ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.06.2017 Справа № 905/1024/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м. Маріуполь в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м. Волноваха, Донецька область

до відповідача: Донської селищної ради Волноваського району Донецької області, смт.Донське, Волноваський район, Донецька область

про стягнення заборгованості в сумі 715833 грн. 90 коп., -

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 03-48 від 14.12.2016р.

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 21.06.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу, м. Маріуполь в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м. Волноваха, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Донської селищної ради Волноваського району Донецької області, смт.Донське, Волноваський район, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 715833 грн. 90 коп.

Ухвалою суду від 12.05.2017р. господарським судом Донецької області було порушено провадження по справі, розгляд справи призначений на 30.05.2017р.

Ухвалою суду від 30.05.2017р. розгляд справи було відкладено на 21.06.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором управління майном від 22.06.2016р.

Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 11, 16, 526, 1029-1044 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193, 198 Господарського кодексу України.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. 30.05.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнав у повному обсязі. Крім того, 19.06.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній просив розглянути справу за його відсутності.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2016р. між Донською селищною радою Волноваського району Донецької області (далі установник управління) та Комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу (далі управитель) був укладений договір на управління майном (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого установник управління передає управителю майно в управління, а управитель приймає та здійснює від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління.

Згідно п.2.1. договору майно передається для здійснення господарської діяльності з надання послуг водопостачання населенню та іншим користувачам селища до моменту розірвання договору.

Відповідно до п. 5.1. договору якщо витрати, понесені управителем на експлуатацію та обслуговування обєктів по даному договору, перевищують доходи від здійснення господарської діяльності з надання послуг водопостачання (водовідведення), установник управління зобовязаний відшкодовувати управителю різницю, що виникає.

Понесені управителем витрати на експлуатацію та обслуговування обєктів за даним договором оформлюється калькуляцією, яка є невідємною частиною договору (п. 5.2. договору).

Згідно п. 5.3. договору при виникненні різниці між доходами та витратами відшкодування здійснюється установником управління в безготівковій формі на поточний банківський рахунок управителя у місячний термін згідно виставленим управителем рахункам. Рахунок оформлюється управителем за підсумками звітного місяця.

Відшкодування різниці між доходами та витратами може здійснюватися в інших формах, які не суперечать чинному законодавству, в тому числі шляхом надання допомоги місцевою радою установнику управління з подальшим її передаванням управителю.

Договір укладений на строк до 01.07.2017 (п. 7.1 договору в редакції додаткової угоди від 17.11.2016р. до договору).

Зазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на експлуатацію та обслуговування об'єктів, які перевищили доходи від здійснення господарської діяльності з надання послуг за договором на загальну суму 715 833 грн. 90 коп. за період з липня 2016 року по січень 2017 року, що підтверджується калькуляціями до договору на управління майном та рахунками від 22.06.2016р. № 166 від 30.08.2016р. на суму 63 369 грн. 40 коп., №188 від 26.09.2016р. на суму 204 718 грн. 30 коп., № 195 від 29.09.2016р. на суму 51 594 грн. 22 коп., № 237 від 30.11.2016р. на суму 132 802 грн. 51 коп., № 244 від 23.12.2016р. на суму 80 457 грн. 04 коп., № 254 від 31.12.2016р. на суму 1525 грн. 64 коп. та № 24 від 31.01.2017р. на суму 181 366 грн. 79 коп.

Вищезазначені рахунки були отримані відповідачем під підпис, про що свідчать відповідні відмітки на вказаних рахунках. Разом із тим, відповідач розрахунки за надані послуги за договором на управління майном від 22.06.206р. не здійснив у повному обсязі, внаслідок чого позивач звернувся до господарського суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Враховуючи статус предмету договору, сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору.

Згідно з ч.1 ст. 1029 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Відповідно до ч.1 ст. 1042 ЦК України, управитель має право на плату, встановлену договором, а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв'язку з управлінням майном.

Частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наявних у справі документів судом встановлено, що позивач виконав, а відповідач визнав виконання договору належним, у звязку з чим відповідно до приписів ст.ст. 530, 1029, 1042 ЦК України та умов п.5.1., п.5.3. договору у відповідача як установника управління виник обовязок відшкодувати різницю між доходами управителя та його витратами на експлуатацію та обслуговування обєктів, переданих в управління за договором.

Сума заборгованості за виконання господарської діяльності по управлінню майном відповідно до договору управління майном від 22.06.2016р. в сумі 715 833 грн. 90 коп. не сплачена відповідачем на день подання позову і заявлена позивачем до стягнення.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України визначає основні процесуальні права та обов'язки сторін. Зокрема, відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

Відповідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 715833 грн. 90 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ч. 1 ст. 509, ст. 526, ч.1 ст. 530, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1029, ч.1 ст. 1042 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 22, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м. Волноваха, Донецька область до Донської селищної ради Волноваського району Донецької області, смт.Донське, Волноваський район, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 715833 грн. 90 коп. задовольнити.

Стягнути з Донської селищної ради Волноваського району Донецької області (85772, Донецька область, Волноваський район, смт. Донське, вул. В.С. Бойко, буд. 6, ) на користь Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177а, ) в особі Волноваського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (85700, Донецька область, м.Волноваха, вул. 1 Травня, буд. 97, , р/р 8145 «ОТП БАНК», МФО 300528, ) заборгованість в сумі 715833 грн. 90 коп., судовий збір в сумі 10 737 грн. 51 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 21.06.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко