ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 червня 2017 р. Справа № 903/359/17

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 7 610,00грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_2-договір від 23.05.2017р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику відповідача роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 20.06.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс"- звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1-про стягнення 7 610,00 грн., в т.ч. 2 610,00грн. - сума невиконаного зобов'язання по наданню транспортно-експедиційних послуг згідно договору №17 організації транспортно-експедиційного обслуговування від 10.11.2016р. та 5 000,00грн.-штрафу згідно п.п. 5.8. п. 5 договору №17 організації транспортно-експедиційного обслуговування від 10.11.2016р.

Крім того, подав клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунок, грошові суми на інших рахунках та майно, що належить відповідачу (хоча судовий збір за подання заяви про забезпечення позову не сплатив).

В обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору №17 організації транспортно-експедиційного обслуговування від 10.11.2016р.

Ухвалою суду від 26.04.2017р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 31.05.2017р. на 11:00год.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача- оригінали, долучених до позову доказів; копію статуту; оригінал фіскального чека від 18.04.2017р.; докази сплати судового збору в сумі 800 грн. за заяву про забезпечення позову; первинні докази в обгрунтування вимоги про стягнення штрафу у розмірі 5 000 грн.; довідку НБУ; чіткий, обгрунтований розрахунок суми позову з зазначенням підстав нарахувань; відповідача- письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; свідоцтво про реєстрацію.

18.05.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 15.05.2017р. (вх.№01-54/4690/17), в якому відповідач позов заперечив, вказавши, що п.п. 4.1. п.4 та п.5 договору ним не порушено, оскільки відповідач по спірному договору виступає лише перевізником.

Зауважив, що перевезення по спірному договору виконані якісно і в строк.

19.05.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю до суду від позивача надійшла заява б/н від 15.05.2017р. (вх.№01-54/4728/17), в якій він просив суд залишити без розгляду вимогу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на поточний рахунок НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1, МФО 380805, ОКПО НОМЕР_1, на грошові суми на інших рахунках, та майно, що належать відповідачу.

Просив розглядати справу без участі його представника.

Долучив до матеріалів справи копії договору №17 від 10.11.2016р., заявки на перевезення №17 від 10.11.2016р., міжнародної товарно-транспортної накладної серії А №010671, статуту ТзОВ "Константа-Транс", який затверджений рішенням засновників (учасників) ТзОВ "Константа-Транс" протоколом установчих зборів засновників №1 від 24.10.2016р., довідки №13781238/7023700 від 15.05.2017р., протоколу №1 від 24.10.2016р. загальних зборів учасників ТзОВ "Константа-Транс".

Позивач в судове засідання 31.05.2017р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №631 від 10.05.2017р.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.05.2017р. позов заперечив з підстав, викладених у відзиві.

30.05.2017р. до господарського суду Волинської області надійшла зустрічна позовна заява б/н від 29.05.2017р. (вх.№01-47/476/17 від 30.05.2017р.) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс" про стягнення 44 052,13грн. збитків та заборгованих коштів згідно договору №17 організації транспортно-експедиційного обслуговування від 10.11.2016р.

Ухвалою суду від 31.05.2017р. повернуто дану зустрічну позовну заяву б/н від 29.05.2017р. (вх.№01-47/476/17 від 30.05.2017р.) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс" про стягнення 44 052,13грн. збитків та заборгованих коштів згідно договору субпідряду №17 організації транспортно-експедиційного обслуговування від 10.11.2016р. без розгляду на підставі ст. 60, п. 3 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Ухвалою суду від 31.05.2017р. з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку позивача в судове засідання та необхідність витребування додаткових доказів по справі, відкладено розгляд спору.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-додаткові письмові пояснення з врахуванням заперечень відповідача від 15.05.2017р.; відповідача-додаткові письмові пояснення та докази по справі.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на поточний рахунок НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1, МФО 380805, ОКПО НОМЕР_1, на грошові суми на інших рахунках, та майно, що належать відповідачу, залишено без розгляду.

15.06.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю до суду від позивача надійшли додаткові письомві пояснення б/н від 12.06.2017р. (вх.№01-54/5683/17), в яких він позовні вимоги підтримав, вказавши, що відповідно до п.п.1.1. п. 1 договору №7 від 10.11.2017р. на здійснення транспортних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом встановлено, що даний договір регулює взаємовідносини сторін на перевезення вантажів автомобільним транспортом та при розрахунках за виконання даної послуги. При здійсненні міжнародних автомобільних перевезень сторони керуються Конвенцією "Про договір міжнародних перевезень"(Конвенція КДПГ), митною Конвенцією "Про договір міжнародних перевезень вантажів з застосуванням книжок МДП"(Конвенція МДП), а також відповідними міжнародними нормами. У разі, коли відносини сторін прямо не врегульовані цим договором, до таких відносин застосовуються положення Закону України "Про здійснення транспортно-експедиційної діяльності", Статуту автомобільного транспорту України та Загальних правил перевезень вантажів автомобільного транспорту України.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 27 червня 2007 р. № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" із змінами та доповненнями встановлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до п.29 ЗУ "Про дорожній рух" №3353-ІІХ від 30.06.1993р. із змінами та доповненнями встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.3.1.2 п.3.1 договору №17 від 10.11.2016р. перевізник має право перевіряти правильність та достовірність наданих експедитором необхідних документів, а також інформації про властивості вантажу, про умови його перевезення та іншу інформацію необхідну для виконання перевізником зобов'язань, обумовлених цим договором. У разі виявлення при прийманні вантажу порушень якості вантажу, вимагати від вантажовідправника заміни неякісних вантажних місць, або зробити відмітку в CMR-накладній про відмічені недоліки. Підписання товарно-транспортної накладної є безспірним доказом кількості вантажу та його товарної якості, відміченого у товарно-транспортній накладній та пакувальних листах.

Також п.п.3.2.1 договору №17 від 10.11.2016р. перевізник має право надавати послуги відповідно до цього договору. У разі, якщо вказівки експедитора не є точними або не повні та не відповідають цьому договору, та перевізник по незалежним від нього обставинам не має можливості уточнити вказівки замовника, перевізник здійснює послуги виходячи з інтересів експедитора.

Так, відповідно до Заявки №17 від 10.11.2016р., яка є невід'ємною частиною договору, вказано, що маса вантажу складає 21т. (брутто), в той час як згідно до CMR серії А №010671 вага брутто склала 22,030т., що на 1,03т. більше. Даний факт, було донесено до відома експедитора, водієм ОСОБА_3 при проходженні митного контрою на території Польщі, тобто було порушено п. п.п.3.1.2 п.3.1 договору №17 від 10.11.2016р. У зв'язку з тим, що водієм було підписано CMR, яка є безспірним доказом кількості вантажу та його товарного виду, без будь-яких відміток про порушення при завантаженні автомобіля, експедитор не отримав в ході завантаження інформації від водія про виявлені порушення перед проходженням митного контрою. Таким, чином у зв'язку з понаднормовим завантаженням, ФОП ОСОБА_1 було нараховано штрафні санкції відповідно до законодавства Польщі.

Також, завантаження товару здійснювалось у невеликих ящиках, на яких було написано точну вагу, тобто водію необхідно було проконтролювати кількість завантажених ящиків та зафіксувати масу кожного ящика, а потім порахувати масу вантажу, та звірити усі документи з CMR.

За неякісне виконання своїх посадових обов'язків при здійсненні рейсу з м. Груєць (Польща) до м. Тбілісі (Грузія), ФОП ОСОБА_1 30 грудня 2016 року, було звільнено водія ОСОБА_3 без виплати йому заробітної плати, тим самим компенсувавши усі свої витрати за штрафом у сумі 500 злотих, який було накладено митною службою Польщі та інші витрати за цим рейсом.

Щодо неоплачених простоїв повідомив, що дане звинувачення суперечить п.5.6 договору №17 від 10.11.2016 року, згідно якого встановлено, що у разі простою транспортного засобу під завантаженням або під розвантаженням понаднормовий час, експедитор сплачує перевізнику штраф у розмірі 30 доларів за добу за тентовану машину та 50 доларів за рефрижератор з робочою ходильною установкою. Оплата простоїв здійснюється тільки по пред'явленню листа простоя з відміткою вантажовідправника або вантажоотримувача про час та дату вибуття та прибуття транспортного засобу. Оскільки даний документ ФОП ОСОБА_1 не було надано ТзОВ "Консанта-Транс", тому звинувачення у невиконанні своїх зобов'язань за договором № 17 від 10 листопада 2016р. у ФОП ОСОБА_1 не має ніяких підстав.

У зв'язку з тим, що на водія ОСОБА_3 було накладено штраф митною службою Польщі в сумі 500 злотих, ФОП ОСОБА_1 почала вимагати від ТзОВ "Константа-Транс" компенсації даного штрафу у телефонному режимі, але на підставі п.п.3.1.2 п.3.1, п.п.1.1. п.1 договору №17 від 10.11.2016р., Заявки №17 від 10.11.2016р., а також п. 3 Постанови КМУ від 27 червня 2007 р. № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" із змінами та доповненнями встановлено та Закону України "Про дорожній рух" №3353-ІІХ від 30 червня 1993р., ТзОВ "Константа-Транс" відмовила їй у даній компенсації. При складанні заявки між ТзОВ "Константа-Транс" та LTD "Golden" (Грузія, Тбілісі) було надано дані ОСОБА_3, в т.ч. й номер його телефону для зв'зку з водієм при транспортуванні вантажу від м. Груєць (Польща) до м. Тбілісі (Грузія).

У зв'язку з відмовою ТзОВ "Константа-Транс" компенсувати суму штрафу, отриманого на митному кордоні у Польщі, ФОП ОСОБА_1 отримала від водія ОСОБА_3 номер телефону директора LTD "GOLDEN" ОСОБА_5, що негативно вплинуло на подальшу роботу експедиційної діяльності ТзОВ "Константа-Транс" та призвело до порушення п.п. 5.8 п.5 договору №17 від 10.11.2016р., а саме: ФОП ОСОБА_1 погрожувала невивантаженням вантажу у разі не отримання компенсації штрафу у сумі 500 злотих.

Водночас, в заяві б/н (вх.№01-54/5682/17 від 15.06.2017р.) просив суд розглядати справу без участі представника позивача.

Позивач в судове засідання 20.06.2017р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №783 від 12.06.2017р.

Відповідач в судовому засіданні 20.06.2017р. та в додаткових поясненнях б/н від 19.06.2017р. (вх.№01-54/5814/17від 20.06.2017р.) позов заперечив, вказавши, що відповідно до вимог п.п. 1.1. п. 1 договору №17 від 10.11.2016р. укладеного між сторонами, взаємовідносини між ними при перевозці вантажів автомобільним транспортом і при розрахунках за виконання даної послуги визначаються укладеним договором. При здійсненні міжнародних автомобільних перевезень сторони керуються Конвенцією "Про договір міжнародної перевозки вантажів" (Конвенція КДПВ), митною Конвенцією "Про договір міжнародної перевозки вантажів із застосуванням книжки МДП" (Конвенції МДП), а також відповідними міжнародними нормами. У випадку, якщо відносини сторін не врегульовані даним договором, до цих відносин застосовуються положення ЗУ "Про транспортно-експедитерську діяльність", Уставу автомобільного транспорту України і Загальних правил перевозок вантажів автомобільним транспортом.

Підпунктом 1.2 п.1 договору передбачено предмет договору, а саме те, що відповідач, як "перевізник" по дорученню "експедитора", а саме ТзОВ "Константа-Транс" (про це зазначено в преамбулі договору), здійснює доставку ввіреного йому вантажу в пункт призначення та видачу його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоотримувачу).

За це експедитор в порядку, передбаченому даним договором, виплачує належну йому винагороду, (п.п. 1.3 п.1).

Таким чином, відповідач виступає по даному договору перевізником і саме він має отримувати за надану послугу кошти від експедитора, тобто ТзОВ "Константа-Транс".

П.п. 4.1 п. 4 договору обумовлено, що розрахунки за перевозку вантажів здійснюються між сторонами по узгоджених ставках, зазначених в заявках на перевозку вантажу.

П.п. 4.2 п. 4 договору зазначено, що замовник сплачує послуги перевізника готівкою 100% після розвантаження автомобіля.

Враховуючи, що договір підписано між двома сторонами, та ТзОВ "Константа-Транс" фактично є замовником послуг, то він і виступає замовником в значенні п.п.4.2 п.4 договору.

Зазначив, що при здійсненні даного перевезення відповідач мав лише одні договірні відносини з ТзОВ "Константа-Транс". Тобто, ні вантажовідправника, ні вантажоотримувача відповідач не знав і договорів з ними не заключав. Тому, кошти за перевезення відповідач мав отримати від другої сторони по договору, яка і замовила його послуги.

Про це також свідчать положення ч.ч. 8, 9 ст. 9 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність", де зазначено, що платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування і у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування.

Згідно заявки на перевезення №17 від 10.11.2016р., укладеної між сторонами згідно договору, передбачалось, що ставка фрахту і форма оплати: 4200 дол. США., готівкою на розвантаженні автомобіля. Сума диспетчерських послуг (при отриманні грошових коштів): 100 дол. США по курсу НБУ. На карту ПриватБанка №.... ОСОБА_6.

Крім того, в заявці є розділ "Особливі умови та штрафи за їх невиконання", де передбачено, крім іншого, і штрафи за простій автомобіля в розмірі 50 дол. США за добу.

Таким чином, позивач має оплатити відповідачу кошти за перевезення, із урахуванням понесених затрат та штрафів, і лише після отримання 100% грошових коштів відповідач повинен виділити їх окремо 100 дол. США по курсу НБУ на платіжну карту. Проте, 100% грошових коштів із урахуванням понесених затрат та штрафів відповідач не отримував, а навпаки, з вини експедитора поніс значні збитки, які досі йому не оплачені.

Щодо відповідальності за порушення п. 5 договору за "вихід на прямого замовника" в сумі 5 000 грн. зауважив, що дана позиція позивача не підтверджується жодними доказами.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, чого не виконано позивачем.

В свою чергу зазначив, що договір укладався між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ "Константа-Транс".

В Договорі відповідач називається "експедитор", "перевізник", "сторони" тощо, про що зазначено в преамбулі.

Договір є двостороннім. Ніяка третя сторона його не підписувала. Тому, відповідач допускає, що під назвами "замовник" (п.п. 4.2 п. 4), "прямий замовник" (п.5 без п.п) також фігурує ТзОВ "Константа-Транс", яке і замовило послуги відповідача, так як окремого тлумачення даних термінів в договорі немає.

Відповідач при здійсненні поставок яблук з Польші не володів інформацією про укладені з товариством договори з іншими підприємствами. І на даний час не знає хто продавець яблук, оскільки це не відноситься до предмету договору. Не знає також, чи є та особа, яка сама зв'язувалась із відповідачем по телефону та оплатила частково послуги відповідача в Грузії "прямим замовником", "не прямим замовником", "опосередкованим замовником" чи ще якимось по відношенню до ТзОВ "Константа-Транс".

Вказав, що коли в Польші виникли проблеми із перевантаженням, відповідач зв'язувався безпосередньо із логістом ОСОБА_7 по наданим йому телефонам. Будь-яких самостійних виходів на будь-кого, крім представника ТзОВ "Константа-Транс" ОСОБА_7, відповідач не здійснював.

Вважає, що в даному випадку позивачем не надано жодного доказу порушення відповідачем п. 5 договору.

Господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, -

встановив:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2016 року між LTD "Golden" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс" (виконавець) був укладений договір організації транспортно-експедиційного обслуговування №17, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання організувати за рахунок замовника транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення вантажу, а також надання інших послуг замовнику, погоджених в додаткових угодах до даного договору. Умови транспортування, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг виконавця погоджуються сторонами в заявках, встановленої форми, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно заявки від 14.11.2016р. виконавець зобов'язався організувати перевезення вантажу з Poland, Sochaczew, ul. Bortnowskiego, 24 до Grizija, Tbilisi, Ahalgori, St. Badebi 10. Вид вантажу: яблуки в ящиках, вагою 21 т.

Вищевказаний договір та заявка підписані сторонами та скріплені відтиском їх круглої печатки (а.с. 14, 16-17).

На виконання даного договору, 10 листопада 2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір організації транспортно-експедиційного обслуговування №17, згідно з пунктами 1.1.-1.3. якого даний договір регулює взаємовідносини сторін на перевезення вантажів автомобільним транспортом та при розрахунках за виконання даної послуги. При здійсненні міжнародних автомобільних перевезень сторони керуються Конвенцією "Про договір міжнародних перевезень"(Конвенція КДПГ), митною Конвенцією "Про договір міжнародних перевезень вантажів з застосуванням книжок МДП"(Конвенція МДП), а також відповідними міжнародними нормами. У разі, коли відносини сторін прямо не врегульовані цим договором, до таких відносин застосовуються положення Закону України "Про здійснення транспортно-експедиційної діяльності", Статуту автомобільного транспорту України та Загальних правил перевезень вантажів автомобільного транспорту України. Згідно даного договору, перевізник, за дорученням експедитора, здійснює поставку ввіреного йому вантажу до пункту призначення і видачу його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоотримувачу). Експедитор в порядку, обумовленому даним договором, оплачує належну перевізнику винагороду.

Згідно розділу 2 даного договору експедитор має право відмовитись від наданих транспортних засобів, не придатних для перевезення відповідного вантажу та надавати вказівки перевізнику у відповідності до даного договору. Експедитор зобов'язаний направити перевізнику заявку на перевезення в письмовій формі, по факсу чи електронною поштою не пізніше 2 діб до дати подачі автотранспорту під завантаження; організувати підготовку вантажу до перевезення до моменту прибуття автотранспортних засобів під завантаження, а також його завантаження і розвантаження на складах відправника і отримувача вантажу; оформити всю документацію необхідну для перевезення вантажу, пропуски на в'їзд і виїзд зі складів відправника чи отримувача вантажу; оплатити належну перевізнику винагороду.

У відповідності до розділу 3 цього договору перевізник має право: не приступати до виконання зобов'язань, обумовлених даним договором до надання експедитором необхідних документів, а також інформації про властивості вантажу, про умови його перевезення і іншої інформації, необхідної для виконання перевізником зобов'язань та перевіряти правильність і достовірність представлених експедитором необхідних документів, а також інформації про властивості вантажу, про умови його перевезення і іншої інформації, необхідної для виконання перевізником зобов'язань, обумовлених даним договором; у випадку встановлення при прийманні вантажу до перевезення порушення якості вантажу, перевізник має право вимагати від вантажовідправника заміни неякісних вантажних місць, або ж зробити відмітку в CMR-накладній про відмічені недоліки. Підписання товарно-транспортної накладної є безспірним доказом кількості вантажу і його товарного вигляду, відміченого в товарно-транспортній накладній та упаковочних листах.

Перевізник зобов'язаний: надавати послуги згідно вказаного договору; у випадку, якщо вказівки експедитора неточні, не повні чи не відповідають даному договору і перевізник через незалежні від нього обставини не мав можливості уточнити вказівки замовника, перевізник надає послуги виходячи з інтересів експедитора; в термін не менше ніж за 1 добу до початку перевезення підтвердити в письмовому вигляді можливість виконання заявки з зазначенням номеру, імені і паспортними даними водія автотранспортного засобу; подати під завантаження в термін, встановлений прийнятою від нього заявкою, придатні транспортні засоби, призначені для перевезення вантажів в стані придатному для перевезення відповідного вантажу; перевіряти: правильність завантаження і кріплення вантажу, кількість і стан вантажу, наявність та стан пломб, правильність заповнення товарно-транспортних документів; приймати всі необхідні дії для перевезення вантажу згідно маршруту, і в терміни, вказані в заявці, доставити ввірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видачу його отримувачу та у випадку виникнення затримки в доставці вантажу негайно проінформувати експедитора і прийняти всі міри для усунення затримки в найкоротші терміни.

В розділі 4 договору сторони обумовили, що розрахунки за перевезення вантажу проводяться між сторонами по обумовленим ставкам, вказаних в заявках на перевезення вантажу. Замовник оплачує послуги перевізника готівковим розрахунком 100% після вигрузки автомобіля. Валюта договору долар.

Згідно пункту 5.8. даного договору у випадку неподачі транспортного засобу під завантаження перевізник оплачує експедитору штраф в розмірі 20% від вартості перевезення. За вихід на прямого замовника штраф в розмірі 5 000,00грн.

На виконання умов даного договору між сторонами договору №17 від 10.11.2016р. було укладено заявку від 14.11.2016р., згідно якої ФОП ОСОБА_1 зобов'язується надати послуги організації транспортно-експедиційного обслуговування, а ТзОВ "Константа-Транс" - сплатити кошти за надані йому послуги.

В заявці від 14.11.2016р. сторонами визначено наступне: місце завантаження-Польша, г. Груец (Мазовецкое воеводство); місце розвантаження-Грузия, Тбилиси, Ул. Церетели, Центральный рынок; тип вантажу-яблуки в ящиках вагою 21 т; об'єм-86 м.куб.; спосіб завантаження, тип кузова-рефрижератор, задня; документ-CMR; номер автомобіля-Volvo НОМЕР_3; П.І.Б. водія-ОСОБА_10.

Даною заявкою також обумовлено, що ставка фрахту і форма оплати: 4 200 дол. США, готівкою на розвантаженні автомобіля. Сума диспетчерських послуг (при отриманні диспетчерських коштів): 100 дол. США по курсу НБУ на карту ПриватБанку НОМЕР_4 ОСОБА_6.

Особливі умови та штрафи при невиконанні: оплата понаднормованого простою включаючи вихідні та святкові дні за кожну розпочату добу простою-50 дол. США. Запізнення на завантаження (8 годин)-50 дол. США.

Даний договір та заявка підписано сторонами та скріплено відтиском їх куруглої печатки (а.с. 11-13, 15).

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами було укладено договір, що за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір транспортно-експедиційного обслуговування №17 від 10.11.2016р. та заявка від 14.11.2016р. до нього предметом судових розглядів не виступали, недійсним судом не визнавалися, сторонами розірвані не були (доказів суду не надано).

Згідно із частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правовідносини перевезення вантажів та їх експедирування врегульовані главою 32 Господарського кодексу України, главами 51, 65 Цивільного кодексу України, Законом України "Про транспорт", Статутом автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 27.06.1969р. №401, Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедитування, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до статті 316 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

При цьому, згідно вимог статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Норми чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

На виконання умов договору транспортно-експедиційного обслуговування №17 від 10.11.2016р. та заявки до нього від 14.11.2016р. позивачем було надано експедиторські послуги, а відповідачем здійснено перевезення за маршрутом м. Груєць (Польша)-м. Тбілісі (Грузія) про що свідчить CMR серії А№010671.

Згідно пункту 4.1. договору №17 від 10.11.2017р. розрахунки за перевезення вантажу проводяться між сторонами по обумовленим ставкам, вказаних в заявках на перевезення вантажу. Замовник оплачує послуги перевізника готівковим розрахунком 100% після вигрузки автомобіля. Валюта договору долар.

Відповідно до заявки від 14.11.2016р. до договору №17 від 10.11.2017р. загальна ставка фрахту склала 4 200 дол. США готівкою на розвантаженні автомобіля, в т.ч. сума диспетчерських послуг за експедирування автомобіля склала 100 доларів по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля, тобто 2 610,00грн.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання по оплаті диспетчерських послуг за експедирування автомобіля не виконав, заборгувавши тим самим позивачу 100 дол. США, що еквівалентно 2 610,00грн., що і спричинило звернення кредитора з позовом до суду. Доказів оплати відповідачем на користь позивача диспетчерських послуг сторонами суду не надано.

Заперечення відповідача щодо відсутності у нього зобов'язання по оплаті диспетчерських послуг, оскільки 100% грошових коштів із урахуванням понесених ним затрат та штрафів він не отримав, а навпаки з вини позивача поніс значні збитки не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не підтверджені наявними матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Крім того, суд зауважує, що згідно умов договору транспортно-експедиційного обслуговування №17 від 10.11.2016р. перевізник зобов'язаний перевіряти: правильність завантаження і кріплення вантажую, кількість і стан вантажу, наявність та стан пломб, правильність заповнення товарно-транспортних документів; приймати всі необхідні дії для перевезення вантажу згідно маршруту, і в терміни, вказані в заявці, доставити ввірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видачу його отримувачу та у випадку виникнення затримки в доставці вантажу негайно проінформувати експедитора і прийняти всі міри для усунення затримки в найкоротші терміни.

На думку суду, в умовах договору та заявки відсутня прив'язка оплати експедиційних послуг до понесених відповідачем, на його думку, збитків та витрат, здійснених при перевезенні.

Відповідач не позбавлений в установленому законом порядку вимагати відшкодування йому понесених ним збитків в судовому порядку.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті диспетчерських послуг згідно договору транспортно-експедиційного обслуговування №17 від 10.11.2016р. та заявки до нього від 14.11.2016р. на момент звернення позивача з позовом становить 2 610,00грн., стверджується договором транспортно-експедиційного обслуговування №17 від 10.11.2016р., заявкою від 14.11.2016р., CMR серії А№010671, відповідачем належними та допустимими доказами не оспорена та підлягає до стягнення з нього.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 000,00грн. штрафу за порушення відповідачем пункту 5.8. договору транспортно-експедиційного обслуговування №17 від 10.11.2016р., а саме за вихід на прямого замовника, то суд не знаходить підстав для задоволення даної вимоги, оскільки згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, позивачем не доведено, а відповідачем категорично заперечено порушення ним умов пункту 5.8. договору транспортно-експедиційного обслуговування №17 від 10.11.2016р., які полягали б у виході відповідача на прямого замовника.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження посилань позивача на порушення відповідачем умов пункту 5.8. договору, які полягали б у виході відповідача на прямого замовника.

Як вбачається з пояснень представника відповідача та ОСОБА_7, долучених до матеріалів справи, ОСОБА_7 допомагав (виконував диспетчерські функції) ФОП ОСОБА_1, так як це була перша поїздка в Грузію, нова і не знайома. Після того, як сталась подія, а саме - виявлено значний перегруз, водій зв'язався з логістом компанії "Константа-Транс" для вирішення фінансових питань - простої, штрафи, та порушення договору №17 - це перевантаження без відома відповідача на 1 тону. Представник позивача нічого не вирішив; близько 06:30 ранку на телефон ОСОБА_7 почала телефонувти власниця вантажу - громадянка Грузії. Будь-яких можливостей порушити умови договору №17, а саме - самим вийти на власника вантажу і домовлятись поза експедитором у ФОП ОСОБА_1 не було. Скріншоти з обіцянками та розписки від власника вантажу були видалені ними ж.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 548,75грн. (пропорційно сумі задоволених вимог) слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Транс" (Харківська обл., м. Ізюм проспект Незалежності, 54/5, код 40911564)

2 610,00грн.-заборгованості та 548, 75 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В стягненні 5 000,00грн.-штрафу відмовити.

Повний текст рішення складено

26.06.2017

Суддя С. В. Бондарєв