ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 року Справа № 904/8564/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Чус О.В.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник ( дов. від 04.01.2017 р. № 6-02 )

від відповідача: ОСОБА_2 представник ( дов. від 20.03.2017 р. № 52 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

на рішення у господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 р. у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ",

м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації

"ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ",

м. Дніпро

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ) про стягнення: 26 006 577,74 грн. основного боргу, 10 046 015,40 грн. пені, 1 148 917,91 грн. 3 % річних, 5 528 024,47 грн. інфляційних втрат та 4 483 875,19 грн. - 7% штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 р. в частині повного та своєчасного розрахунку.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 р. ( суддя Мартинюк С. В. ) провадження по справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 26 006 577,74 грн. припинено. Позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" пеню в розмірі 183 608,81 грн., суму 3 % річних в розмірі 19 672,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 114 746,59 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи спільні протокольні рішення, про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором які виникли на підставі договору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 р. у справі № 904/8564/16 в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення пені в розмірі 9 862 406,59 грн., суми 3 % річних в розмірі 1 129 245,53 грн., інфляційних втрат в розмірі 5 528 024,47 грн. та прийняти в цій частині нове рішення щодо задоволення вказаних вимог в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" посилається на те, що підпис уповноваженої особи Позивача на вказаних спільних протокольних рішеннях свідчить не про зміну порядку розрахунків по Договору, а про погодження на отримання коштів від Відповідача, за умови виділення їх з Державного бюджету України, відповідно до постанови КМУ 11.01.2005 р. № 20, з урахуванням того факту, що спільні протокольні рішення є не виконанням зобовязання з оплати послуг з балансування обсягів природного газу, а лише наміром виконати таке зобовязання, шляхом отримання коштів відповідно до положень вказаної постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 р. Викладені обставини свідчать про те, що умови договору в частині порядку проведення Відповідачем розрахунків з Позивачем за надані послуги з балансування обсягів природного газу залишались та залишаються чинними. Сторонами до Договору не вносились зміни ні відносно строків виконання Відповідачем грошових зобовязань, ні щодо порядку здійснення розрахунків. До того ж, положення постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 р. можуть застосовуватись до правовідносин, які стосуються споживання природного газу населенням, бюджетними установами, організаціями, тобто, до пільгових категорій споживачів. В даному ж випадку, місячні негативні небаланси виникли внаслідок використання Відповідачем природного газу на виробничо-технологічні витрати, що не має жодного відношення до пільг та субсидій.

Скаржник посилається на те, що Відповідач мав та має можливість самостійно виконати зобовязання з оплати послуг з балансування природного газу і спільні протокольні рішення, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не є свідченням вжиття всіх залежних від Відповідача заходів щодо виконання зобовязань з проведення розрахунків за Договором, оскільки після порушення провадження у справі № 904/8564/16 Відповідачем таке зобовязання було виконано частково на суму в розмірі 10 695 779,76 грн. ( за послуги жовтня 2016 року ) і вказана сума коштів не має жодного відношення до спільних протокольних рішень. Ні умови Договору, ні положення чинного законодавства України не містять імперативного положення щодо виконання такого зобовязання виключно за рахунок з державного бюджету, отриманих згідно положень постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 р., що виключає можливість стверджувати про відсутність вини Відповідача щодо невиконання зобовязання з оплати послуг з балансування обсягів природного газу. Крім того, відмовивши у задоволенні вимог вказаного змісту, суд першої інстанції тим самим порушив положення ст.625 ЦК України, яка визначає обовязковість сплати 3 % річних та інфляційних втрат з усієї суми боргу за весь час прострочення, а також норми ст. ст. 231, 232 ГК України, які визначають застосування штрафних санкцій (пені) за порушення виконання грошового зобовязання в розмірах, визначених, в тому числі, умовами Договору.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить суд залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови КМ України № 20 і Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 N 55/57/43 засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати за послуги балансування природного газу за договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення. Дії сторін з питань остаточних розрахунків за договором від 17.12.2015 року № за їх взаємною згодою і домовленістю були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів. При цьому ПАТ «Дніпропетровськгаз» чітко виконував положення договору на транспортування природного газу від 17.12.2015 року № та спільних протокольних рішень, а отже відсутні будь-які правові підстави вважати, що Відповідачем було порушено терміни оплати вартості за послуги балансування природного газу в рамках вищезазначених протокольних рішень.

Відповідач посилається на те, що враховуючи спільні протокольні рішення, про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків змінивши строки виконання боржником зобовязань перед кредитором які виникли на підставі договору. Викладена позиція ПАТ «Дніпропетровська» також підтверджується постановою Верховного Суду України від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, постановами ВГСУ від 26.07.2016 р. по справі № 924/13/16 та від 03.08.2016 р. по справі № 906/210/16, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 р. по справі № 904/1853/16.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_3 у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 р. у справі № 904/8564/16, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено на 15.06.2017 р.

Судове засідання призначене на 15.06.2017 р. о 15:00 год. не відбулося, у зв'язку з екстреною евакуацією працівників та відвідувачів суду ( надходження інформації про замінування приміщення суду ), роботу суду було тимчасово зупинено до закінчення проведення перевірки з 15:39 год. до 18:00 год.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.06.2017 р. розгляд апеляційної скарги було перенесене у судове засіданні на 27.06.2017 р.

У судовому засіданні 27.06.2017 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалам справи, 17.12.2015 р. між ПАТ "Укртрансгаз" ( Оператор ) та ПАТ по газопостачанню та газифікації ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ( Замовник ) було укладено Договір транспортування природного газу № НОМЕР_1, відповідно до п. 2.1. якого, Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу ( далі послуги ) на умовах, визначених у цьому договорі, Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п. 2.3 Договору послуги, які можуть бути надані Відповідачу за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493 ( далі Кодекс ), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором ( п. 2.2 Договору ).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі ( п. 2.6 Договору ).

Оператор, в свою чергу, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів ( п. 2.7 Договору ).

Відповідно до п. 3.1 Договору Оператор зобов'язаний, зокрема, своєчасно надавати Послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від Відповідача відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Замовник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби Позивача; вчасно врегульовувати небаланси (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 9.1 Договору у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Відповідача визначається відповідно до Кодексу.

Згідно з п. 9.4 Договору Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

При цьому, згідно п. 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору.

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з п. 8 глави 1 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Згідно з п. 5 глави 2 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Позивач, здійснюючи права та виконуючи обов'язки передбачені Договором та Кодексом, встановив наявність у Відповідача негативного місячного небалансу в липні 2016 року в обсязі 1000,000 тис. куб. м., який не було врегульовано Відповідачем у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом.

Наявність негативного небалансу газу у Відповідача в липні 2016 року підтверджується тим, що Відповідач не надавав Позивачу, як Оператору газотранспортної системи, номінацію на липень 2016 року з визначенням обсягів природного газу на виробничо-технологічні витрати. На вказані потреби Відповідача обсяги природного газу були виділені ТОВ РГК Трейдінг, про що свідчить акт прийому-передачі природного газу від 31.07.2016 між ТОВ РГК ТРЕЙДІНГ, ПАТ УКРТРАНСГАЗ та ПАТ Дніпропетровськгаз, але, на обсяг, що складає лише 1504,994 тис. куб. м. Натомість, у звітах ПАТ по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за липень 2016 року було вказано про використання Відповідачем в липні 2016 року 2504,994 тис. куб. м. природного газу на виробничо-технологічні витрати.

У зв'язку з неврегулюванням Відповідачем негативного місячного небалансу в липні 2016 року в обсязі 1000 тис. куб. м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом, Позивач надав Відповідачу послуги балансування, про що було складено односторонній акт Відповідача про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.07.2016 №07-16--БАЛАНС на загальну вартість таких послуг у розмірі 6 724 800 грн.

Позивач листом від 15.08.2016 р. за вих.№11508/12 повідомив Відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в липні 2016 року в обсязі 1000 тис. куб. м., надав акт Позивача про надання послуг балансування обсягів природного газу 31.07.2016 №07-16--БАЛАНС, розрахунок вартості послуг балансування та рахунок на оплату послуг балансування.

Вартість послуг з балансування обсягів природного газу Відповідачу вираховувалась Позивачем у відповідності до положень п. 9.2 Договору.

Так, згідно інформації з офіційного веб-сайту Позивача на липень 2016 року базова ціна газу становила 6724,80 грн. з ПДВ (з вирахуванням послуг зі зберігання природного газу, що складає - 67,20 грн. (враховуючи ненадання послуг вказаного виду).

В зв'язку з цим, вартість послуг балансування газу Відповідача була вирахувана наступним чином: 6 724 800 грн.: 6724,80 грн. х 1000 тис. куб. м. х 1,0.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції з моменту отримання Відповідачем листа Позивача від 15.08.2016 р. за вих. № 11508/12, акту про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.07.2016 р. та рахунку № 07-16--БАЛАНС, відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, виникло зобов'язання здійснити оплату Позивачу послуг балансування газу на суму в розмірі 6 724 800 грн. у строки, що не перевищує п'яти банківських днів з моменту отримання акту від 31.07.2016 р.

Також надання Позивачем Відповідачу послуг з балансування обсягів природного газу відповідно до умов договору від 17.12.2015 не лише в липні 2016 року, але й у жовтні 2016 року свідчить той факт, що Відповідач не надавав Позивачу, як Оператору газотранспортної системи, номінації на жовтень 2016 року з визначенням обсягів природного газу на виробничо-технологічні витрати та на власні потреби. На вказані потреби Відповідача обсяги природного газу були виділені ТОВ РГК ТРЕЙДІНГ про що свідчить акт прийому-передачі природного газу від 31.10.2016 р. між ТОВ РГК ТРЕЙДІНГ, ПАТ УКРТРАНСГАЗ та ПАТ по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз, але, на обсяг, що складає лише 6 529,800 тис. куб. м. Натомість, у звіті ПАТ по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за жовтень 2016 року було вказано про використання Відповідачем в жовтні 2016 року 11224,922 тис. куб. м. природного газу на виробничо-технологічні витрати та 130,843 тис. куб. м. на власні потреби, всього, на загальний обсяг - 11355,77 тис. куб. м. При цьому, до цього часу Відповідачем так і не надані докази щодо виділення будь-ким з постачальників природного газу обсягу газу, що складає 4825,965 тис. куб. м.

У зв'язку з неврегулюванням Відповідачем негативного місячного небалансу, в тому числі, в жовтні 2016 року в обсязі 4825,965 тис. куб. м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом, Позивач надав Відповідачу послуги балансування, про що було складено односторонній акт Відповідача про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016 №10-16--БАЛАНС на загальну вартість таких послуг у розмірі 34260490,73 грн.

Позивач, відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, листом від 16.11.2016 р. № 15704/12 повідомив Відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання негативного місячного небалансу, в тому числі, в жовтні 2016 року в обсязі 4825,965 тис. куб. м., надав акт Позивача про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016 р. № 10-16--БАЛАНС. розрахунок вартості послуг балансування та рахунок № 10-16--БАЛАНС на оплату послуг балансування в розмірі 34 260 490,73 грн.

Вартість послуг з балансування обсягів природного газу Відповідачу вираховувалась Позивачем у відповідності до положень п. 9.2 Договору.

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Позивача, на жовтень 2016 року базова ціна газу становила 7099,20 грн. з ПДВ ( без урахуванням послуг зі зберігання природного газу, що складає - 67.20 грн. (враховуючи ненадання послуг вказаного виду). Вартість послуг балансування газу Відповідача в жовтні 2016 року на суму в розмірі 34 260 490,73 грн. була вирахувана наступним чином: 7099,20 грн. х 4825.965 тис. куб. м. х 1,0.

Отже, з моменту отримання Відповідачем листа Позивача від 16.11.2016 р. № 150704/12, акту про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016 р. № 10-16--БАЛАНС та рахунку № 10-16--БАЛАНС з розрахунком вартості послуг балансування у Відповідача виникло зобов'язання здійснити оплату Позивачу послуг балансування на суму 34 260 490,73 грн. у строк, що не перевищує п'яти банківських днів з моменту отримання акту.

Враховуючи вищезазначене, у Відповідача виник обов'язок з оплати послуг балансування природного газу не лише в липні 2016 року на суму розмірі 6 724 800 грн., а й з оплати послуг з балансування обсягів природного газу, наданих в жовтні 2016 року на суму в розмірі 34 260 490,73 грн., з урахуванням того, що негативні місячні небаланси Відповідача в липні та жовтні 2016 року становлять загальний обсяг, що складає 5825,965 тис. куб. м. природного газу.

Між сторонами укладено спільні протокольні рішення, про організацію взаєморозрахунків, за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 9/убг від 05.12.2016 року,, № 10/убг від 05.12.2016 року, № 11/убг від 05.12.2016 року, № 12/убг від 05.12.2016 року, № 13/убг від 05.12.2016 року, № 14/убг від 05.12.2016 року,№ 38 від 20.01.2017 року,№ 193 увід 17.01.2017 року.

Предметом вказаних спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Зі змісту вказаних спільних протокольних рішеннях вбачається, що сторони дійшли згоди про те, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанцій, підписавши спільні протокольні рішення, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу.

Матеріалами справи підтверджується, що стягнення суми основної заборгованості заявленої Позивачем за період: лютий, червень 2016 року в сумі 57 330 559,82 грн. розглядалось в судому процесі по справі № 904/4458/16 де ухвалою від 27.02.2017 р. було припинено провадження по справі в зв'язку з погашенням заборгованості згідно спільних протокольних рішень від 05.12.2016 року № 9/ утг, № 10/утг, № 11/утг, № 12/утг, № 13/утг, № 14/утг.

Сума заборгованості за липень 2016 року в розмірі 6 724 800 грн. погашена 12.12.2016 р. та 13.12.2016 р. згідно спільних протокольних рішень ( від 05.12.2016 року №10/утг в сумі 2 201 116,75 грн., від 05.12.2016 року № 13/утг в сумі 3 202 225,94 грн., від 05.12.2016 року №12/утг в сумі 272 974,24 грн., від 05.12.2016 року №11/утг в сумі 1 048 486,07 грн.

Сума заборгованості за жовтень 2016 року в розмірі 34 260 490,73 грн. погашена 13.12.2016, 26.01.2017 та 06.02.2017 згідно спільних протокольних рішень від 05.12.2016 року №11/утг в сумі 8 259 770,25 грн., від 17.01.2017 року №193/у в сумі 1 700 000,00 грн., від 20.01.2017 року №38/у в сумі 13 604 940,72 грн., всього на загальну суму 23 564 710,97 грн. та в сумі 10 695 779,76 грн. грошовими коштами в грудні 2016 року та в січні 2017 року.

Заборгованість за жовтень 2016 була погашена грошовими коштами в сумі 10 695 779,76 грн. наступними платежами: 21.12.2016 р - 1 000 000,0 грн. - платіжне доручення №6627; 22.12.2016 р - 1 000 000,0 грн. - платіжне доручення №6652; 23.12.2016 р - 1 000 000,0 грн. - платіжне доручення №6818; 26.12.2016 р - 1 000 000,0 грн. - платіжне доручення №6850; 27.12.2016 р - 6 000 000,0 грн. - платіжне доручення №6881; 31.12.2016 р. - 544 497,62 грн. - через ТОВ Дніпропетровськгаз збут по договору доручення; 31.01.2016 р. - 151 282,14 грн. - через ТОВ Дніпропетровськгаз збут по договору доручення.

Тобто, сума заборгованості за лютий, червень, липень погашена 100 % шляхом підписання спільних протокольних рішень, за жовтень 2016 року шляхом перерахування грошових коштів.

З огляду на викладене, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, що провадження у справі підлягає припиненню в частині стягнення основного боргу у розмірі 26 006 577,74 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Положеннями ч. 1 ст. 230, ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено зобов'язання учасника господарських відносин сплатити штрафні санкції у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, зокрема, у вигляді пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, розмір яких, зазвичай, визначається обліковою ставкою Національного банку України та не може перевищувати подвійної облікової ставки, що діяла у відповідний період.

Відповідно до п. 13.5. договору, у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі п. 13.5. договору, Позивачем нараховано Відповідачу пеню в розмірі 10 046 015,40грн. за загальний період з 01.02.2016 р. до 23.12.2016 р. ( за кожний місяць окремо).

У зв'язку з тим, що Відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами винятковості випадку, що заявлена до стягнення сума пені є надмірно великою, а також те, що прострочка виконання сталася з незалежних від нього причин, місцевий господарський суд не знайшов підстав для задоволення клопотання Відповідача стосовно зменшення штрафних санкцій.

В той же час, враховуючи підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також те, що для застосування санкцій, передбачених умовами договору, стягнення 3% річних та інфляційних втрат, необхідно щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями, господарський суд Дніпропетровської області дійшов правильного висновку, що за заявлений Позивачем період, задоволенню підлягає пеня в розмірі 183 608,81 грн., а в решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Обовязковою умовою для застосування відповідальності за неналежне виконання особою взятих на себе грошових зобов'язань, а також 3% річних та інфляційних втрат є наявність прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

На підставі ст. 625 ЦК України, Позивачем нараховано Відповідачу 3 % річних в розмірі 1 148 917,91 грн. за період з 01.02.2016 р. по 23.12.2016 р. та інфляційні в розмірі 5 528 024,47грн. за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами місцевого господарського суду про відсутність підстав для нарахування інфляційних за вищезазначений період, у звязку із підписанням спільних протокольних рішень, якими змінено строки виконання боржником зобов'язань, відповідно сума 3% річних складає 19 672,83 грн.

Щодо вимоги Позивача про стягнення 7 % штрафу на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у справі № 3-1гс14 від 04.02.2014.

Аналізуючи положення глави 47 ЦК України, можна зробити висновок, що грошовим зобов'язанням є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Відтак, грошове зобов'язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи з викладеного, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням.

Оскільки, спірні правовідносини у даній справі виникли у звязку з неналежним виконанням Відповідачем саме грошового зобовязання, висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України є правомірним та обґрунтованим.

З огляду на наведене, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення місцевого господарського суду.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2017р. у справі № 904/8564/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 29.06.2017 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя О.В. Чус