, що прокурором пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення збитків з 01.01.2013 р. по 31.07.2013 р.

Прокуратура у своїх поясненнях у справі наголошувала на обґрунтованості позову та наявності підстав для його задоволення.

Вільногірська міська рада у поясненнях підтримала позовні вимоги прокуратури, вказуючи на те, що відповідач на даний час користується спірною земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. (суддя Манько Г.В.) позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь Вільногірської міської ради Дніпропетровської області збитки від неодержання доходу за користування землею у розмірі 39787,62 грн.

Мотивуючи рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що фактичне використання спірної земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів (договору оренди землі) позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки доход в розмірі орендної плати.

Суд дійшов висновку про те, що прокурором не пропущено строк позовної давності до заявлених позовних вимог.

За апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_4 Дніпропетровський апеляційний господарський суд (судді: Дармін М.О., Березкіна О.В., Іванов О.Г.), переглянувши рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. в апеляційному порядку, постановою від 28.02.2017 р., вказане рішення залишив без змін з тих же підстав.

ФОП ОСОБА_4 подала до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 р. і рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р., та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням господарськими судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 3, 22, 256, 257, 261, 623 Цивільного кодексу України.

Скаржник не погоджується з висновком судів про наявність підстав для стягнення спірних збитків та посилається на відсутність вини у спричиненні збитків.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами, ФОП ОСОБА_4 є власником нежитлової будівлі - лазні у АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.15-19).

Рішенням Вільногірської міської ради від 23.12.2010 р. №74-04/VІ, було затверджено ФОП ОСОБА_4 технічну документацію із землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, площею 0,0663 га, для комерційного використання та передано її в оренду ФОП ОСОБА_4 терміном на 15 років (пункти 1, 2 рішення).

Також згідно з пунктом 3.1 цього рішення ФОП ОСОБА_4 зобов'язано укласти з міською радою договір оренди землі та зареєструвати в державному реєстрі земель; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням (пункт 3.2); утримувати земельну ділянку в належному санітарному стані та не допускати забруднення відходами, вживати заходи щодо недопущення заростання бур'янами (пункт 3.3).

Рішенням Вільногірської міської ради № 096-46/4 від 21.12.2012 р. з 01.01.2013 р. встановлено орендну плату за земельну ділянку державної власності в розмірі згідно з додатком, при цьому, ОСОБА_4 (24 з.п.) встановлено розмір орендної ставки 7,25%.

Відповідно до пункту 1 рішення Вільногірської міської ради №1584-69/VI від 24.01.2014 р. розмір орендної плати за земельні ділянки у м. Вільногірську для юридичних та фізичних осіб з 01.01.2014 р. встановлено у розмірі 11,50% від нормативно грошової оцінки земельних ділянок, які орендуються, крім юридичних і фізичних осіб, які починаючи з 2013 р. здійснили оплату зобов'язань у відповідності до Угод про соціально-економічне партнерство і співробітництво.

В подальшому, до вказаного рішення ради іншим рішенням Вільногірської міської ради №1663-73 від 18.03.2014 р. було внесено зміни, зокрема, до пункту 1, а саме: цифри "11,50" змінено на цифри "7,25".

В процесі розгляду спору господарські суди попередніх інстанцій встановили, що Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області неодноразово листами № 2589 від 16.12.2013 р., № 945 від 21.05.2014 р., № 1504 від 19.06.2015 р. повідомляло ФОП ОСОБА_4 про необхідність укладення договору оренди земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, площею 0,0663 га.

Проте, як було встановлено судами, відповідачем не оформлено право користування спірною земельною ділянкою (договір оренди землі з власником не укладений), тобто відповідач, зокрема, упродовж 2013-2016 років користувався спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, орендну плату за користування землею відповідач не вносив, він сплачував земельний податок.

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради №245/0/7-15 від 08.07.2015 р. створено тимчасову комісію по визначенню та відшкодуванню Вільногірській міській раді збитків, заподіяних ФОП ОСОБА_4 за користування земельною ділянкою №-01:022600005, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 0,0663 га.

Листом №1-1991/0/2-15 ОСОБА_4 запрошено на засідання тимчасом комісії.

Тимчасовою комісією з визначення розмірів та відшкодування збитків, завданих Вільногірській міській раді ФОП ОСОБА_4 за користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, складено акт визначення збитків від 22.01.2016 р., в якому визначено розмір збитків від неодержання доходу за користування спірною земельною ділянкою у сумі 39787,62 грн.

Цей акт був затверджений рішенням ради від 10.02.2016 р. №86/0/7-16 та у встановленому порядку відповідачем не оскаржувався.

Відповідача було повідомлено про необхідність відшкодування спірних збитків, проте він збитків у добровільному порядку не відшкодував.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області заявлена в інтересах держави в особі Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення з ФОП ОСОБА_4 39787,62 грн. збитків за користування земельною ділянкою, площею 663 кв.м, розташованою на АДРЕСА_1.

Підставою для нарахування вказаних збитків стало використання відповідачем земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів (договору оренди) і невнесення орендної плати за користування нею.

Ухвалюючи рішення у справі, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, визнав позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив їх.

Статтею статті 206 Земельного кодексу України унормовано, що використання землі в Україні є платним.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас, відповідно до статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. №284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі, орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, викупу, або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Отже, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою вказаним Порядком.

Згідно з приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: шкоду, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.

В процесі розгляду спору господарськими судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно - лазня, яка належить на праві власності ФОП ОСОБА_4 (відповідачу).

Господарські суди також встановили, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів (договору оренди), орендної плати за користування землею не вносив. Доказів того, що після виготовлення і затвердження радою проекту землеустрою (після 2010 року) відповідач звертався до ради для укладання договору оренди спірної земельної ділянки, тобто вжив усіх залежних від нього заходів для оформлення права землекористування, а рада ухилилася або відмовила у такому, ним не надано.

Господарські суди встановили склад цивільного правопорушення в діях відповідача, як то: факт порушення відповідачем вимог земельного законодавства, причинний зв'язок між збитками і протиправною поведінкою відповідача, збитки, що позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у вигляді орендної плати. При цьому, як було встановлено судами, розмір спірних збитків нараховано і визначено у відповідності до названого Порядку, з врахуванням сплати відповідачем земельного податку. Відсутності свої вини у спричиненні збитків, і це також встановили суди, відповідач не довів.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 28.01.2015 р. у справі №5023/3993/12(5023/9057/11), від 07.10.2015 р. №916/3371/14, від 01.07.2015 у справі №916/3311/14, від 17.02.2016 р. у справі №904/5857/14.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, приписи наведеного законодавства та встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи, судова колегія вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки їм надавалася оцінка судом апеляційної інстанції, вони ґрунтуються на переоцінці доказів у справі і встановленого господарськими судами попередніх інстанцій не спростовують.

З огляду на викладене, правових підстав для задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень у справі судом касаційної інстанції не виявлено.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у справі №904/6347/16 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л.Рогач