Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

„26 червня 2017 року cправа № 927/522/17

Позивач: ОСОБА_1 особа - підприємець ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 17500

Відповідач: ОСОБА_3 підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради,

вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Предмет спору: про зобовязання вчинити певні дії шляхом скасування боргу в сумі 20410,06 грн. та стягнення коштів в сумі 99,12 грн.

Суддя І.Г. Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 особисто, паспорт серія НК номер 890055

ОСОБА_4 адвокат, договір від 02.04.2017 за № 02/04/17 про надання правової допомоги

від відповідача: ОСОБА_5 довіреність від 13.01.2017 за № 48, представник

У судовому засіданні 26.06.2017, після закінчення оголошених перерв в судових засіданнях15.06.2017 та 22.06.2017, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 подано позов до ОСОБА_3 підприємства Прилукитепловодопостачання Прилуцької міської ради про зобовязання вчинити певні дії шляхом скасування боргу в сумі 20410,06 грн. та стягнення коштів в сумі 99,12 грн.

Згідно заявленого позову позивач просить суд:

- визнати дії відповідача по нарахуванню плати за послуги з постачання теплової енергії та обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення по нежитлових приміщеннях, загальною площею 113,5 кв.м., по вул. Соборній, 125, м. Прилуки, протягом грудня 2016 року - березень 2017 року неправомірними , шляхом зобов'язання відповідача скасувати та списати заборгованість разом з пенею в сумі 20410,06 грн. за зазначені вище послуги у вказаному періоді; відобразити переплату в сумі 2196,30 грн. за оплату послуг з постачання теплової енергії по магазину "Продукти" в м. Прилуки, вул. Соборна, 125, та зарахувати її в рахунок проведення майбутніх платежів.

- стягнути з відповідача 99,12 грн. коштів, сплачених за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, які нараховані по спірному об'єкту протягом січня - березня 2017 року;

Позовні вимоги обґрунтовані приписами статтей 11, 509, 526, 629, 901, 903, 1212 Цивільного кодексу України, статтей 188, 193 Господарського кодексу України, статтей 20, 26 ЗУ Про житлово комунальні послуги, пп. 9 п. 29, пп. 2 п. 31 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведеннята типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Позивач у судових засіданнях 15.06.2017 та 22.06.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що фактично не отримував послуги з постачання теплової енергії та обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення по нежитлових приміщеннях, загальною площею 113,5 кв.м. (115,5 кв.м. по технічному паспорту), за адресою вул. Соборна, 125, м. Прилуки (перший поверх), протягом грудня 2016 року березня 2017 року. Вказані нежитлові приміщення, що належить позивачу на праві приватної власності згідно договору купівлі продажу від 31.01.2014 року, не обладнані системою опалення (відсутні батареї та труби системи опалення). Позивач пояснив, що у період з 2006 року по 2013 рік орендував спірні приміщення у Прилуцької міської ради згідно договору оренди за № 1, до якого сторонами було складено акт від 20.12.2005 приймання передачі орендованого приміщення. Згідно вказаного акту у приміщенні, що орендувалось, були відсутні труби та батареї системи опалення; всі кімнати відєднанні від мережі електро та водопостачання. Тобто, самовільно система опалення у спірних приміщеннях позивачем не демонтувалась.

Позивач зазначив, що між ним та відповідачем укладено договір від 01.10.2006 за № 622/Т про постачання теплової енергії. Додатком № 1 до вказаного договору, що був переукладений у жовтня 2016 року, сторони визначили, що опалювальним обєктом є магазин «Продукти», опалювальною площею 36,2 кв.м. (приміщення № 6 та № 7, загальною площею 40,3 кв.м., згідно технічного паспорту). Позивач наголосив, що на всі інші приміщення, площею згідно рахунків відповідача 113,5 кв.м. (приміщення №№ 5, 9, 10, 14, 15, 22 площею 115,5 згідно технічного паспорту), договір на постачання теплової енергії не укладався, оскільки у вказаних приміщеннях відсутня система опалення, що була демонтована ще до того як позивач почав їх орендувати (2006 рік), а згодом придбав у приватну власність (2014 рік). Проте, з невідомих причин, починаючи з грудня 2016 року відповідач самовільно, без внесення змін до діючого договору № 622/Т, в односторонньому порядку змін порядок нарахування плати за послуги з централізованого опалення, включивши до рахунків за договором № 622/Т вартість послуг з опалення по нежитлових приміщеннях площею 113,5 кв.м. (фактичною площею 115,5 кв.м.). Враховуючи зазначене, у позивача утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання за договором від 01.10.2006 року за № 622/Т за період з грудня 2016 року по березень 2017 року.

Позивачем під час судового розгляду справи було заявлено письмове клопотання про вихід суду за межі позовних вимог, в разі необхідності, з метою захисту прав та інтересів позивача, у відповідності до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (а.с.62, т. 2/2).

Пунктом 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої особи.

Відповідач відзивом на позов від 14.06.2017 за № 766 та повноважний представник у судових засіданнях 15.06.2017 та 22.06.2017 проти позовних вимог заперечив в повному обсязі (а.с.16-17). Відповідач пояснив, що 01 жовтня 2006 року між КП Прилукитепловодопостачання Прилуцької міської ради та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № 622/Т про постачання теплової енергії. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач взяв на себе зобовязання постачати позивачу теплову енергію у приміщення, які перераховані у додатку № 1 до договору, в свою чергу, позивач зобовязався оплачувати вартість за встановленими Прилуцькою міською радою тарифами в терміни, передбачені договором. Згідно додатку до договору № 622/Т, опалювальна площа позивача 36,2 кв.м. В подальшому, 27 грудня 2016 року комісією в складі працівників відповідача було виявлено додаткову, невраховану в договорі опалювальну площу у розмірі 117,5 кв.м. Як наслідок, починаючи з грудня 2016 року відповідач провів нарахування плати за постачання теплової енергії по спірним приміщенням на підставі статтей 1212 та 1213 Цивільного кодексу України, як на безпідставно набуте майно, враховуючи що позивач ухилявся від підписання додатку до договору № 622/Т, в якому було вказано виявлені площі. Відповідач зауважив, що посилання позивача на відсутність у спірному приміщенні опалення є безпідставним, оскільки приміщення знаходиться на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку, який обладнаний системою опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно обєднана з системою опалення нежитлових приміщень, що разом становлять єдину систему.

Разом з тим, відповідач у письмових поясненнях від 21.06.2017 року № 794 (а.с.48-49, т.2/2) звернув увагу суду, що 31 січня 2014 року між Територіальною громадою міста Прилук, від імені якої діє Прилуцька міська рада, та позивачем було укладено договір купівлі продажу нежитлових приміщень за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Соборності, 125. На виконання умов вказаного договору сторонами складено акт прийому передачі нежитлових приміщень від 04 лютого 2017 року. З акту вбачається, що продавець Прилуцька міська рада передає, а покупець ФОП ОСОБА_2 приймає приватизовані шляхом викупу нежитлові приміщення під номерами 5,6,7,9,10,14,15,22 за адресою: вул. Соборності, 125, м. Прилуки. В акті зазначено, що покупець (позивач по справі) не має претензій до продавця відповідно до придбаного ним обєкту. Разом з тим, до вказаного акту було додано технічний паспорт на нежитлові приміщення, загальною площею 155,8 кв.м., за адресою вул. Соборності, 125, м. Прилуки, з якого вбачається, що приміщення мають інженерне обладнання, а саме опалення водяне. Наведене, на думку відповідача, підтверджує наявність у позивача системи опалення.

Після закінчення оголошеної перерви у судовому засіданні 22.06.2017 на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, сторони у судове засідання 26.06.2017 не зявились, повноважних представників не направили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с.52-54, т.2/2).

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представників сторін у судове засідання, не є перешкодою для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Закон України „Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV (із змінами та доповненнями) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Залежно від функціонального призначення до житлово-комунальних послуг відповідно до ч. 1 ст. 13 згаданого Закону належать комунальні послуги, в тому числі послуги централізованого опалення.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Приписи ст. 20 вказаного Закону зобовязують споживача, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2006 року між позивачем ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 (споживач) та відповідачем ОСОБА_3 підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (виконавець) було укладено договір № 622/Т про постачання теплової енергії, за умовами якого відповідач зобовязався постачати споживачеві теплову енергію в приміщення, які зазначені в додатку № 1 до договору, а споживач, в свою чергу, зобовязався оплачувати вартість послуг за встановленими Прилуцькою міською радою тарифами (згідно з додатком № 1 до договору) в терміни передбачені цим договором (а.с.45-47, т.1/2).

Додатком № 1 до договору № 622/Т від 01.10.2006, що є його невідємною частиною, сторони погодили, що опалювальним обєктом є магазин «Продукти» опалювальною площею 36,2 м2, за адресою: вул. Соборності, 125, м. Прилуки (а.с.48, т. 1/2).

20 жовтня 2016 року сторонами було переукладено додаток № 1 до договору № 622/Т від 01.10.2006 року, яким визначено що опалювальним обєктом є магазин «Продукту» опалювальною площею 36,2 кв.м.; норми витрат визначаються за допомогою приладів обліку; теплове навантаження 0,0027 Гкал/год; обслуговування внутрішньо будинкових мереж здійснюється за площею 36,2 кв.м (а.с.49, т. 1/2).

Судом встановлено, що будь які інші зміни в частині опалювальних обєктів за діючим договором № 622/Т від 01.10.2006 рік на постачання теплової енергії, сторонами узгоджені та внесені не були.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що починаючи з грудня 2016 року, відповідач, без внесення змін до договору від 01.10.2006 за № 622/Т, в односторонньому порядку змінив порядок нарахування плати за послуги в постачання теплової енергії.

З рахунків фактур № СУ-000085 від 27.01.2017 (за період з 01.12.2016 по 31.01.2017), № СУ-0001835 від 20.02.2017 (за січень 2017 року), № СУ-0003096 від 23.03.2017 (за період з 01.02.2017 по 23.02.2017), № СУ-0003097 від 24.03.2017 (за період 24.02.2017 по 28.02.2017), № СУ-0003957 від 18.04.2017(за період з 01.03.2017 по 03.04.2017) (а.с.60, 66, 69, 71, 76, т.1/2) вбачається, що відповідач додатково включив до оплати за договором № 622/Т вартість послуг з постачання теплової енергії по нежитлових приміщеннях (опалювальною площею 113,5 кв.м.), окремо від магазину «Продукти» (опалювальною площею 36,2 кв.м), обумовленого умовами договору № 622/Т.

Водночас, відповідачем у спірному періоді також виставлялись рахунки на обслуговування внутрішньо будинкових систем опалення: рахунок фактура № СУ-0000429 від 27.01.2017, рахунок фактура № СУ-0001400 від 20.02.2017, рахунок фактура № СУ-0002387 від 23.03.2017, рахунок фактура № СУ-0003540 від 14.04.2017 (а.с.62, 64, 72, 74, т.1/2), до яких було включено як магазин «Продукти» площею 36,2 кв.м., так і решта нежитлових приміщень за вказаною адресою.

Вказані обставини відповідачем не спростовуються.

Разом з тим, з технічного паспорту на нежитлові приміщення, за адресою: вул. Соборності, 125, м. Прилуки, вбачається, що загальна площа нежитлових приміщень складає 155,8 кв.м., з якої: тамбур № 5- площею 1,8 кв.м, торгівельний зал № 6- площею 33,9 кв.м., санвузол № 7 - площею 6,4 кв.м, нежитлове приміщення № 9 - площею 15,5 кв.м., нежитлове приміщення № 10 - площею 43,0 кв.м., нежитлове приміщення № 14 площею 18,8 кв.м., нежитлове приміщення № 15 площею 19,5 кв.м., нежитлове приміщення № 22 площею 16,9 кв.м (а.с.39-44, т. 1/2).

Суд встановив, що додатком № 1 до договору № 622/Т сторонами погоджено опалення магазину та зазначена опалювальна площа 36,2 кв.м.. Загальна площа решти приміщень, що не були включені сторонами до обєктів обслуговування за договором № 622/Т, складає 115,5 кв.м.

У відповідності до частини 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма закріплена частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що зміни до договору сторонами не вносились. Разом з тим, з додатку № 1 до договору № 622/Т, що був переукладений сторонами 20 жовтня 2016 року, вбачається, що опалювальний обєктом магазин «Продукти», опалювальною площею 36,2 кв.м., не змінювався.

Суд дійшов висновку, що відповідач самовільно, в односторонньому порядку, змінив умови договору № 622/Т на постачання теплової енергії, збільшивши перелік обєктів, по яким постачалась теплова енергія, та опалювальну площу, погоджену сторонами, що суперечить вимогам вищезазначеного чинного законодавства.

Доводи відповідача про наявність за адресою вул. Соборності, 125, м. Прилуки, необлікової площі 117,5 кв.м., що опалюється, спростовується матеріалами справи.

Так, акт обстеження від 27.12.2016, згідно якого відповідачем було виявлено необлікову площу, за адресою вул. Соборна, 125, м. Прилуки (а.с.18, т. 2/2), складений в односторонньому порядку та не містить підпису позивача. Доступ в нежитлові приміщення за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, що належать на праві приватної власності позивачу згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.36, т. ?), позивачем відповідачу не надавався.

Доводи відповідача про самовільне демонтування позивачем системи опалення (батареї та труби) в нежитлових приміщеннях, за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, спростовуються матеріалами справи.

Так, починаючи з 20.12.2005 року позивач орендував спірні приміщення у Виконавчого комітету Прилуцької міської ради на підставі договору, наявного в матеріалах справи (а.с.24-29, т.1/2).При передачі спірних нежитлових приміщень в оренду позивача за договором від 20.12.2005 року, між ним та Житлово-експлуатаційною конторою № 1, що діяла на підставі рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області від 20.12.2005 за № 729 (а.с.24, т. 1/2),було складено акт приймання передачі орендованого приміщення. Даним актом визначено, що в цілому приміщення придатне для здійснення статутної виробничо господарської діяльності, при цьому, встановлено, що в кімнаті, що знаходяться з лівої сторони від центрального входу в двоповерхову будівлю, в колишній «Ленінській кімнаті» (які розташовані поряд) та в трьох інших кімнатах, що знаходяться зправа від входу в будівлю, - відсутні труби та батареї систем опалення.

Тобто, ще починаючи з грудня 2005 року, у нежитлових приміщеннях, загальною площею 155,8 кв.м., за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, які знаходились на балансі житлово експлуатаційної контори № 1 (п. 1.1 договору оренди від 20.12.2005), були відсутні труби та батареї системи опалення.

На виконання вимог ухвали суду від 15.06.2017 року, сторонами 20 червня 2017 року було складено акти обстеження нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, з яких вбачається, що у приміщеннях № 5, 9, 10, 14, 15, 22 загальною площею 115,5 кв.м., батареї відсутні, труби ізольовані (а.с.46-47, т.2/2).

Посилання відповідача на дані технічного паспорту по нежитлових приміщеннях, за адресою вул. Соборна, 125, м. Прилуки (а.с.39-44, т. 1/2), в якому вказано про наявність інженерного обладнання, в тому числі водяного опалення, спростовується поясненнями, наданими КП Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації, яким видано технічну документацію на спірні обєкти нерухомості.

Так, в листі від 13.06.2017 за № НОМЕР_1 Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації пояснило, згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна (станом на 10.02.2013) МБТІ діє з метою визначення фактичної площі та обєму, обстеження та оцінки технічного стану наявних обєктів та установлення їх вартості. В оцінювальному акті, при описі конструктивних елементів, вказується вид опалення. Так, в інвентаризаційній справі № 1837 в оцінювальному акті на весь будинок за вказаною адресою за 03.11.2010 техніком вказано в графі опалення водяне. При цьому, в інвентаризаційній справі немає ніякої інформації щодо приєднання до мережі централізованого опалення будинку, а також щодо деталізації приміщень, які мають або не мають опалення (а.с.15, т.2/2).

Таким чином, суд дійшов висновку, що запис в технічному паспорті по спірних приміщеннях про наявність інженерного обладнання, в тому числі водяного опалення, відносить в цілому до будівлі за адресою вул. Соборна, 125, м. Прилуки, а не конкретно до спірних нежитлових приміщень.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно нараховано позивачу заборгованість за теплову енергію по нежитлових приміщеннях загальною площею 115,5 кв.м., за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, оскільки, по-перше, проведене нарахування не відповідає умовам діючого договору від 01.10.2006 за № 622/Т та додатків до нього, а по-друге, виходячи з матеріалів справи, в тому числі актів обстеження по спірним приміщенням, складеним обома сторонами 20.06.2017р., вбачається, що нежитлові приміщення загальною площею 115,5 кв.м., за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, взагалі не обладнані батареями та мають ізольовані труби.

Довід відповідача про те, що позивач самовільно втрутився в систему опалення, демонтувавши обладнання, спростовується матеріалами справи, оскільки судом встановлений факт відсутності труб та батарей системи опалення станом на 20.12.2005р., що встановлено актом прийому-передачі відповідачем спірних приміщень позивачу в оренду.

Враховуючи, що фактично послуги по обслуговуванню внутрішньобудинкових систем опалення по нежитлових приміщеннях загальною площею 115,5 кв.м. за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, відповідачем не надавались, однак, позивачем були оплачені на загальну суму 99,12 грн., що підтверджується квитанціями № 134 від 02.02.2017 (підстава платежу рахунок фактура № СУ-0000429 від 27.01.2017), квитанцією № 84 від 20.03.2017 (підстава платежу рахунок фактура № СУ-0001400 від 20.02.2017), квитанцією від 06.04.2017 (підстава платежу рахунок фактура № СУ-0002387 від 23.03.2017, квитанцією від 10.05.2017 (підстава платежу рахунок фактура № СУ-0003540 від 14.04.2017) (а.с.62-65, 72-75, т. 1/2), позов в цій частині підлягає задоволенню в заявленому обсязі.

Враховуючи наявність клопотання позивача про вихід суду за межі позовних вимог в разі необхідності, з огляду на встановлені обставини справи, а також те, що позивачем надано до матеріалів справи рахунок фактуру за № СУ-0004517 від 18.05.2017, який підтверджує нарахування позивачу послуг за обслуговування внутрішньобудинкових систем, у тому числі по спірних нежитлових приміщеннях, суд вирішив визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню плати за ненадані ФОП ОСОБА_2 послуги з постачання теплової енергії та обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення по нежитлових приміщеннях загальною площею 115,5 кв.м., за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, Чернігівська область, за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року, шляхом зобовязання ОСОБА_3 підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради здійснити перерахунок вартості послуг з постачання теплової енергії за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року, у повній відповідності до умов чинного договору від 01.10.2016 за № 622/Т про постачання теплової енергії за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, Чернігівська область, укладеного з ФОП ОСОБА_2, виходячи з визначеної умовами договору опалювальної площі 36,2 кв.м, із зарахуванням виявленої переплати в рахунок майбутніх платежів.

Разом з тим, враховуючи, що обовязок по проведенню перерахунку вартості наданих послуг покладено судом на відповідача та зобовязано останнього зарахувати встановлені переплати в рахунок майбутніх платежів, суд не визначає самостійно суми переплат за договором від 01.10.2006 за № 622/Т, оскільки це виходить за межи заявленого немайнового позову .

При цьому, судом було враховано вимоги пункту 9.10 Постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», згідно якого господарські суди у резолютивній частині рішення повинні зазначати строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просив суд відшкодувати понесені судові витрати.

Згідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2017 року між Адвокатським бюро Сергія Денисенка (бюро) та позивачем ФОП ОСОБА_2 (клієнт) було укладено договір № 02/04/17 про надання правової допомоги, за умовами якого бюро надає правову допомогу клієнту з приводу представництва та захисту його інтересів в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, у судах загальної юрисдикції, адміністративних судах та господарських судах всіх ланок (п.1.1 договору) (а.с. 172, т.1/2). До матеріалів справи позивачем було надано ордер серії ЧН № 010904 на надання правової допомоги ОСОБА_2С (а.с.31, т. 2/2) та копію свідоцтва № 530 про право ОСОБА_4В на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 174, т.1/2). Протоколом погодження договірної ціни, складеним сторонами до договору від 02.04.2017 за № 02/04/17, встановлено, що вартість правової допомоги у суді першої інстанції складає 3000,00 грн. (а.с. 173, т.1/2). В підтвердження оплати вартості послуг за договором від 02.04.2017 за № 02/04/17 позивачем надано квитанцію від 16.05.2017 на суму 3000,00 грн. (а.с. 171, т.1/2).

У відповідності до абз. 2 п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Суд, оцінивши ступінь складності справи, враховуючи середню вартість відповідних послуг в країні та в регіоні, виходячи із тривалості розгляду (два судових засідання від 15.06.2017 та 22.06.2017, у яких був присутнім адвокат позивача), обсягу наданих адвокатом юридичних послуг, дійшов до висновку, що судові витрати на оплату послуг адвоката в даній справі підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 2000,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконані договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовної заяви немайнового характеру, судовий збір складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В заявленому позові обєднано три вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру. Таким чином, за розгляд даної справи до Державного бюджету мав бути сплачений судовий збір в сумі 6400,00 грн. (4800,00 грн. за три немайнові вимоги та 1600,00 грн. за майнову вимогу).

Пунктом 3 частини 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що інваліди І та ІІ групи звільнені від сплати судового збору, а тому позивач підпадає під категорію осіб звільнених від сплати судового збору (а.с.13-14, т. ?).

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, у відповідності до ст. 49 ГПК України, з відповідача в рахунок Державного бюджету України має бути стягнуто 4800,00 грн. судового збору (3200,00 грн. за дві немайнові вимоги та 1600,00 грн. за одну майнову вимогу).

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Визнати неправомірними дії ОСОБА_3 підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104, ) по нарахуванню плати за ненадані ФОП ОСОБА_2 послуги з постачання теплової енергії та обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення по нежитлових приміщеннях загальною площею 115,5 кв.м., за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, Чернігівська область, за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року.

3.Зобовязати ОСОБА_3 підприємство «Прилукитепловодопостачання»Прилуцької міської ради (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104, ) в місячний строк з дня набуття рішенням чинності, здійснити перерахунок вартості послуг з постачання теплової енергії за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року, у відповідності до умов договору від 01.10.2016 за № 622/Т про постачання теплової енергії за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, Чернігівська область, укладеного з ФОП ОСОБА_2, виходячи з визначеної умовами договору опалювальної площі 36,2 кв.м, із зарахуванням виявленої переплати в рахунок майбутніх платежів.

4. Стягнути з ОСОБА_3 підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104, ) на користь ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 (17500, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 99,12 грн. коштів, сплачених за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, що нараховані по нежитлових приміщеннях, загальною площею 115,5 кв.м. за адресою: вул. Соборна, 125, м. Прилуки, Чернігівська область, за період з січня 2017 року по березень 2017 року та 2000,00 грн. адвокатських витрат на правову допомогу.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

7.Стягнути з ОСОБА_3 підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) в дохід Державного бюджету України (р. 3002, банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач УК у м. Чернігові/Чернігів/22030101, МФО 853592, ) 4800,00 грн. судового збору.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 29.06.2017.

Суддя І. Г. Мурашко