ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017р. Справа № 914/1099/17

Суддя Господарського суду Львівської області Пазичев В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Львівської національної академії мистецтв (м. Львів)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Львів)

про: стягнення боргу в розмірі 111579,85 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: Не з'явився.

від відповідача: Не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівської національної академії мистецтв (м. Львів) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Львів) про стягнення боргу в розмірі 111579,85 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.06.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 13.06.2017 року. Ухвалою суду від 13.06.2017 року розгляд справи відкладено до 22.06.2017 року, у зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 02.06.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується підписом повноважного представника на бланку оголошення про відкладення розгляду справи, а явка позивача була визнана судом та визначена в ухвалах суду обов'язковою.

13.06.2017 року за вх. № 20852/17 представник позивача подав додаткові посянення до позовної заяви.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 02.06.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Доказом надсилання відповідачу ухвали суду від 13.06.2017 р. про відкладення розгляду справи на 22.06.2017 р. є копія Списку № 548 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 15.06.2017 року.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № від 22.06.2017 р., Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомо.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами, при відсутності представників відповідачів.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, рішення виготовлено, підписано та оголошено 22.06.2017 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 29 жовтня 2013 року між Регіональним відділенням ФДМУ по Львівській області і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений Договір оренди державного нерухомого майна №149 (надалі - Договір), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове, платне користування приміщення в будівлі Львівської національної академії мистецтв (ЛНАМ) по АДРЕСА_3. Орендар користувався приміщеннями загальною площею 269,9 кв.м. по Договору №149 з метою розміщення їдальні.

26.07.2011 року між ЛНАМ і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 була укладена угода на відшкодування комунальних послуг та сплати земельного податку (далі - Угода).

29 жовтня 2015 р. між ЛНАМ і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений Договір № 1а до Договору № 149, про утримання і експлуатацію об'єкта оренди та частини основних фондів спільного користування, що забезпечують життєдіяльність об'єкта оренди (далі - Договір № 1а).

04.11.2016 року рішенням Регіонального відділення ФДМУ по Львівській області припинено договір № 149, у зв'язку з невиконанням орендарем істотної умови Договору № 149.

Відповідно до вимог Угоди, Договору № 1а та вимог п. 5.3. Договору оренди №149, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 3.1 Договору оренди № 149, розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.1995 р. № 786 (зі змінами і доповненнями до неї) і становить 3679,81 грн. по Договору № 149 за вересень 2013 року (базовий місяць), без врахування індексу інфляції та ПДВ. В подальшому, розмір орендної плати корегується в залежності від індексу інфляції згідно методики.

Відповідно п. 3.6 Договору оренди № 149, орендна плата перераховується щомісяця, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним і спрямовується: 50 відсотків від суми орендної плати до Державного бюджету, а 50 відсотків від суми орендної плати на рахунок балансоутримувача, тобто Львівської національної академії мистецтв.

За твердженням позивача, своїх зобов'язань по Угоді та за Договорами орендар належним чином не виконав, станом на 01 грудня 2016 року він має заборгованість по орендній платі в розмірі 76789,11 гривень та по оплаті комунальних послуг у сумі 34790,85 гривень, про що орендарю були виставлені відповідні рахунки та вручена претензія про сплату. Таким чином, ОСОБА_1 було порушено вимоги закону і договору.

Таким чином, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 має бути сплачено суму заборгованості в розмірі - 111579,85 гривень.

Відповідач, всупереч вимогам суду, позовні вимоги у встановленому чинним законодавством України порядку не спростував, належних та допустимих доказів виконання своїх господарських зобов'язань не подав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених Законом, а також з угод, не передбачених Законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, таку як: передати майно, сплатити кошти тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник та кредитор.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 229 Господарського кодексу України визначає, що учасник господарських відносин, у разі порушення ним грошового зобов'язання, не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтями 793 та 795 ЦК України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 29 жовтня 2013 року між Регіональним відділенням ФДМУ по Львівській області і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений Договір оренди державного нерухомого майна № 149 (надалі - Договір), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове, платне користування приміщення в будівлі Львівської національної академії мистецтв (ЛНАМ) по АДРЕСА_3. Орендар користувався приміщеннями загальною площею 269,9 кв.м. по Договору № 149 з метою розміщення їдальні.

26.07.2011 року між ЛНАМ і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 була укладена Угода на відшкодування комунальних послуг та сплати земельного податку (далі - Угода).

29 жовтня 2015р. між ЛНАМ і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 1а до Договору № 149, про утримання і експлуатацію об'єкта оренди та частини основних фондів спільного користування, що забезпечують життєдіяльність об'єкта оренди (далі - Договір № 1а).

04.11.2016 року рішенням Регіонального відділення ФДМУ по Львівській області припинено Договір № 149, у зв'язку з невиконанням орендарем істотної умови договору № 149.

Відповідно до вимог Угоди, Договору №1а та вимог п. 5.3. Договору оренди №149, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 3.1 Договору оренди № 149, розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.1995 р. № 786 (зі змінами і доповненнями до неї) і становить 3679,81 грн. по Договору № 149 за вересень 2013 року (базовий місяць), без врахування індексу інфляції та ПДВ. В подальшому, розмір орендної плати корегується в залежності від індексу інфляції згідно методики.

Відповідно п. 3.6 Договору оренди № 149, орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним і спрямовується: 50 відсотків від суми орендної плати до Державного бюджету, а 50 відсотків від суми орендної плати на рахунок балансоутримувача, тобто Львівської національної академії мистецтв.

Своїх зобов'язань по Угоді та за Договорами орендар належним чином не виконав, станом на 01 грудня 2016 року він має заборгованість по орендній платі в розмірі 76789,11 гривень та по оплаті комунальних послуг у сумі 34790,85 гривень, про що орендарю були виставлені відповідні рахунки та вручена претензія про сплату. Таким чином, ОСОБА_1 було порушено вимоги закону і договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України, зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити^ певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Отже, судом встановлено, що сума боргу відповідача перед позивачем складає 111579,85 грн., що підтверджується, крім поданих позивачем первинних бухгалтерських документів, оригіналом Акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.12.2016 р., що підписаний уповноваженими представниками сторін, про що свідчать оригінали відтиску належних печаток сторін, якими завірено підписи представників сторін, що підписали Акт звірки.

Незважаючи на вимоги суду, належних та допустимих доказів виконання своїх зобов'язань за Договором оренди відповідач не подав.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач не подав докази погашення боргу, суд прийшов до висновку, що позов Львівської національної академії мистецтв до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 111579,85 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Разом із позовною заявою, позивачем подано клопотання про відстрочення оплати судового збору до винесення рішення по суті спору.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79037, АДРЕСА_2, ідент. код НОМЕР_2, р/р НОМЕР_3 у ЦФ ПАТ «Кредобанк», МФО 325365) на користь Львівської національної академії мистецтв (79011, м. Львів, вул. Кубійовича, 38, ) 111579 (сто одинадцять тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 85 коп. боргу.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79037, АДРЕСА_2, ідент. код НОМЕР_2, р/р НОМЕР_3 у ЦФ ПАТ «Кредобанк», МФО 325365) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

4. Накази видати в порядку статті 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.