УХВАЛА

21.06.2017Справа № 910/930/14

За заявоюКомунального підприємства «Господар» Дарницького району міста Києва
провизнання наказу № 910/930/14 від 09.11.2015 таким, що не підлягає виконанню

у справі № 910/930/14

за позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
доКомунального підприємства «Господар» Дарницького району міста Києва
простягнення 2861050,71 грн.

головуючий суддя - судді :Сташків Р.Б., Босий В.П., Сівакова В.В.

Представники:
від позивача -Янєва Т.М. (представник за довіреністю);
від відповідача (заявника) -Олексюк С.В. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - Позивач) до Комунального підприємства «Господар» Дарницького району м. Києва (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2861050,71 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2015, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015, вказаний позов було задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на корить Позивача заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 2453244,67 грн., заборгованість за спожиту реактивну електричну енергію в розмірі 7162,01 грн., пеню в розмірі 133157,20 грн., інфляційні втрати в розмірі 53798,97 грн. та 3% річних в розмірі 57025,20 грн., а у решті позову було відмовлено.

На виконання вказаного рішення Господарського суду міста Києва 09.11.2015 було видано відповідний судовий наказ № 910/930/14.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.04.2017, у процесі виконання судового рішення, за спільною заявою обох сторін була затверджена мирова угода.

У червні 2017 року Відповідач звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою про визнання вище вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку із затвердженням мирової угоди.

Вказана заява мотивована тим, що внаслідок затвердження судом мирової угоди у цій справі обов'язок Відповідача за судовим наказом припинився, та виник обов'язок за цією мировою угодою, яка є також виконавчим документом.

Позивач проти задоволення заяви заперечив з тих підстав, що частина 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не передбачає можливості для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, з наведених Відповідачем причин. Позивач зазначив, що обов'язок Відповідача перед Позивачем щодо сплати коштів не є припиненим, а продовжує існувати за зміненим порядком виконання зобов'язання, викладеним у мировій угоді.

Крім того, Закон України «Про виконавче провадження», у зв'язку із затвердженням мирової угоди на стадії виконання рішення суду, передбачає необхідність закінчення розпочатого виконавчого провадження з виконання раніше виданого судового наказу, та виключає можливість повторного його пред'явлення, і не потребує у зв'язку із цим визнавати цей наказ таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд вирішив відмовити у задоволенні вищевказаної заяви Відповідача виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи подану заяву, Відповідач зазначає, що 27.01.2016 Дарницьким районним відділом ДВС ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №49951471 з виконання спірного наказу суду. Однак, після затвердження судом мирової угоди на стадії виконання рішення суду, державний виконавець не закінчив вказане виконавче провадження. Зазначена обставина і зумовила Позивача звернутися до суду з даною заявою.

Згідно з частинами 2, 4 статті 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. Якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Разом із тим, наведені Позивачем обґрунтування не підпадають під передбачені статтею 117 ГПК України підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Факт затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення, має інший процесуальний наслідок, а саме - є підставою відповідно до пункту 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження.

При закінченні провадження з зазначеної підстави, згідно з частинами 2 та 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідної обставини або в день, коли виконавцю стало відомо про цю обставину, та виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду.

Абзацом другим частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд зауважує, що в разі, якщо виконавець зволікає із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, то зацікавлена особа, керуючись положеннями статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 121-2 ГПК України, має право оскаржити таку бездіяльність державного виконавця до суду.

Таким чином, саме зазначені норми регулюють порядок закінчення виконавче провадження у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення. І вказані норми не передбачають необхідності визнавати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Тому, суд не вбачає підстав визнавати спірний наказ таким, що не підлягає виконанню.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 33-34, 43, 86, 117 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Ф.Формула» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя СуддіСташків Р.Б. Босий В.П. Сівакова В.В.