ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Справа № 918/1189/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак"
напостанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.17 та рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.16
у справі№ 918/1189/16 господарського суду Рівненської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак"
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення боргу в сумі 7500грн.,

представники сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

02.11.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак" звернулися до господарського суду Рівненської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 23 003,29грн., які складаються з безпідставно отриманих коштів у розмірі 7 500,00грн., інфляційних втрат у розмірі 8 980,50грн., 3% річних у розмірі 1 084,48грн., відсотків за користування коштами у розмірі 5 438,31грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.11.2016).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 проти позову заперечував, мотивуючи тим, що товариством пропущено строк позовної давності на звернення з цим позовом до суду. Також зазначав, що кошти у розмірі 2 000,00грн. перераховані ним не як повернення передоплати, а як оплата за товар.

26.12.2016 рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Марач В.В.), залишеним без змін 14.03.2017 постановою Рівненського апеляційного господарського суду (судді Огороднік К.М., Коломис В.В., Тимошенко О.М.) у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску строків позовної давності, про застосування якої клопотав відповідач.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак" посилались на неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, тому просили судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Господарськими судами установлено, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами, згідно рахунку від 04.10.2012 товариством з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак" було здійснено попередню оплату за піддони підприємцю ОСОБА_4 в розмірі 10 000,00грн. та 24 000,00грн., що підтверджується банківськими виписками від 10.10.2012 та від 07.03.2013.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, попередні судові інстанції виходили із того, що на виконання усної домовленості сторонами у справі вчинено дії, що свідчать про укладення правочину у спрощений спосіб, оскільки за змістом ч.1 ст.181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згадані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже у відповідача на підставі закону виникло зобов'язання з повернення позивачу безпідставно набутих коштів у сумі 7 500,00грн.

Разом із тим, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, виходячи з наступного.

За приписами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України регламентовано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Із матеріалів справи видно, що право пред'явити вимогу про виконання зобов'язань відповідачем у частині повернення безпідставно набутих коштів у позивача виникло 11.10.2012 та 08.03.2013, тобто з наступного дня після сплати коштів відповідачу. Проте з відповідним позовом ТОВ "Перфект Пак" звернулися лише 28.10.2016, що підтверджується відтиском печатки поштового відділення на конверті, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Приписами ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди обох інстанцій, здійснивши аналіз зазначених норм матеріального права, установивши дійсні обставини справи, урахувавши заяву відповідача про застосування позовної давності, дійшли обгрунтованого висновку про пропущення позивачем строку позовної давності, виходячи з чого правильно відмовили у позові з наведених підстав.

Колегія суддів визнає недоречними посилання заявника в обгрунтування своїх заперечень на ч.1 ст.264 ЦК України, оскільки дії відповідача, які на думку позивача, свідчили про визнання боргу, були учинені лише 23.08.2016, як оплата за інший товар (пневмопістолет для забиття цвяхів).

Статтею 264 ЦК України визначено підстави, за наявності яких починається новий перебіг строку позовної давності, незалежно від строку, який сплив до часу виникнення цих обставин, лише за умови, що до виникнення цих підстав не сплив строк позовної давності.

Отже господарський суд повинен у кожному випадку встановлювати, чи закінчився строк позовної давності на час настання обставин, з якими закон пов'язує переривання перебігу позовної давності, маючи на увазі, що таке переривання може мати місце лише в межах строку позовної давності, а не після його спливу.

Тому визнання боржником свого боргу, якщо такі дії мали місце вже після спливу позовної давності, не свідчать про переривання перебігу позовної давності.

Що стосується позовних вимог у частині стягнення 8 980,50 грн. інфляційних втрат та 1 084,48 грн. 3% річних, то оскільки обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не може розцінюватись як грошове зобов'язання, підстави для застосування ст.625 ЦК України відсутні, про що також вірно зазначено судами обох інстанцій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про сплив позовної давності за вимогами позивача, що згідно ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Тому підстави для скасування судових рішень, прийнятих з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, не убачається. Касаційна скарга відповідно до п.1 ст.1119 ГПК України залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак" залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.17 та рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.16 у справі №918/1189/16 - без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Л.В. Ковтонюк

Суддя Ж.О. Корнілова