ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.06.2017 Справа №905/914/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, ,

до відповідача, Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 220319,25 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 23.05.2017р. по 15.06.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №51/2163/ис від 13.04.2017р. до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 220319,25 грн., у тому числі: боргу за реактивну електроенергію у розмірі 47142,24 грн., спожиту за період: січень 2015р. квітень 2016р., суми 3% річних у розмірі 11072,38 грн., нарахованих у період з 01.02.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої за період: липень 2014р. квітень 2016р., суми інфляційних у розмірі 162104,63 грн. нарахованих за період з 01.02.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у період: липень 2014р. березень 2016р.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/914/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 20.04.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/914/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання електричної енергії №507 від 08.01.2003р. із відповідачем, неналежне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості наданих послуг з перетікання реактивної електроенергії за січень 2015р. квітень 2016р., внаслідок чого виникла заборгованість, а також порушення строків оплати активної електроенергії, що зумовило підстави для нарахування 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої за липень 2014р. квітень 2016р., та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у період липень 2014р. березень 2016р.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок ціни позову, у копіях: договір про постачання електричної енергії №507 від 08.01.2003р. з додатками №5 Порядок розрахунків за електроенергію, №10 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії, №б/н Договірні величини споживання електричної енергії на 2014р., №б/н Договірні величини споживання електричної енергії на 2015р., №б/н Договірні величини споживання електричної енергії на 2016р., додатковими угодами №б/н б/д, №б/н від 23.01.2008р. до нього; рахунки за активну електроенергію №13/507 за липень 2014р. листопад 2014р., січень 2015р., березень 2015р.-серпень 2015р., березень 2016р., квітень 2016р., рахунки за реактивну електроенергію №13/507 за листопад 2014р.-січень 2015р., рахунки за послуги з перетоків реактивної електроенергії №13/507 за лютий 2015р. вересень 2015р., рахунки за послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії №13/507 за жовтень 2015р.-квітень 2016р.; акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за липень 2014р. квітень 2016р., рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2015р. по справі №908/2186/15г, банківська виписка за 22.12.2015р., договір №380/375 в від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375, довіреності на представника відповідача, документи, що підтверджують правовий статус підприємства відповідача, правоустановчі документи позивача, довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України, Правила користування електричною енергією.

23.05.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області надано письмові пояснення б/н від 22.05.2017р. щодо встановлення для відповідача тарифу вартості спірної електроенергії в розмірі визначеному у відповідних рахунках та актах прийому-передачі; повідомлено про відсутність на розгляді у іншого суду даних позовних вимог, а також відсутність відносно відповідача провадження по справі про банкрутство.

До пояснень додано документи, наведені у переліку.

23.05.2017р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області надано відзив №03/1005 від 19.05.2017р. на позовну заяву, до якого додано документи, наведені у переліку та клопотання б/н б/д, до якого додано документи, наведені у переліку.

За змістом означеного відзиву відповідач частково визнає позов в частині заявленої до стягнення суми реактивної електроенергії у розмірі 47 142,24 грн., що виникла у період з 01.01.2015р. по 30.04.2015р., а також нараховані за прострочення зазначеної суми 3% у сумі 1186,65 грн. та інфляційні у сумі 1112,82 грн.; в іншій частині заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних витрат заперечує; підставою правової позиції визначено те, що суму основного боргу, стягнену рішенням господарського суду Запорізької області від 25.05.2015р. по справі №908/2186/15-г та на яку нараховано 3% річних, інфляційні витрати за період з 01.02.2015р. по 22.12.2015р., та що є предметом вимог у даній справі погашено (суму основного боргу) за рахунок субвенції у грудні 2015р. на підставі договору №380/375 в від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків, а відтак, підстав для застосування відповідальності передбаченої ст.625 Цивільного кодексу України немає.

31.05.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано заперечення б/н від 31.05.2017р. на відзив, у якому зазначено, що укладаючи договір №380/375-в від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків, його сторони не припинили первісні зобовязання за договором №507 від 08.01.2003р. на постачання електричної енергії, а лише організували взаєморозрахунки із заборгованості за спожиту електричну енергію, в той час, як новація є угодою тих самих сторін про те, що первісне зобовязання припиняється, а між його учасниками виникає нове зобовязальне правовідношення, якому властиві такі ознаки, як наявність взаємної згоди сторін щодо припинення дії попереднього зобовязання та щодо умов нового зобов'язання, наявність умов про припинення попереднього зобов'язання, припинення всіх додаткових зобовязань, виникнення між тими ж особами нового зобовязання, яке, як правило, містить умову про інший предмет чи спосіб виконання, що в даному випадку відсутнє. Отже, договір №380/375-в від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків не є новацією щодо договору №507 від 08.01.2003р. в розумінні ч.2 ст.604 Цивільного кодексу України; зауважив, що спірне нарахування здійснено до дати зарахування коштів на рахунок позивача, тобто до 22.12.2015р. - до погашення заборгованості відповідно до договору №380/375-в від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків.

