КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа № 910/13862/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

за участю представників сторін:

від стягувача (позивача): не з'явились;

від боржника (відповідач-1) Сєров Є.І.- за довіреністю № 10-481 від 02.08.2016;

від відповідача-2: не з'явились;

від ВДВС не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.04.2017 у справі № 910/13862/15 (суддя Привалов А.І.), яка прийнята у результаті розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" на дії та бездіяльність державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" м. Київ

до 1) публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м. Київ

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи", м. Київ

про стягнення 1 033 270, 08 дол. США, що еквівалентно 21 956 989,20 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 988634,84 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно 21008490,35 грн; стягнення солідарно з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" 10000 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно 212500 грн; стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 3% річних в розмірі 34635,24 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно 735998,85 грн; стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" адвокатських витрат у розмірі 400000,00 грн ( т.1., а.с. 5-17).

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у задоволенні позову відмовлено повністю ( т. 2., а.с. 17-22).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 рішення господарського суду міста Києва від 19.08.2015 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 998634,84 дол. США, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 21008490,35 грн., заборгованості і стягнення із відповідачів солідарно 10000 доларів, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 212500,00 грн., заборгованості та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволено, а в решті рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 - залишено без змін; викладено резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 в новій редакції таким чином: позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 988634,84 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 21008490,35 грн; стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 10000 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості в розмірі 212500 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" судовий збір за подачу позову в розмірі 73080,00 грн, 80390,00 грн., судового збору за подачу апеляційної скарги та 400000,00 грн., понесених адвокатських витрат ( т. 2., а.с. 182-197).

06.11.2015 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року у справі № 910/13862/15 видано накази (т.2, а.с., 201-203).

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 у справі №910/13862/15 змінено.

Пункт 2 частини 3 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 викладено у наступній редакції:

"Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 14 183 629, 97 грн., що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 32 820 321,10 рубль РФ 10 коп. ".

У решті вимог про стягнення основного боргу відмовити.

Пункт 3 частини 3 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові до товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" відмовлено.

Частину 4 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 щодо розподілу судових витрат викдено в такій редакції:

"Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрнафтана користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 48 720, 00 грн., витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 53 593, 34 грн. - за подання апеляційної скарги."

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 у справі № 910/13862/15 залишено без змін.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" на користь публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 29 232,00 грн., витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги ( т. 3., а.с. 247-258).

25.02.2016 на виконання постанови Вищого господарського суду України від 18.02.2016 року у справі № 910/13862/15 видано накази (т.4, а.с., 16-18).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт», 31.01.2017 звернулось до господарського суду міста Києва із скаргою на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій та/або бездіяльності неправомірними та незаконними, а також зобов'язання відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перерахувати грошові кошти в розмірі 102 313,34 грн., які знаходяться на депозитному рахунку відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.01.2017 ВП №50339270 ( Т.12, а.с. 103-110).

Вказана скарга ТОВ «Інтербізнесконсалт» мотивована тим, що заява про зарахування №10/734 від 24.03.2016 зустрічних однорідних вимог не є належною підставою для закінчення виконавчого провадження та не свідчить про належне виконанням боржником наказу господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2017 скаргу ТОВ "Інтербізнесконсалт" на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві прийнято до провадження та призначено до її до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.04.2017 у справі № 910/13862/15 (суддя Привалов А.І.) відмовлено в задоволенні скарги ТОВ "Інтербізнесконсалт" на дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ( т. 14, а.с. 101-107).

Відмовляючи у задоволенні скарги ТОВ «Інтербізнеконсалт» місквий господарський суд виходив з того, що державним виконавцем правомірно було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50339270 у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі наказу господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Інтербізнесконсалт" (надалі- апелянт) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким скаргу ТОВ "Інтербізнесконсалт" на дії та бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 у справі № 910/13862/15 прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ "Інтербізнесконсалт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.04.2017 у справі № 910/13862/15 та призначено її розгляд на 06.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 у справі № 910/13862/15 клопотання представника ВДВС відділу ДВС у місті Києві про продовження строку розгляду апеляційної скарги задоволено та продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ "Інтербізнесконсалт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15, та, відповідно розгляд справи відкладено на 15.06.2017.

15.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "Укрнафта" надійшов відзив № 10/1254 від 14.06.2017 на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Інтербізнесконсалт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15, та, відповідно розгляд справи відкладено на 20.06.2017.

У судовому засіданні . представник боржника (відповідача-1) вимоги апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзиві підстав.

Представники стягувача, відповідача -2 та органу державної виконавчої служби в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення представників боржника (позивача/апелянта) та відповідача -2 про час та місце розгляду справи, а також те, що явка останніх ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017, 06.06.2017 та від 15.06.2017 обов'язковою не визнавалась, а також та обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників останніх.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника (відповідача-1), обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вже зазначалось вище, ТОВ "Інтербізнесконсалт" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" про стягнення 1 033 270,08 дол. США, що еквівалентно 21 956 989,20 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/13862/15 в задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 рішення господарського суду міста Києва від 19.08.2015р. по справі № 910/13862/15 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 998 634,84 дол. США, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015р.) еквівалентно 21 008 490 грн. 35 коп. заборгованості і стягнення із відповідачів солідарно 10 000 доларів, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015р.) еквівалентно 212 500,00 грн. заборгованості та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволено. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 р. по справі № 910/13862/15 залишено без змін.

06.11.2015 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року у справі № 910/13862/15 видано накази.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником, або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня коли дія мала бути вчинена.

У силу ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, та регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження) визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.03. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" (далі - Постанова Пленуму ВСУ № 14) визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Пунктом 2 Постанова Пленуму ВСУ № 14 роз'яснено, що стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Обґрунтовуючи подану скаргу, скаржник зазначає, що заява про зарахування №10/734 від 24.03.2016 не є належною підставою для закінчення виконавчого провадження та не свідчить про належне виконанням боржником наказу господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016.

Згідно ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження).

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.03.201 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50339270 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13862/15 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт" 48 720,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 53 593,34 грн. - за подання апеляційної скарги.

Статтею 6 Закону України «Про виковначе провадження» (у редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішень у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом ( ст. 11. Закону України «Про виконаче провадження»)

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.01.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамовим Т.Р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50339270 у зв'язку із виконанням боржником наказу Господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 102 313,34 грн. на підставі заяви про зарахування №10/734 від 24.03.2016

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін ( ст. 601 ЦК України).

За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи. Тобто, друга сторона має право оскаржити заявлену вимогу про зарахування у зв'язку з її недійсністю.

Здійснення зарахування можливе без згоди другої сторони, за заявою лише однієї сторони, таким чином, достатньо волевиявлення однієї сторони. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з того моменту, коли у наявності всі умови для зарахування.

Чинне законодавство не містить заборон щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення. Для вчинення цього правочину потрібна лише наявність умов, встановлених ст.601 ЦК України.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, зобов'язання публічного акціонерного товариства "Укрнафта" за наказом господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13852/16 щодо стягнення 102 313,34 грн. (48 720,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 53 593,34 грн. - за подання апеляційної скарги) припинилось в повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою про зарахування № 10/734 від 24.03.2016р., що є належною підставою в розумінні ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) для закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає що державним виконавцем правомірно та обґрунтовано винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50339270 у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі наказу господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016, а відтак, і правомірністю відмови місцевим господарським судом у задоволенні скарги ТОВ «Інтербізнесконсалт» на дії та бездіяльність державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги ТОВ «Інтербізнесконсалт» на дії та бездіяльність державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 33-34, 49, 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 06.04.2017 у справі № 910/13862/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна