ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017р. Справа № 914/749/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З. при секретарі судового засідання Хороз І.Б. розглянув справу

за позовом Сокальської районної державної адміністрації Львівської області, м. Сокаль

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Червоноград

про розірвання договору.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Мисак Н.А. - представник, довіреність №566/07-25 від 28.04.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені статями 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Сокальською районною державною адміністрацією Львівської області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору.

Ухвалою суду від 21.04.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.05.2017р.

Розгляд справи неодноразово відкладався та продовжувався строк її розгляду.

В судовому засіданні 04.07.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації Господарського суду Львівської області подав ряд документів для долучення до матеріалів справи (вх.№23634/17 від 04.07.2017 р.), а саме: копію регламенту Сокальської районної державної адміністрації, копію протоколу №5 засідання конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району від 08.06.2015 р. та копію постанови Львівського окружного адміністративного суду № 813/4610/15 від 30.05.2017 р.

Відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута за відсутності відповідача, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 04.07.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Розпорядженням Сокальської районної адміністрації від 20.04.2015 р. № 112 оголошено конкурс на визначення автомобільних перевізників для роботи на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не входять за межі Сокальського району згідно з додатком, в тому числі щодо приміського автобусного маршруту № 466 Сокаль-Зубків.

Розпорядженням Сокальської районної державної адміністрації № 171 від 16.06.2015 р. введено в дію рішення районного конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі району (протокол № 5 від 08.06.2015 року) згідно з додатком, в тому числі щодо приміського автобусного маршруту № 466 Сокаль-Зубків (п.1. Розпорядження) та зобов'язано укласти з переможцями конкурсу договори на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, терміном на 5 років та надати право на організацію пасажирських перевезень на автобусних маршрутах з 2 серпня 2015 року (п.2. Розпорядження).

На підставі даного розпорядження №171 від 16.06.2015 р. між переможцем конкурсу Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Перевізник) та Сокальською районною державною адміністрацією (Організатор) 17.06.2015 року укладено Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Договір), відповідно до умов якого Перевізник зобов'язується здійснювати пасажирські перевезення на автобусному маршруті №466 Сокаль-Зубків на період з 02 серпня 2015 р. до 02 серпня 2010 р. згідно з протоколом засідання конкурсного комітету від 08.06.2015 р.

07.07.2016 р. керівником Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області направлено голові Сокальської РДА подання №44/3175 вих-16, яким зобов'язано Сокальську РДА усунути причини та умови, що сприяли вчиненню посадовою особою відповідача адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також вирішити питання щодо: скасування рішення конкурсного комітету Сокальської РДА № 171 від 16.06.2015 «Про введення в дію рішення районного конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі району від 08.06.2015 року»; розірвання договорів перевезень, укладених на підставі рішення конкурсного комітету Сокальської районної державної адміністрації, оформленого протоколом від 08.06.2015 р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2017 р. у справі № 813/4610/15 визнано протиправним та скасовано розпорядження Сокальської районної адміністрації № 171 від 16.06.2015 «Про введення в дію рішення районного конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі району від 08.06.2015 року».

На підставі наведеного позивач просить розірвати Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 5 від 17.06.2015 року, який укладений відповідно до скасованого розпорядження №171 від 16.06.2015 р.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім цього, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Вказаною частиною ст. 20 Господарського кодексу України визначено способи захисту прав та законних інтересів субєктів господарювання. Відповідно до статті 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним Кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями ст. 910 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Розпорядженням Сокальської районної адміністрації від 20.04.2015 р. № 112 оголошено конкурс на визначення автомобільних перевізників для роботи на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не входять за межі Сокальського району згідно з додатком, в тому числі щодо приміського автобусного маршруту № 466 Сокаль-Зубків.

Розпорядженням Сокальської районної державної адміністрації № 171 від 16.06.2015 р. введено в дію рішення районного конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі району (протокол № 5 від 08.06.2015 року) згідно з додатком, в тому числі щодо приміського автобусного маршруту № 466 Сокаль-Зубків (п.1. Розпорядження) та зобов'язано укласти з переможцями конкурсу договори на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, терміном на 5 років та надати право на організацію пасажирських перевезень на автобусних маршрутах з 2 серпня 2015 року (п.2. Розпорядження).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі даного розпорядження №171 від 16.06.2015 р. між переможцем конкурсу Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Перевізник) та Сокальською районною державною адміністрацією (Організатор) 17.06.2015 року укладено Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Договір), відповідно до умов якого Перевізник зобов'язується здійснювати пасажирські перевезення на автобусному маршруті №466 Сокаль-Зубків на період з 02 серпня 2015 р. до 02 серпня 2010 р. згідно з протоколом засідання конкурсного комітету від 08.06.2015 р.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2017 р. у справі № 813/4610/15, яка набрала законної сили 20.06.2017 р., визнано протиправним та скасовано розпорядження Сокальської районної адміністрації № 171 від 16.06.2015 р. «Про введення в дію рішення районного конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі району від 08.06.2015 року».

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо преюдиційності встановленої обставини суд зазначає наступне:

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26 грудня 2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що оспорюваний Договір укладений на підставі скасованого Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2017 р. у справі № 813/4610/15 розпорядження Сокальської районної адміністрації № 171 від 16.06.2015 р., позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник з вини відповідача, витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 69, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Розірвати договір №5 від 17.06.2015 р. про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування: №466 Сокаль-Зубків, який укладений між Сокальською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_2.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (80100, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Сокальської районної державної адміністрації (80000, Львівська область, м. Сокаль, вул. Шептицького, 26; ) 1 600,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Наказ видати у відповідності до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07.07.2017 р.

Суддя Галамай О. З.