ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

27 червня 2017 р. Справа № 902/349/17

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

ОСОБА_1 Матущак

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2- згідно довіреності;

відповідача : не з'явився.

Місце розгляду справи : приміщення суду, зал судових засідань №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Дочірнього підприємства "Межиріцький вітамінний завод" ПАТ "Укрмедпром" (26510, Кіровоградська обл., Голованівський район, с. Межирічка, вул. Заводська,1)

до:Дочірнього підприємства "Лажижинський завод "Екстра" ПАТ "Укрмедпром" (24321, Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Леніна,118)

про стягнення 4 779 040,33 грн., з яких 2 814 886,07 грн.- основного боргу, 1 749 451,72 грн.- інфляційних збитків, 214 702,54 грн.- 3% річних

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 30.05.2017 про явку в судове засідання повноважного представника, надання доказів витребуваних вказаною ухвалою суду не виконав. Копія вказаної ухвали направлена відповідачу рекомендованим листом на адресу вказану в позовній заяві.

Копію вказаної ухвали суду, яку було надіслано на адресу відповідача, повернулася до суду.

Згідно ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як вбачається також із п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвали, яка наявна в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вона є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам.

Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із копією ухвали відповідачу та, як належне його повідомлення про час і місце судового розгляду справи за його участю. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін про час і місце судового розгляду справи за їх участю.

27.06.2017 від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про його відхилення з огляду на те, що судом було надано сторонам достатньо часу для подання доказів які мають значення для вирішення спору.

Окрім того, відповідно до ст.517 ЦК України докази які позивач просить витребувати мали бути передані позивачу під час укладення договору про відступлення права вимоги.

Представником позивача в судовому засіданні заявлено усне клопотання про оголошення перерви та про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Згідно ст.77 ГПК України Господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Згідно ч.1 ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим представником позивача не доведено належними засобами доказування необхідність відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в судовому засіданні.

Окрім того, у суду відсутня можливість відкласти розгляд справи на іншу дату в межах строку передбаченого ст.69 ГПК України з належним повідомленням сторін про час і місце розгляду справи за їх участю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відхилення вказаного клопотання.

В судовому засіданні 27.06.2017 представником позивача заявлено усне клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Оскільки сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, суд прийшов до висновку про те, що нез'явлення представника відповідача в судове засідання, неподання відповідачем витребуваних судом доказів не перешкоджає вирішенню спору, та на підставі ст.75 ГПК України прийшов до висновку про задоволення усного клопотання представника позивача та про розгляд справи за наявними в справі доказами у відсутність представника відповідача.

Позивач в позові покликається на те, що 16 червня 2014 р. між ДП «Ладижинський завод «Екстра» ДАК «Укрмедпром», ПАТ «Інвестбудсервіс» та ДП «Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 16/06-14 (далі по тексту - Договір). Вказує про те, що за вказаним Договором, Первісний кредитор - ПАТ «Інвестбудсервіс» передає, а Новий кредитор - ДП «Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром» приймає право вимоги, що належать ПАТ «Інвестбудсервіс», і стає кредитором за договорами, що укладені між Первісним кредитором та Боржником (ДП «Ладижинський завод «Екстра» ДАК «Укрмедпром»), а саме:

- № 5-МБД від 08.01.2014 р. купівлі-продажу меляси бурякової на суму 145 372.07 грн.;

- № 8-сх від 27.08.2013 р. купівлі-продажу меляси бурякової на суму 854 874,00 грн.;

- № 224 віл 15.10.2013 р. купівлі-продажу меляси бурякової на суму 3 564 640,00 грн.. Вказує про те, що згідно п. 1.2. Договору, заборгованість Боржника перед Первісним кредитором на дату укладання Договору становила 4 564 886,07 грн. Отже, Новому кредитору - Позивачу, перейшло право вимоги на погашення заборгованості за договорами купівлі-продажу меляси бурякової на загальну суму 4 564 886,07 грн. Зазначає про те, що згідно розділу 3 Договору, з метою оформлення відступлення права вимоги, було складено Акт від 16.06.2014 р. передачі документів до Договору № 16/06-14 від 16.06.2014. Вказує про те, що у відповідності до положень п. 2.3. Договору, строк сплати становить не більше 90 календарних днів після оформлення відступлення права вимоги в порядку, визначеному п. 3.1. Договору. Зазначає про те, що таким чином, Боржник (ДП «Ладижинський завод «Екстра» ДАК «Укрмедпром») мав погасити заборгованість за договорами купівлі-продажу меляси бурякової у розмірі 4 564 886,07 грн. на користь Нового кредитора, ДП «Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром», у термін до 14.09.2014 р. (з 16.06.2014 р. + 90 к.д.) Зазначає про те, що частково, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем у розмірі 1 750 000,00 грн., була погашена наступним чином:

- кошти у розмірі 890 000,00 грн. було перераховано згідно платіжного доручення № 3242 від 03.07.2014 р.;

- кошти у розмірі 62 000,00 грн. було перераховано згідно платіжного доручення № 3244 від 04.07.2014 р.;

- кошти у розмірі 495 000,00 грн. було перераховано згідно платіжного доручення № 3259 від 08.07.2014 р.;

- кошти у розмірі 273 000,00 грн. було перераховано згідно платіжного доручення № 3262 від 08.07.2014 р.;

- кошти у розмірі 30 000,00 грн. було перераховано згідно платіжного доручення № 3308 від 24.07.2014 р.. Вказує про те, що з метою досудового врегулювання господарського спору, Позивачем було надіслано Претензію про сплату боргу № 175 від 14.09.2016 р. на адресу Відповідача з вимогою добровільно погасити заборгованість по Договору, проте відповіді на Претензію не було отримано. Зазначає про те, що таким чином, Відповідач допустив порушення своїх зобовязань за Договором, оскільки не погасив заборгованість у встановлені Договором строки, і, відповідно, станом на день подачі позовної заяви, сума основного боргу Відповідача на користь Позивача становить 2 814 886,07 грн..

Повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, оглянувши оригінали документів, надавши їм юридичну оцінку, суд, на підставі ст.32, 33, 34 ГПК України, ст.517 ЦК України, ст.1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Згідно п.3.1. Договору від 16 червня 2014 р. № 16/06-14 про відступлення права вимоги відступлення права вимоги вважається здійсненим з моменту передачі за відповідним актом документів, які засвідчують права, що передаються.

Згідно п.3.2. Договору Первісний кредитор зобов'язується при укладенні цього Договору передати Новому кредитору:

3.2.1. Копії договорів, завірені підписом уповноваженої особи і печаткою Первісного кредитора, вказаних в п.1.1 Договору;

3.2.2. Оригінали актів звіряння, які підтверджують факт заборгованості Боржника перед Первісним кредитором (у розмірі грошових коштів, зазначених у пункті 1.2 Договору), завірені підписом уповноваженої особи і печаткою Первісного кредитора.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

16.06.2014 ПАТ "Інвестбудсервіс" та ДП "Межиріцький вітамінний завод" ДАК "Укрмедпром" було підписано акт № 1 передачі документів по договору № 16/06-14 від 16.06.2014 із якого вбачається про передачу договорів та актів звіряння по договорам.

Виходячи із цих норм до первинних документів можуть бути віднесені: господарський договір і документи, що підтверджують його виконання (акти прийому передачі товару, розрахункову документацію і т. д.).

Таким чином, акт звірки взаєморозрахунків не можна вважати документом, що підтверджує наявність зобовязання за господарським договором, який підтверджує господарські операції, передачу і отримання товарно - матеріальних цінностей, оскільки він не відповідає вимогам до первинних документів.

Чинним законодавством акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку, а у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості, та фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обов'язків сторін, в той час як зобов'язання сторін підтверджуються первинними документами договором, накладними, рахунками тощо.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно з приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На запитання головуючого про те, чи наявні у позивача первинні бухгалтерські документи які підтверджують заборгованість відповідача, представник позивача в судовому засіданні заявив про те, що такі докази у позивача відсутні.

Суд не бере до уваги п.3.2.1, 3.2.2 договору, оскільки вони складені без зазначення в них про передачу первинних бухгалтерських документів - видаткових накладних, довіреностей, та суперечать ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і ч.1 ст.517 ЦК України.

Позивач не довів належними засобами доказування факт передачі первинним кредитором відповідачеві матеріальних цінностей, а в свою чергу позивач не довів перехід до нього права вимоги та обов'язку відповідача виконати свій обов'язок перед новим кредитором (ч.2 ст.517 ЦК України).

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати на судовий збір в сумі 71 685,60 грн., згідно ст.49 ГПК України, підлягають покладенню на позивача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позову Дочірнього підприємства "Межиріцький вітамінний завод" ПАТ "Укрмедпром" до Дочірнього підприємства "Лажижинський завод "Екстра" ПАТ "Укрмедпром" про стягнення 4 779 040,33 грн., з яких 2 814 886,07 грн.- основного боргу, 1 749 451,72 грн.- інфляційних збитків, 214 702,54 грн.- 3% річних, відмовити.

2.Судові витрати на судовий збір в сумі 71 685,60 грн. покласти на позивача.

3. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом або вручити його уповноваженому представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 27.06.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 03 липня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу ( 24321, Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Леніна,118)