Представник позивача у судовому засіданні 15.06.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання 15.06.2017р. не зявився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

08.01.2003р. між Відкритим акціонерним товариством Донецькобленерго (нині-Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго та далі-Постачальник електричної енергії) та Державним обласним комунальним підприємством Донецькоблводоканал (нині-Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу та далі-Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №507, згідно з п.1.1 якого Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач користується електроенергією та оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього Договору та додатків до Договору, що є його невідємними частинами.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня поточного року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.5 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

За умовами вказаного договору Постачальник електричної енергії, зокрема, зобов'язався постачати електроенергію, як різновид товарної продукції Споживачу в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток №13 Обсяги постачання електричної енергії та потужності споживачу та субспоживачу) в межах 1236,9 кВт приєднаної (дозволеної до використання) потужності; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначеними додатками №3 Узгоджений рівень надійності електропостачання на межі балансової належності та №4 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (Додаток №14) (п.2.1.1. Договору), а Споживач зобов'язався, зокрема, оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно із умовами Додатку №5 Порядок розрахунків за електроенергію (п.2.2.2 Договору) та оплачувати генерацію та споживання реактивної електричної енергії електроустановками Споживача згідно з додатком №10 Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії (відповідно до Методики розрахунків плати за перетікання реактивної електроенергії) між електропередавальною організацією та її споживачами) (п.2.2.3 Договору).

Відповідно до п.3 додатку №5 Порядок розрахунків за електроенергію (у редакції додаткової угоди №б/н б/д до договору) остаточний розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за недораховану електроенергію, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності, надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, відшкодування збитків, та ін.., Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником електричної енергії рахунків у 5-ти денний термін з дня їх отримання.

Матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), зокрема, за січень 2015р. квітень 2016р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитої відповідачем електроенергії наступні:

- у січні 2015 року: реактивна електроенергія - 26447 кВАр/год на суму 1971,10грн.;

- у лютому 2015 року: реактивна електроенергія - 31158 кВАр/год на суму 2095,42грн.;

- у березні 2015 року: реактивна електроенергія - 29063 кВАр/год на суму 1989,40грн.;

- у квітні 2015 року: реактивна електроенергія - 32133 кВАр/год на суму 2276,84грн.;

- у травні 2015 року: реактивна електроенергія - 35352 кВАр/год на суму 2528,70грн.;

- у червні 2015 року: реактивна електроенергія - 51595 кВАр/год на суму 4195,96грн.;

- у липні 2015 року: реактивна електроенергія - 45752 кВАр/год на суму 3736,38грн.;

- у серпні 2015 року: реактивна електроенергія - 47105 кВАр/год на суму 3859,21грн.;

- у вересні 2015 року: реактивна електроенергія - 42626 кВАр/год на суму 3508,16грн.;

- у жовтні 2015 року: реактивна електроенергія - 45364 кВАр/год на суму 3525,19грн.;

- у листопаді 2015 року: реактивна електроенергія - 37799 кВАр/год на суму 2988,76грн.;

- у грудні 2015 року: реактивна електроенергія - 34823 кВАр/год на суму 2661,97грн.;

- у січні 2016 року: реактивна електроенергія - 43256 кВАр/год на суму 3412,62грн.;

- у лютому 2016 року: реактивна електроенергія - 39617 кВАр/год на суму 3105,68грн.;

- у березні 2016 року: реактивна електроенергія - 36286 кВАр/год на суму 2832,23грн.;

- у квітні 2016 року: реактивна електроенергія - 32328 кВАр/год на суму 2454,62грн.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені рахунки за ці послуги у зазначеному обсязі відповідно до договору про постачання електричної енергії №507 від 08.01.2003р., у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1. ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2. ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, передав відповідачу реактивної електричної енергії за період січень 2015р. квітень 2016р. в обсязі 610704 кВАр/год на загальну суму 47142,24 грн., а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

Рахунки на оплату:

- наданої у січні 2015р. реактивної електроенергії на суму 1971,10 грн. отримано відповідачем 26.01.2015р.;

- наданої у лютому 2015р. реактивної електроенергії на суму 2095,42 грн. отримано відповідачем 25.02.2015р.;

- наданої у березні 2015р. реактивної електроенергії на суму 1989,40 грн. отримано відповідачем 25.03.2015р.;

- наданої у квітні 2015р. реактивної електроенергії на суму 2276,84 грн. отримано відповідачем 27.04.2015р.;

- наданої у травні 2015р. реактивної електроенергії на суму 2528,70 грн. отримано відповідачем 25.05.2015р.;

- наданої у червні 2015р. реактивної електроенергії на суму 4195,96 грн. отримано відповідачем 25.06.2015р.;

- наданої у липні 2015р. реактивної електроенергії на суму 3736,38 грн. отримано відповідачем 27.07.2015р.;

- наданої у серпні 2015р. реактивної електроенергії на суму 3859,21 грн. отримано відповідачем 25.08.2015р.;

- наданої у вересні 2015р. реактивної електроенергії на суму 3508,16 грн. отримано відповідачем 25.09.2015р.;

- наданої у жовтні 2015р. реактивної електроенергії на суму 3525,19 грн. отримано відповідачем 26.10.2015р.;

- наданої у листопаді 2015р. реактивної електроенергії на суму 2988,76 грн. отримано відповідачем 25.11.2015р.;

- наданої у грудні 2015р. реактивної електроенергії на суму 2661,97 грн. отримано відповідачем 25.12.2015р.;

- наданої у січні 2016р. реактивної електроенергії на суму 3412,62 грн. отримано відповідачем 25.01.2016р.;

- наданої у лютому 2016р. реактивної електроенергії на суму 3105,68 грн. отримано відповідачем 25.02.2016р.;

- наданої у березні 2016р. реактивної електроенергії на суму 2832,23 грн. отримано відповідачем 25.03.2016р.;

- наданої у квітні 2016р. реактивної електроенергії на суму 2454,62 грн. отримано відповідачем 25.04.2016р., про що свідчать відповідні відмітки на цих документах.

Доказів протилежного суду не надано.

Повноваження особи, що здійснила приймання перелічених документів від імені Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу підтверджено довіреностями останнього №03-98 від 19.12.2014р., №03-123 від 30.12.2015р.

За змістом до п.3 додатку №5 Порядок розрахунків за електроенергію (у редакції додаткової угоди №б/н б/д до договору) остаточний розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за недораховану електроенергію, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності, надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, відшкодування збитків, та ін.., Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником електричної енергії рахунків у 5-ти денний термін з дня їх отримання.

Одночасно п.6.11 ПКЕЕ встановлено, що тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті.

Відтак, означене положення додатку №5 до договору не суперечить приписам чинного законодавства у сфері спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за спожиту реактивну енергію, повинно бути вчинено у термін протягом 5 днів від дня отримання рахунку.

Тобто, з врахуванням норм ст.254 Цивільного кодексу України, сплата за зобов'язанням січня 2015р. повинна бути здійснена: не пізніше 02.02.2015р.;

лютого 2015р. не пізніше 02.03.2015р.;

березня 2015р. не пізніше 30.03.2015р.;

квітня 2015р. не пізніше 05.05.2015р.;

травня 2015р. не пізніше 02.06.2015р.;

червня 2015р. не пізніше 30.06.2015р.;

липня 2015р. не пізніше 03.08.2015р.;

серпня 2015р. не пізніше 31.08.2015р.;

вересня 2015р. не пізніше 30.09.2015р.;

жовтня 2015р. не пізніше 02.11.2015р.;

листопада 2015р. не пізніше 30.11.2015р.;

грудня 2015р. не пізніше 30.12.2015р.;

січня 2016р. не пізніше 01.02.2016р.;

лютого 2016р. не пізніше 01.03.2016р.;

березня 2016р. не пізніше 30.03.2016р.;

квітня 2016р. не пізніше 04.05.2016р.

Разом з цим, відповідач розрахунки за реактивну електроенергію у визначений спірний період у повному обсязі та належним чином не здійснив, у зв'язку з чим порушив строки обумовлені сторонами у договорі.

Так, приймаючи до уваги викладені обставини справи, вбачається, що позивачем належним чином доведено факт виконання обов'язку щодо надання реактивної електроенергії протягом січня 2015р. квітня 2016р. за спірним правочином, вартістю у вищенаведених розмірах та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошового зобов'язання з оплати спожитої реактивної електроенергії в розмірі 47142,24 грн. у встановлені договором строки.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 3 892,26 грн. (нарахування здійснено загалом у період з 01.03.2015р. по 30.04.2016р. за невиконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії за січень 2015р. - лютий 2016р., виходячи з суми боргу (за кожним зобовязанням місяця), що існувала на перший день місяця, наступного за місяцем в якому платіж мав бути здійснений і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція/дефляція, з урахуванням проведених оплат);

3% річних 832,22 грн. (фактично нараховані загалом за період з 03.02.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії, наданої у січні 2015р.-березні 2016р., щодо кожної із сум та у проміжку часу відносно них згідно наданого розрахунку з урахуванням проведених оплат).

Здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних витрат у цій частині, судом встановлено 3% річних за зобов'язаннями січня 2015р. - березня 2016р. у межах періоду 03.02.2015р. по 30.04.2016р. загалом становлять суму 832,42грн., інфляційні витрати за зобов'язаннями січня 2015р. - лютого 2016р. у межах періоду 01.03.2015р. по 30.04.2016р. - 3760,48грн.

У відзиві №03/1005 від 19.05.2017р. на позовну заяву, відповідачем визнано позов в частині заявленої реактивної електроенергії у розмірі 47142,24 грн., що виникла у період з 01.01.2015р. по 30.04.2015р., а також нараховані за прострочення зазначеної суми 3% у сумі 1186,65 грн. та інфляційні у сумі 1112,82 грн.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково. При цьому, згідно ч.6 цієї статті суд не приймає визнання позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України, визнання позову відповідачем є підставою для прийняття рішення про задоволення позову за умови, якщо дії відповідача не суперечать законодавству і не порушують охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову опосередковано належною письмовою формою, визначеною ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, визнання позову здійснено уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою ОСОБА_2 (на підставі довіреності №03-320 від 30.11.2016р.).

По-третє, сторонами у розглядуваних правовідносинах є лише позивач та відповідач, отже, судом не вбачається підстав для порушення прав і обов'язків інших осіб внаслідок визнання відповідачем грошових вимог позивача за вказаними правовідносинами.

Беручи до уваги здійснений судом перерахунок, визнання відповідачем позову приймається частково.

Відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу підлягають задоволенню в частині стягнення суми основного боргу у повному обсязі, інфляційних витрат у сумі 3 760,48 грн. та 3% річних - у розмірі 832,42 грн.

Одночасно, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 145,17грн. за період загалом з 01.02.2015р. по 30.04.2016р. за зобов'язаннями з оплати реактивної енергії, спожитої у листопаді - грудні 2014р., а також за зобов'язанням з оплати активної електроенергії, спожитої у березні 2016р., у сумі 209,26грн. за період з 02.04.2016р. по 30.04.2016р.; інфляційні витрати у сумі 1 877,32 грн. за період загалом з 01.02.2015р. по 30.04.2016р., за зобов'язаннями з оплати реактивної енергії, спожитої у листопаді - грудні 2014р..

Дослідив вимоги позивача у цій частині, судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, встановленої ст.625 Цивільного кодексу України, правомірність взятого періоду для їх нарахування, при цьому загальна дійсна сума 3% річних за зобов'язаннями листопада - грудня 2014р. становить 145,28грн., за зобов'язанням березня 2016р. - 209,26грн.; інфляційні витрати - 1 789,40 грн. за зобов'язаннями листопада-грудня 2014р.

Разом з тим, відповідач у відзиві №03/1005 від 19.05.2017р. заперечує проти задоволення інфляційних витрат та 3% річних, нарахованих за період з 01.02.2015р. по 22.12.2015р. за прострочення виконання зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у липні 2014р.-листопаді 2014р., оскільки вважає, що приписи ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовні до спірних правовідносин, з огляду на укладення договору про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015р.) №380/375-в від 14.12.2015р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.05.2015р. по справі №908/2186/15-г стягнуто з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» суму заборгованості за поставлену активну електричну енергію, спожиту у липні-листопаді 2014р., у розмірі 370 081,12 грн., суму заборгованості за поставлену реактивну електричну енергію, спожиту у листопаді-грудні 2014р., у розмірі 3 887,56 грн., суму 3% річних - 4 802,65 грн., суму інфляційних витрат - 45 274,82 грн., суму пені - 20 989,35 грн., суму судового збору у розмірі 9 320,49 грн. Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» розстрочено виконання судового рішення терміном на 1 (один) рік, починаючи з червня 2015р. по травень 2015р. включно, з щомісячним внесенням суми у розмірі 37086,29грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2015р. по справі №908/2186/15-г рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2015р. у справі №908/2186/15-г в частині розстрочення його виконання - скасовано. У зв'язку з чим абзац 3 резолютивної частини рішення від 25.05.2015р. у справі № 908/2186/15-г - виключено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України Про теплопостачання державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Пунктом 16 ст.14 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік передбачено установити, що у 2015 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 8 і 9 статті 11 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015р. затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Зазначений Порядок (Постанова №375) визначає механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція) (п.1 Порядку (Постанова №375)).

Згідно з п.3 цього Порядку, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатку 2.

Кількість сторін зазначеного договору є необмеженою та визначається такою кількістю учасників розрахунків, виконання договору якими забезпечить погашення заборгованості та надходження до державного бюджету коштів у повному обсязі.

Учасниками розрахунків є: територіальні органи Казначейства; структурні підрозділи з питань фінансів обласних, районних, Київської міської, районних у м. Києві держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі - місцеві фінансові органи); надавачі послуг та їх правонаступники; субєкти господарювання, що здійснюють відведення та очищення стічних вод; газодобувні підприємства, ПАТ Укрнафта, Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її філії, дочірні підприємства і компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі - енергопостачальники); державне підприємство Енергоринок; державне підприємство НЕК Укренерго; енергогенеруючі компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання та/або споживання вугільної продукції; державне підприємство Вугілля України; вугледобувні підприємства.

Учасниками розрахунків можуть бути субєкти господарювання незалежно від форми власності. Взаєморозрахунки можуть бути проведені між надавачами послуг. Із субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками або газодобувними підприємствами проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії.

Казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2010р. №1132, і Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Мінфіном. Розрахунки з погашення заборгованості за рахунок джерел, визначених статтею 32 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік, проводяться шляхом залучення коштів з єдиного казначейського рахунка (п.11 наведеного Порядку).

За приписами Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1132 від 15.12.2010р. визначено механізм перерахування міжбюджетних трансфертів з державного бюджету місцевим бюджетам (базова дотація, субвенції, стабілізаційна та додаткові дотації), реверсної дотації та міжбюджетних трансфертів між місцевими бюджетами, строки таких перерахувань.

Як свідчать матеріали справи, 14.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства Донецької облдержадміністрації, Комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу, Публічним акціонерним товариством ДТЕК Донецькобленерго, Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «Київенерго», Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №380/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015р.

Предметом наведеного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік, відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015р. (п.1 договору).

Відповідно до п.2 цього договору, сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору.

Пунктом 3 договору визначено, казначейство перераховує кошти, залучені з єдиного казначейського рахунка, стороні першій у сумі 185364629,27 грн. на підставі рішення Мінфіну.

Згідно п.7 договору Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу перераховує на рахунок Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго кошти у сумі 185364629,27 грн. для погашення заборгованості за електричну енергію, спожиту, зокрема, у 2014р. згідно з договором №507 від 08.01.2003р., рішення суду від 25.05.2015р. по справі №908/2186/15-г у сумі 370081,12 грн.

З метою виконання договору сторони зобов'язуються, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору (пп.2 п.14 договору); забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перерахувати кошти в порядку, передбаченому договором (п.п.5 п.14 договору); сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору (п.19 договору).

На виконання договору про організацію взаєморозрахунків №380/375-в від 14.12.2015р. відповідач перерахував позивачеві 185364629,27 грн. у погашення заборгованості за електроенергію, спожиту у 2013-2014рр. за означеним договором., про що свідчить банківська виписка за 22.12.2015р. та платіжне доручення №1 від 21.12.2015р.

Правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. за результатами розгляду заяви Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне обєднання» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 02.04.2015р. у справі №924/1230/14, у якій зазначено про відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Відповідно до ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як свідчать фактичні обставини справи, розрахунок за поставлену активну електричну енергію, спожиту у липні-листопаді 2014р., у розмірі 370 081,12 грн., відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків №380/375-в від 14.12.2015р.

З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у цій частині спірних правовідносин.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу в частині стягнення суми інфляційних витрат у сумі 156335,05 грн. та 3% річних - у розмірі 9885,73 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 220319,25 грн., у тому числі: боргу за реактивну електроенергію у розмірі 47142,24 грн., спожиту за період: січень 2015р. квітень 2016р., суми 3% річних у розмірі 11072,38 грн., нарахованих у період з 01.02.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої за період: липень 2014р. квітень 2016р., суми інфляційних у розмірі 162104,63 грн. нарахованих за період з 01.02.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у період: липень 2014р. березень 2016р., задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (87547, Донецька область, м.Маріуполь, Жовтневий район, вул.К.Лібкнехта, б.177а, , п/р №6023 у філії ГУ ПІБ України у Донецькій області м.Донецьк, МФО 334635) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, б.8, адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войніч, б.2, , банківські реквізити не зазначено) 53879,08 грн., у тому числі 47142,24 грн. суми боргу за реактивну електроенергію, 1186,96 грн. 3% річних та 5549,88 грн. суми інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 808,19 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 15.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 20.06.2017р.

Суддя О.В. Кротінова