ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р. Справа № 926/962/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 природного парку «Вижницький»

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.05.2017

у справі № 926/962/17

за позовом заступника прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Берегометської селищної ради Вижницької обєднаної територіальної громади

до відповідача ОСОБА_2 природного парку «Вижницький», смт. Берегомет

про відшкодування 93793 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Представники сторін:

- прокурор Куцик В.Б.

- від позивача не зявився,

- від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22, 29 ГПК України учасникам судового процесу розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.05.2017 у справі №926/962/17 (суддя Швець М.В.) задоволено позов заступника прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Берегометської селищної ради Вижницького району, стягнуто з ОСОБА_2 природного парку (надалі НПП) «Вижницький» на користь держави в особі Берегометської селищної ради 93793 грн. шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, яку перерахувати одержувачам коштів: 50 відсотків до спеціального фонду місцевого бюджету Берегометської селищної ради в сумі 46896,50 грн., 20 відсотків до спеціального фонду Чернівецького обласного бюджету в сумі 18758,60 грн., 30 відсотків до Державного бюджету України в сумі 28137,90 грн. Крім цього, стягнуто з відповідача на користь прокуратури Чернівецької області судовий збір у сумі 1600 грн.

Оскаржуваним рішенням встановлено факт заподіяння державі шкоди у розмірі 93793 грн. внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка полягала в незабезпеченні охорони і захисту лісів від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду. Заподіяна шкода полягала у незаконній рубці невстановленими особами 14 дерев породи бук та ялина в кварталах №44 та №54 Солоненького ПНДВ НПП «Вижницький». Зважаючи на наведене, Господарський суд Чернівецької області дійшов висновку про те, що позовні вимоги заступника прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Берегометської селищної ради Вижницького району є обґрунтованими та мотивованими, підлягають до задоволення у повному обсязі.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, НПП «Вижницький» оскаржило його в апеляційному порядку. Скаржник зазначив, що:

1) вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.10.2016, на який покликається суд першої інстанції, не встановлено особистої вини майстра з охорони природи НПП «Вижницький» в завданій шкоді внаслідок незаконної порубки, оскільки він безпосередньо не здійснював порубки;

2) питання відшкодування шкоди повинно, на думку скаржника, вирішуватися в межах кримінального провадження №00015;

3) саме НПП «Вижницький», як постійний лісокористувач, є субєктом, якому повинна відшкодовуватися шкода, завдана навколишньому природному середовищу, а не орган місцевого самоврядування;

4) позов у даній справі прокурор подав в інтересах органу місцевого самоврядування без належного обґрунтування порушення інтересів держави.

Прокуратура Чернівецької області подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила доводи та вимоги апеляційної скарги, просила відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Прокурор, зокрема, наголосив на тому, що:

1) враховуючи положення ст. 1166, 1172 ЦК України та вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.10.2016, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що НПП «Вижницький», як постійний лісокористувач, зобовязаний відшкодувати шкоду, заподіяну його працівником, яка полягала у незабезпеченні належної охорони природних комплексів національного природного парку в межах ввіреного йому обходу;

2) суд першої інстанції правомірно стягнув завдану навколишньому природному середовищу шкоду в дохід Державного, обласного та місцевого бюджетів, що узгоджується з нормами ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п.4 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України;

3) підстави звернення з позовом у даній справі прокурором були належно обґрунтовані, випливають з положень ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.7 ч.3 ст. 29, п.4 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України та тієї обставини, що Берегометська селищна рада, яка є отримувачем коштів за шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону довкілля, що вчинене в її межах, не вживала заходів до відшкодування завданої державі шкоди.

Позивач не забезпечив в судове засідання явку свого представника, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявно достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті та на присутність в судовому засіданні прокурора та представників відповідача, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

10.06.2016 в.о. начальника Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення (надалі ПНДВ) ОСОБА_5, майстром з охорони природи Солонецького ПНДВ ОСОБА_6, майстром з охорони природи Солонецького ПНДВ ОСОБА_7 та майстром з охорони природи порядку Солонецького ПНДВ ОСОБА_8 було проведено перевірку Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до складених ними планчиків незаконних рубок, відомостей замірів діаметрів пнів з додатками та актів приймання-здачі обходу (дільниці) від 10.06.2016 (а.с. 20-32), ними було виявлено не оформлені актами лісопорушень незаконні рубки 2 дерев породи бук та ялина в виділах 13 та 26 кварталу №54 Солонецького ПНДВ та 12 дерев породи бук та ялина в виділах 6 та 8 кварталу №44. На кореневих лапах пнів незаконно зрізаних дерев були відсутні клейма для відводу дерев в рубку.

Згідно з розрахунками, проведеними Солонецьким ПНДВ у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №521 від 24.07.2013 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд (а.с. 26, 29), підтвердженого висновком судово-економічної експертизи від 06.10.2016 (а.с. 33-42), розмір шкоди внаслідок незаконної рубки 14 дерев породи ялина та бук Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» становить 93793 грн.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.10.2016 у справі №713/1628/16-к (а.с. 15-19) встановлено, що ОСОБА_8, працюючи на посаді майстра з охорони природи, перебуваючи на ввіреному йому обході №9 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» на території смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, неналежно виконував свої службові обовязки, не здійснив належної охорони природних комплексів національного парку в межах ввіреного йому обходу, в результаті чого допустив незаконну порубку 14 дерев породи бук та ялина в кварталах №44 та №54 Солонецького ПНДВ НПП Вижницький, яку здійснили невстановлені особи в період з 07.04.2016 по 10.06.2016. Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн., із застосуванням ст. 69 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.

За змістом ч. 4 ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

У звязку з наведеним заступник прокурора Чернівецької області звернувся з позовом до Господарського суду Чернівецької області в інтересах держави в особі Берегометської селищної ради Вижницького району до НПП «Вижницький» про відшкодування останнім 93793 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Зі змісту статті 17 Лісового кодексу України вбачається, що основною метою надання лісів у постійне користування є ведення лісового господарства. Статтями 19 та 64 Лісового кодексу України передбачено обовязки постійних лісокористувачів та основні вимоги щодо ведення лісового господарства.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 цього Кодексу, постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно ст. 86 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджуються факти незаконної вирубки в виділах 13 та 26 кварталу №54 та у виділах 6 та 8 кварталу №44 Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення НПП «Вижницький», які були виявлені посадовими особами відповідача та зафіксовані в планчиках незаконних рубок, відомостях замірів діаметрів пнів з додатками та актах приймання-здачі обходу (дільниці) від 10.06.2016.

Відповідно до довідки Берегометської селищної ради Вижницького району від 23.12.2016 (а.с. 51), на території вказаної селищної ради розташовані землі лісогосподарського призначення, які передані НПП «Вижницький» відповідно до проекту організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та обєктів, що погоджено Мінприроди України. Відповідно до зазначеного проекту на землях лісогосподарського призначення Берегометської селищної ради, що передані НПП «Вижницький», розташовані обхід №9 квартал №54 виділи 13, 26 та квартал №44 виділи 6, 8 Солонецького ПНДВ.

Крім того, факт незаконних вирубок та того, що постійним лісокористувачем на вищезгаданих виділах кварталів №44, 54 Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення є НПП «Вижницький» встановлений у вироку Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.10.2016 у справі №713/1628/16-к та в рішенні Вижницького районного суду Чернівецької області від 06.02.2017 у справі №713/1887/16-ц (а.с. 52-56) та не заперечується відповідачем.

Таким чином, допустивши незаконну рубку лісу в виділах 13 та 26 кварталу №54 та виділах 6 та 8 кварталу №44 Солонецького ПНДВ, відповідач порушив вимоги пункту 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України, оскільки не виконав свого обовязку здійснювати охорону лісів від незаконних рубок.

Відповідно до п. 6.1.2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища", у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

В відомостях, складених за результатми перевірки, посадовими особами відповідача було встановлено розмір заподіяної шкоди внаслідок незаконної рубки лісу, а саме 93793 грн.

Згідно статті 105 Лісового кодексу України, особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Стаття 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Обовязок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Стосовно покликання скаржника на відсутність його вини, зважаючи на наявність вироку Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.10.2016 у справі №713/1628/16-к, судова колегія зазначає, що вказаним вироком ОСОБА_8, майстра з охорони природи НПП «Вижницький» визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. ОСОБА_1 вироком встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_8 службових обовязків майстра з охорони природи на ввіреному йому обході №9 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» на території смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, нездійснення ним належної охорони природних комплексів національного парку в межах ввіреного йому обходу, в результаті чого було допущено незаконну порубку 14 дерев породи бук та ялина в кварталах №44 та №54 Солонецького ПНДВ НПП Вижницький, яку здійснили невстановлені особи в період з 07.04.2016 по 10.06.2016.

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вказаний вирок набрав законної сили 28.11.2016. Також в ЄДРСР відсутня інформація про оскарження вказаного вироку.

Обовязок майстра з охорони пророди охороняти природні комлекси національного природного парку від незаконних рубок підтверджуються положеннями посадової інстукції майстра з охорони природи НПП «Вижницький» (а.с. 45-47) та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.01.2013, що був укладений між ОСОБА_8 та НПП «Вижницький» (а.с. 48).

Згідно статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, зважаючи на положення ст.1172 ЦК України покликання скаржника на відсутність його вини, чи вини його посадової особи у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу є безпідставними.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що: 1) законодавством на відповідача покладено обовязок охорони лісів від незаконних рубок; 2) з наявних в матеріалах справи доказів вбачається факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів та підтверджується розмір заподіяної шкоди; 3) на виконання положень ст.ст. 33, 34 ГПК України та ч.2 ст.1166 ЦК України відповідачем не надано жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу.

Наведеним підтверджується, що внаслідок бездіяльності відповідача було заподіяно шкоди лісовим ресурсам, вбачається причинний звязок між вчиненим порушенням та заподіяною шкодою і наявність вини відповідача.

Стосовно доводів скаржника, що саме він, як постійний лісокористувач, є субєктом, якому повинна відшкодовуватися шкода, завдана навколишньому природному середовищу, а не орган місцевого самоврядування, а також, що позов у даній справі прокурор подав в особі органу місцевого самоврядування без належного обґрунтування порушення інтересів держави, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, сума шкоди підлягає стягненню із врахуванням наступного розподілу: 50% до спеціального фонду місцевого бюджету сільської ради, на території якої вчинено правопорушення, 20% до спеціального фонду обласного бюджету, 30% до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як було зазначено вище, відповідно до довідки Берегометської селищної ради від 23.12.2016, землі лісогосподарського призначення - квартал №54 виділи 13 та 26 та квартал № 44 виділи 6 та 8 Солонецького ПНДП НПП Вижницький віднесені до адміністративної території Берегометської селищної ради.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про прокуратуру на прокурора покладено здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно зі ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Статтею 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища у складі відповідних бюджетів та місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди.

Майнові стягнення, відповідно до вимог чинного законодавства, надходять до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища місцевих бюджетів і використовуються для відтворення лісів, підвищення їх продуктивності, проведення лісогосподарських заходів та утримання лісів у належному санітарному стані.

При визначенні отримувачів коштів за завдану державі шкоду прокурор виходив з того, що відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України у частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

При поданні позову прокурором було встановлено, що Берегометська селищна рада, яка є отримувачем коштів за шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону довкілля, що вчинене в її адміністративних межах, не вживає заходів щодо відшкодування завданої державі шкоди (ст. 18-1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні), у звязку з чим було визнано наявність підстав для захисту прокурором інтересів держави шляхом здійснення представництва зазначеної селищної ради у суді.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України №3-рп від 08.04.1999 зазначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В основі інтересів держави завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів вважає, що прокурором подано позов в інтересах держави в особі належного позивача, а також належно обґрунтовано порушення інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.05.2017 у справі №926/962/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 природного парку «Вижницький» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути Господарського суду Чернівецької області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко