ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" червня 2017 р.Справа № 916/902/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля";

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська агенція розробок та експертиз";

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго";

про визнання недійсним договору

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №ББУ/ПУ576/ВП/16 від 20.12.2016р.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: ОСОБА_2 довіреність від 01.03.2017р. (в режимі відеоконференції)

Суть спору: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська агенція розробок та експертиз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго", в якій просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір №15 від 14.09.2015р. про відступлення права кредиторської вимоги, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору за подання позову.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 14.09.2015р. між ним та відповідачами було укладено договір про відступлення кредиторської вимоги № 15, який, на думку ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", не відповідає вимогам чинного законодавства та має бути визнаний недійсним з огляду на наступне.

Так, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" зазначає, що договір поставки від 01.09.2014р. з боку Постачальника (ТОВ "Дніпровська агенція розробок та експертиз" (ТОВ „Дарекс) підписано виконавчим директором товариства ОСОБА_3. При цьому вказана особа, згідно розпорядження від 02.10.2014р., прийнята також на роботу у ТОВ "Дарекс-Енерго", на посаду заступника директора вказаного товариства.

Водночас 14.09.2015р. було укладено договір про відступлення права кредиторської вимоги № 15, згідно умов якого в якості нового Кредитора виступає ТОВ "Дарекс-Енерго", директором якого є ОСОБА_4, а представником Первісного кредитора вищевказаний ОСОБА_3.

З урахуванням викладених обставин, позивач, посилаючись на норми п. 3 ст. 238 ЦК України, зокрема, з огляду на те, що вищевказана особа ОСОБА_3 на момент укладення договору про відступлення права кредиторської вимоги одночасно була представником, як Первісного кредитора (ТОВ „Дарекс), так і Нового кредитора (ТОВ „Дарекс Енерго), вважає, що спірний договір має бути визнаний недійсним, у звязку з чим і звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.04.2017р. порушено провадження у справі №916/902/17 із призначенням до розгляду в засіданні суду 24.05.2017р.

19.05.2017р. до канцелярії суду від представника "Дарекс-Енерго" (відповідача 2) надійшов відзив на позовну заяву (а.с.39-41), згідно якого останній, посилаючись на висновки, що відображені у постанові Верховного суду України від 23.09.2014р. по справі № 3-110гс14, зазначає, що ч.3 ст. 238 ЦК України може застосовуватися, якщо договір укладений від імені сторін договору однією особою.

Відтак, вважає, що те, що на момент укладання спірного договору від 14 вересня 2015 року ОСОБА_3 був уповноваженою особою на підписання договору ТОВ «ДАРЕКС», а також працював на підприємстві ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО», проте не був уповноваженим на підпис даного договору та його не підписував, не є підставою для визнання даного правочину недійсним.

Одночасно відповідач 2 зауважує, що подання даної позовної заяви направлене на затягування виконання рішення господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/2797/17 щодо виконання ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" своїх зобовязань по сплаті боргу, взятих згідно договору поставки.

У вказаному відзиві відповідач 2 просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, а також розглянути справу за відсутності представника ТОВ „Дарекс- Енерго.

У судовому засіданні 24.05.2017р. представником позивача було надано додаткові пояснення по справі (а.с.64-66), згідно яких останній в додаток тих обставин, які були зазначені ним у позовній заяві, зазначає, що вищевказана особа ОСОБА_3, підписуючи спірний договір, безпосередньо був зацікавленою особою, оскільки згідно п. 3.1 статуту ТОВ "Дарекс-Енерго", засновником якого він є, має право на отримання прибутку (дивідендів) підприємства.

Поданими поясненнями у справі позивач наполягає на тому, що спірний договір про відступлення права кредиторської вимоги було укладено з порушенням приписів ч. 3 ст. 238 ЦК України.

З огляду на викладене, позивач в повному обсязі підтримує заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.05.2017р., з огляду на незявлення в судове засідання представника відповідача 1, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, невиконання вимог ухвали суду, а також з урахуванням необхідності додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 14.06.2017р.

Ухвалою суду від 14.06.2017р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів та, з урахуванням клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи, а також у звязку із незявленням в судове засідання представника відповідача 1, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутністю, розгляд справи було відкладено на 26.06.2017р.

20.06.2017р. до канцелярії суду від представника відповідача-2 (ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО») надійшли додаткові письмові пояснення по справі (а.с.101-104), згідно яких останній, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що зі змісту договору №15 від 14 вересня 2015 року слідує, що він не містить ознаки договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), оскільки новий кредитор (ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО») не є фінансовою установою у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III, а отже не може бути фактором за визначенням ч. 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України (фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції), а був укладений відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України (кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідач 2 вказує, що згідно п. 1.6 спірного договору боржник підтверджує наявність вказаного боргу на дату підписання цього договору та не заперечує проти передачі Новому кредитору права кредиторської вимоги і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення (відступлення) боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором. Також підписанням цього договору Боржник підтверджує факт його повідомлення Первісним кредитором про таку передачу права кредиторської вимоги за договором поставки від 01 вересня 2014 року Новому кредитору, згідно з нормами ЦК України.

Відповідач 2 наголошує на тому, що оскаржуваний правочин є трьохстороннім, укладався за погодженням з боржником (позивачем) та є таким, що не порушує жодних майнових чи немайнових прав ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», до того ж спірний договір укладений як в інтересах ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО», так і в інтересах ТОВ «ДАРЕКС», оскільки він впливає на зміну майнового стану даних юридичних осіб.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні 26.06.2017р. представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача 2 (ТОВ "Дарекс-Енерго"), який приймав участь в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, наполягав на їх відмові з підстав, викладених у поданому до суду відзиві та додаткових письмових поясненнях.

Відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська агенція розробок та експертиз" (ТОВ „Дарекс) про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з ЄДР (а.с.33-38) та на адресу керівника товариства (51253, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Євецько-Миколаївка, вул. Широка, буд. 5), у судові засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги, що відповідач 1 був цілком обізнаний та повідомлений про місце та час розгляду справи, шляхом направлення на його адресу вищевказаних судових ухвал, які були повернуті поштою з відмітками „організація за вказаною адресою не знаходиться (а.с.29-32,71-74,95-98) та „за закінченням терміну зберігання (а.с.75-78), суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 2, надані в ході судового розгляду справи, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська агенція розробок та експертиз" (Постачальник) було укладено договір поставки № 14-16/507-КП/И (а.с.20-23), згідно п. 1.1 якого в порядку і на умовах, передбачених договором, Постачальник зобовязується поставити у власність Покупця продукцію і/чи обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, по ціні з якісними показниками, узгодженими сторонами в договорі і в специфікаціях, що є невідємними частинами договору.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що загальна сума договору встановлюється загальною сумою всіх специфікацій до договору, але не повинна перевищувати 999000 грн. з урахуванням ПДВ.

Розрахунки за поставлену Постачальником продукцію по договору здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на 15 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції У випадку, якщо строк оплати припадає на вихідний/не платіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день. Датою оплати рахується дата списання грошових коштів з рахунку Покупця (п.5.3 договору).

14.09.2015р. між ТОВ „Дарекс (Первісний кредитор) в особі виконавчого директора ОСОБА_3, ТОВ „Дарекс-Енерго (Новий кредитор) в особі генерального директора ОСОБА_4 (Новий кредитор) та ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", правонаступником якого є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", (Боржник) було укладено договір № 15 про відступлення права кредиторської вимоги (а.с.18-19).

Згідно п.1.1 вказаного договору Первісний кредитор передає, а Новий кредитор набуває право кредиторської вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором на суму основного боргу за договором поставки № 14-16/507-КП/И від 01.09.2014р. у розмірі 71000 грн. в тому числі ПДВ 20%, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" перед Первісним кредитором. При цьому Первісний кредитор передає, а Новий кредитор набуває право кредиторської вимоги, що належить Первісному кредиторові. Підписанням цього договору Первісний кредитор та Боржник також підтверджують наявність вказаного тут боргу (кредиторських вимог) та вірність суми боргу.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що Новий кредитор одержує право, замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання всіх зобовязань по задоволенню суми кредиторських вимог у розмірі 71 000 грн. основного боргу по договору № 14-16/507-КП/И від 01.09.2014р.

До Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобовязанні між ним і Боржником (в порядку правонаступництва) в обсязі, передбаченому у п. 1.2 договору. Право вимоги, що відступається, належить Первісному кредитору на підставі договору № 14-16/507-КП/И від 01.09.2014р. між Первісним кредитором та Боржником з додатками (п.1.3, п. 1.4 договору).

Пунктом 1.6 встановлено, що Боржник підтверджує наявність вказаного боргу на дату підписання цього договору та не заперечує проти передачі Новому кредитору права кредиторської вимоги і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення (відступлення) боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до положень п. 2.1 договору відступлення права кредиторської вимоги за цим договором здійснюється за номінальною вартістю вимог, тобто сума оплати за цим договором складає 71000 грн., яку Новий кредитор зобовязується сплатити Первісному кредитору протягом 18 місяців з дати отримання від нього письмової вимоги про оплату за цим договором.

Згідно п. 5.1 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним.

Як встановлено судом, вищевказаний договір поставки №14-16/507-КП/И від 01.09.2014р. зі сторони ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") (Покупця) підписано ОСОБА_5, діючим на підставі довіреності №ББУ/ПУ91/ВП/14 від 02.01.2014р., та з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська агенція розробок та експертиз" (ТОВ „Дарекс) (Постачальника) - виконавчим директором товариства ОСОБА_6, діючим на підставі статуту

Підписи представників сторін на вказаному договорі скріплені печатками зазначених товариств.

Водночас, вищевказаний договір №15 від 14.09.2015р. про відступлення права кредиторської вимоги з боку ТОВ „Дарекс (Первісний кредитор) підписано виконавчим директором ОСОБА_6, діючим на підставі статуту, зі сторони ТОВ „Дарекс-Енерго (Новий кредитор) генеральним директором товариства ОСОБА_4, з боку ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (Боржник) генеральним директором підприємства ОСОБА_7, діючим на підставі статуту.

Підписи представників сторін на вказаному договорі скріплені печатками зазначених товариств.

Позивач, з огляду на те, що вищевказана особа ОСОБА_3 на момент укладення договору про відступлення права кредиторської вимоги одночасно був представником, як Первісного кредитора (ТОВ „Дарекс), так і Нового кредитора (ТОВ „Дарекс Енерго), вважає, що спірний договір у відповідності до приписів ст. 238 та 203 ЦК України, має бути визнаний недійсним, що і призвело до його звернення до господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсним договору № 15 від 14.09.2015р. про відступлення права кредиторської вимоги з підста, а підставою його недійсність у відповідності до вимог п. 3 ст. 238 ЦК України.

Оцінюючи заявлені позовні вимоги, суд зазначає наступне.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Частиною ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України, органи чи інші особи, які виступають від імені юридичної особи, зобовязані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За змістом п. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Як зазначає позивач, посилаючись на норми вказаної статті, а також судову практику Верховного Суду та Вищого господарського суду України, договір № 15 від 14.09.2015р. про відступлення права кредиторської вимоги є недійсним, оскільки в момент його укладення вищевказана особа - ОСОБА_6 був одночасно представником, як Первісного кредитора (ТОВ „Дарекс), так і Нового кредитора (ТОВ „Дарекс-Енерго).

Така позиція Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" ґрунтується на тому, що з боку ТОВ „Дарекс (Первісного кредитора) договір підписано виконавчим директором ОСОБА_6, який одночасно, на думку позивача, є і представником ТОВ „Дарекс-Енерго, оскільки з 02.10.2014р. прийнятий до зазначеного товариства на посаду заступника директора.

Разом з тим, із змісту ч.3 ст.238 ЦК України та практики застосування цієї статті Верховним Судом України випливає, що визнання недійсним договору є можливим у разі укладення його з боку обох сторін однією особою.

Як було встановлено судом, на момент укладання спірного договору (14.09.2015р.) ОСОБА_6 був уповноваженою особою на його підписання від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська агенція розробок та експертиз" (ТОВ «ДАРЕКС»), а також працював на підприємстві ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО», що підтверджується наявним у справі відповідним наказом № 2 від 02.10.2014р. (а.с.24), а також витягом з ЄДР (а.с.47-51).

Водночас, вказана особа не була уповноваженою на підпис даного договору від імені Нового Кредитора - ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО» та не підписувала його.

Посилання позивача на те, що договір укладений в інтересах ОСОБА_3, оскільки він є засновником товариства та має право на дивіденди, судом до уваги не приймаються, оскільки ґрунтуються на помилковому ототожненні юридичної особи як учасника відповідних правовідносин, та його засновників.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду. Відсутність порушеного права, встановлена при розгляді справи по суті, є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому загальними засадами цивільного законодавства, зазначеними в п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність.

Принцип добросовісності є одним із засобів обмеження принципу свободи договору сторін, способом утримання сторін від зловживання своїми правами при виконанні договору. Один із проявів цього принципу містить класичне правило добросовісності в договірних зобов'язаннях, згідно з яким боржник несе обов'язок виконати зобов'язання добросовісно, з урахуванням звичаїв цивільного обороту.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем в порушення вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України не надано жодних доказів на підтвердження того, яке саме право Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" порушено при укладенні спірного договору.

Суд зауважує, що згідно пункту 1.6 договору № 15 від 14.09.2015р. про відступлення права кредиторської вимоги, позивач підтвердив наявність боргу, визначеного у договорі на дату його підписання та не заперечував проти передачі Новому кредитору права кредиторської вимоги, надавши свою згоду на відповідне переведення (відступлення) боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

При цьому, як встановлено судом, зобовязання, взяті Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" згідно умов договору поставки № 14-16/507-КП/И від 01.09.2014р. на теперішній час є невиконаними ані первісному, ані новому кредиторові.

Уявлення позивача про невідповідність оспорюваного договору нормам чинного законодавства за відсутності при цьому порушень прав та інтересів позивача, не є підставою для визнання такого договору недійсним в судовому порядку, оскільки відповідно до приписів ст. 1 ГПК України особа звертається до суду саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

За викладених вище обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про визнання недійсним договору № 15 про відступлення права кредиторської вимоги від 14.09.2015р. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У звязку з відмовою у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 03 липня 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська