КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Справа№ 910/1458/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Ципляк П.С. (довіреність б/н від 19.01.2017 р.)

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей»

на рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 р.

у справі №910/1458/17 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро»

про визнання поруки такою, що припинена

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР» про визнання такою, що припинена поруку ТОВ «Компанія «Агровей» перед ТОВ «ПІВДЕННИЙ ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР» за договором поруки №459Ю-3 від 27.09.2013 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2017 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Агро».

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2017 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представників відповідача та третьої особи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 р. та від 22.06.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Aгpo» (позичальник) було укладено кредитний договір №495Ю, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитну лінію з лімітом та терміном погашення на умовах, передбачених вказаним договором, а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування, комісії та виконати свої зобов'язання у повному обсязі в строки/терміни, передбачені договором (п. 2.1. договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором (основний договір), 27.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» (поручитель) було укладено договір поруки №495Ю-3, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником (ТОВ «Славтрейд Aгpo») усіх його боргових зобов'язань в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих що можуть виникнути в майбутньому, а саме - зобов'язання по поверненню кредиту, отриманого в межах ліміту кредитної лінії в розмірі 20000000,00 грн. в строк до 24.03.2015 р., якщо інший строк не обумовлений основним договором; зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі обумовленому основним договором, але не більше 30% річних; комісій, неустойки (пені, штрафів), інших платежів - в сумах, терміни (строки) та на умовах визначених основним договором.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником боргових зобов'язань кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань у повному обсязі чи в частині.

Згідно п. 4.4. договору поруки, порука припиняється із належним і повним виконанням всіх боргових зобов'язань за основним договором, що забезпечується порукою за цим договором.

25.03.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №1, згідно якого у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржника за кредитним договором та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання цього договору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п. 2.1. договору).

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В п. 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» №1 від 24.11.2014 р. зазначено, що умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Аналогічна правова позиція щодо строку припинення поруки викладена Верховним Судом України в постанові від 24.09.2014 р. № 6-106цс14.

Як вбачається з преамбули кредитного договору №459Ю від 25.09.2013 р. (розділ 1. Терміни та фінансові параметри угоди), термін погашення кредитної лінії - 24.03.2015 р.

Матеріалами справи доводиться, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, 14.08.2015 р. відповідач (кредитор) звернувся до позивача (поручителя) з вимогою №07/14/08/15 про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25706648,99 грн., яку позивач (поручитель) отримав 20.08.2015 р., що також було підтверджено представником позивача в судовому засіданні.

Тобто, відповідач (кредитор) протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання пред'явив вимогу до позивача (поручителя).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні правові підстави для визнання такою, що припинена порука Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР» за договором поруки №459Ю-3 від 27.09.2013 р., а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для зміни рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 р. у справі №910/1458/17 залишити без змін.

Справу №910/1458/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Б.О. Ткаченко

Л.П. Зубець