КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Справа№ 910/17906/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: Захарова О.О.

від відповідача: Сімонова Є.О.;

від третьої особи: не з'явився

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 30.03.2017 року

у справі № 910/17906/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн"

про стягнення 20985653,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" відмовлено.

Скасовано вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року заходи до забезпечення позову.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект-А" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 року у справі № 910/17906/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" грошові кошти у розмірі 20985653,50 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 року у справі № 910/17906/15 прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф. Розгляд справи призначено на 06.06.2017 р.

29.05.2017 р. через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представник позивача подав додаткові пояснення до апеляційної скарги.

06.06.2017 р. через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представник відповідача подав заперечення на апеляційну скаргу.

Розпорядженням начальника управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/2064/17 від 06.06.2017 р. справу № 910/17906/15, у зв'язку із перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.06.2017 р., справу № 910/17906/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

06.06.2017 р. у судове засідання представник третьої особи не з'явився. Розгляд справи відкладено на 26.06.2017 року.

В судове засідання 26.06.2017 року представник третьої особи не з'явився.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника третьої особи, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 26 вересня 2008 року між акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" та закритим акціонерним товариством "Проект-А" було укладено інвестиційно-підрядний договір (далі - Договір), за яким останнє зобов'язалось інвестувати грошові кошти для здійснення реконструкції частини комплексу нежитлових будівель зі знесенням ветхого ангару та будівництва адміністративно-побутового комплексу (І-а черга) за адресою: вул. Амосова, 12. Інвестиції включали у себе будь-які витрати акціонерного товариства закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", як замовника реконструкції та будівництва, на здійснення будівництва об'єкта інвестування, введення його в експлуатацію, і визначені у розмірі: 363912012,84 грн.

Наслідком діяльності за Договором стало право закритого акціонерного товариства "Проект-А" отримати об'єкт інвестування у власність площею 18405 кв.м. після введення його в експлуатацію.

24.02.2010 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 146-В від 24.02.2010 року видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що будівля адміністративно-побутового комплексу площею 18405 кв.м, яка розташована в м. Києві по вул. Амосова Миколи, № 12 (літера С), належить товариству з обмеженою відповідальністю "Проект-А". 21.05.2012 року дане право власності було зареєстроване в електронному реєстрі.

Набуття товариством з обмеженою відповідальністю "Проект-А" права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу площею 18405 кв.м., розташовану в м. Києві по вул. Амосова Миколи, № 12 (літера С) (далі - Об'єкт) мало місце внаслідок створення (будівництва) даного нерухомого майна, тобто є таким юридичним фактом, з яким пов'язано виникнення права власності вперше.

Протягом березня 2010 року - 2012 року позивачем, як замовником, були укладені договори на виконання робіт на Об'єкті, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану та/або якісних характеристик об'єкту нерухомості. Вартість фактично виконаних робіт по поліпшенню нерухомого майна адміністративно-побутової будівлі загальною площею 18405 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, № 12, літера С, і є невід'ємними поліпшеннями, становить 20985653,5 грн., що встановлено висновком експерта № 1-30/09 від 30.09.2015 року.

10.09.2012 року Господарський суд міста Києва виніс рішення у справі № 5011-66/7999-2012, яке у подальшому залишено без змін Київським апеляційним господарським судом 14.11.2012 року та Вищим господарським судом України 26.02.2013 року, звернувши стягнення на нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (Літера С), як на майно, що перебуває в іпотеці у публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", і визнав за останнім право власності на дане майно.

01 квітня 2013 року право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Даним рішенням встановлено, що 13.06.2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 18/062-КН. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено іпотечний договір від 24.01.2008 року, згідно з умовами якого в іпотеку банку передано право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Позичальником - акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", було порушено взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, за іпотечним договором від 24.01.2008 року - адміністративно-побутовий комплекс, який в результаті проведення будівництва складався з: будівля загальною площею 18405,0 кв.м., нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м., що збудовані на земельній ділянці площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008 за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12. Оскільки товариство з обмеженою відповідальністю "Проект-А" набуло право власності на предмет іпотеки, воно набуло статусу іпотекодавця цього майна.

Дані обставини, в силу ч. 3 ст. 35 ГПК України, не потребують доказування.

Іпотека, відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV "Про іпотеку", вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки визначені ст. 33 Закону України "Про іпотеку", якими є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, в силу даної норми, є одним із способів задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частиною 4 статті 390 Цивільного кодексу України передбачено, що добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

В розумінні ст. 388 ЦК України добросовісним набувачем є особа, яка придбала річ у особи, яке не мала права її відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати. Тобто, добросовісність набувача у даному випадку характеризує його суб'єктивне ставлення до обставин вибуття майна із володіння власника та правомірності його придбання.

Таким чином, з аналізу вказаних положень ЦК України, на які позивач посилається обґрунтовуючи пред'явлений позов, вбачається, що у добросовісного набувача (володільця) майна виникає право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна, лише у випадку, коли таке майно витребовується його власником у добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України (право власника на витребування майна від добросовісного набувача), тобто у зв'язку з реалізацією права власника майна на витребовування його у особи, яка на момент витребовування володіє таким майном на законних підставах.

Проте, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» на даний час є власником об'єкта нерухомого майна у зв'язку зі зверненням стягненням на нього, як на предмет іпотеки в судовому порядку, таке правове обгрунтування не може використовуватись для пред'явлення позовних вимог до ПАТ «Укрсоцбанк», як теперішнього законного власника майна.

Банк набув права власності на таке майно не в результаті витребування його із власності добросовісного набувача, а в результаті задоволення власних вимог як іпотекодержателя на підставі, зокрема, ст.ст. 16, 526, 572, 574-577, 589, 590 ЦК України, ст. 5, 16, 33, 37 Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору, за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно іпотекодавця, яким став ТОВ «Проект-А» на підставі приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Статтею 10 Закону України «Про іпотеку» перебачено, що якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов'язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб.

Всі поліпшення об'єкта нерухомого майна, які здійснено під час обтяження такого нерухомого іпотекою ПАТ «Укрсоцбанк», стали власністю банку з моменту реєстрації за права власності на такий об'єкт нерухомого майна на підставі судових актів про звернення стягнення на іпотечне майно.

Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» набув право власності на об'єкт нерухомого майна разом із всіма поліпшеннями, зробленими відносно такого майна іпотекодавцем, в порядку звернення стягнення на нього, як на іпотечне майно, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

24 лютого 2010 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано позивачу свідоцтво серії САС за № 922050 про право власності на адміністративно - побутову будівлю загальною площею 18 405,0 кв.м. розташовану за адресою : м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 літ. С.

Статтею 331 Цивільного кодексу України (в редакції від 11.02.2010 року) встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державноу реєстарцію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на момент видачі позивачу свідоцтва про право власності встановлювала, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" в період здійснення позивачем (березень 2010 року - 2012 рік) поліпшень нерухомого майна адміністративно-побутової будівлі загальною площею 18405 кв.м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, № 12, літера С, не було володільцем майна, а набуло статусу власника майна виключно за рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012, що набрало законної сили 14.11.2012 року. Визнання права власності публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на спірне майно за рішенням суду № 5011-66/7999-2012 не пов'язано з захистом порушеного права власника від дій третіх осіб, а є способом задоволення його вимог за рахунок майна за кредитним договором.

Таким чином, право власності на адміністратвино-побутову будівлю загальною площею 18 405,0 кв.м. розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 літ. С виникло у позивача лише з 21 травня 2012 року, а тому зроблені ним поліпшення в період з 24.02.2010 року по 21.05.2012 року не можуть бути розцінені, як поліпшення зроблені добросовісним набувачем майна, оскільки на той час позивач не був його власником.

Окрім того, в момент реєстрації права власності ТОВ «Проект-А» на нерухоме майно (21.05.2012 року) останній був обізнаний про перебування даного майна в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк», що також підтверджується наступним.

У господарській справі № 2/349 постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2012 р., рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2009 р. у справі № 2/349 за позовом ТОВ «Проект-А» до ПрАТ «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн» про визнання права власності на адміністративно-побутовий комплекс загальною площею 18405,00 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миколи Амосова, будинок 12, було скасовано та в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Так в постанові від 14 листопада 2011 року Київський апеляційний господарський суд встановив, що згідно із витягом з Єдиного реєстру відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно, на право оренди земельної ділянки та адміністративно-побутовий комплекс за адресою: вул. М. Грінченка, 4 (нині - вул. М. Амосова, 12), накладена заборона відчуження на підставі іпотечного договору від 24.01.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПрАТ «СП Ен Ес Ай Констракшн».

26.09.2008 року, незважаючи на наявність обмежень щодо обтяження зобов'язаннями предмету іпотеки, в т.ч. щодо залучення до будівництва третіх осіб (інвесторів), згідно умов раніше укладеного договору «Про надання невідновлювальної кредитної лінії № 18/062-КН» від 13.06.2007 року та іпотечного договору від 24.01.2008 року, в порушення власних зобов'язань за вказаними договорами перед ПАТ «Укрсоцбанк» і без відома останнього, відповідачем - АТЗТ «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» - було укладено інвестиційно-підрядний договір із ЗАТ «Проект-А» (ТОВ «Проект-А»).

Дані обставини, в силу ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 року у справі № 910/17906/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/17906/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло