ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Справа № 925/1477/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівПлюшка І.А., Малетича М.М., Самусенко С.С.
перевіривши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на рішеннягосподарського суду Черкаської області від 30.08.2016
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 02.03.2017
у справі№ 925/1477/15 Господарського суду Черкаської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
доПриватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Уманський тепличний комбінат",
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
1) Національний банк України, 2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
простягнення 37 588 777,00 грн.
за участю представників

позивача Баранов О.В.

відповідача - не з'явився

третіх осіб - 1. не з'явився

2.Музичук Л.В.

ТОВ Фінансова компанія "Екс райт" Якимчук А.В.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Уманський тепличний комбінат" про стягнення 37 588 777,00 грн., з яких: 35 500 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 1 794 222,21 грн. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 110611,30 грн. заборгованості зі сплати пені за несвоєчасно сплачені відсотки, 175 068,49 грн. заборгованості зі сплати пені за несвоєчасне повернення суми кредиту, 8 875,00 грн. як 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту на підставі Кредитного договору №43886-20/10-1 на відкриття не відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 08 жовтня 2010 року зі змінами та доповненнями, укладеного між сторонами.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору №43886-20/10-1 від 08 жовтня 2010 року щодо своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим Банк, посилаючись на пункт 9.2. Кредитного договору, направив відповідачу повідомлення про зупинення подальшого кредитування позичальника та дострокове повернення кредиту, сплату відсотків за користування ним, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, відповіді на яке відповідач не направив, заборгованість не сплатив.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено Національний банк України (третя особа-1) та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (третя особа-2).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року (суддя Спаських Н.М.) залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року (судді Михальська Ю.Б., Отрюх Б.В., Тищенко А.І.) у справі №925/1477/15 позов задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 9.2. Кредитного договору №43886-20/10-1 на відкриття не відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 08 жовтня 2010 року, укладеного між Акціонерним банком "Київська Русь" та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Уманський тепличний комбінат" в частині слів щодо прав банку вимагати "дострокового повернення Кредиту" та "повернути суму заборгованості за Кредиту, що залишилась".

Присуджено до стягнення з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Уманський тепличний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" - 1794222,21 грн. боргу за відсотками, 110 611,30 грн. пені за відсотками на підставі кредитного договору №43886-20/10-1 на відкриття не відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 08 жовтня 2010 року.

У решті вимог у позові відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Приймаючи зазначені судові рішення, суди на підставі пункту 1 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України визнали недійсним у зазначеній частині пункт 9.2. Кредитного договору №43886-20/10-1 від 08 жовтня 2010 року з огляду на те, що в цій частині положення пункту 9.2. договору, який не передбачає обов'язку позичальника частково погашати борг за кредитом, суперечать частині 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Внаслідок визнання частково недійсними положень пункту 9.2. Кредитного договору між сторонами про право банку вимагати дострокового повернення боргу за кредитом, суди відмовили у задоволенні позовної вимоги в частині дострокового стягнення з відповідача 37588777,00 грн. кредитних коштів та в частині стягнення нарахованих на борг за кредитом пені в сумі 175 068,49 грн. і 8 875,00 грн. як 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту.

Не погодившись з зазначеними рішенням та постановою Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року скасувати повністю. Рішення господарського суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року скасувати в частині визнання недійсним пункт 9.2. Кредитного договору №43886-20/10-1 на відкриття не відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 08 жовтня 2010 року, укладеного між Акціонерним банком "Київська Русь" та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Уманський тепличний комбінат" в частині слів щодо прав банку вимагати "дострокового повернення Кредиту" та "повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась". Прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями позивача, ПОСП "Уманський тепличний комбінат" не зверталось до суду з позовом про визнання недійсним пункту 9.2. Кредитного договору №43886-20/10-1 від 08 жовтня 2010 року, а відповідна вимога була заявлена ним лише у запереченнях на позов. З огляду на це, банк вважає, що судом першої інстанції були порушені приписи статті 2 Господарського процесуального кодексу України та безпідставно визнано недійсним у частині відповідний пункт кредитного договору.

На думку заявника касаційної скарги положення частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України регулюють наслідки порушення договору позичальником виключно у випадку, коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), випадок, коли за договором встановлено обов'язок позичальника повернути всю суму позики у певний строк, Цивільним кодексом України не врегульовано, але може бути узгоджено сторонами згідно частини 2 статті 6 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08 жовтня 2010 року між Акціонерним банком "Київська Русь" (Банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" та Приватним - орендним сільськогосподарським підприємством "Уманський тепличний комбінат" (Позичальник) було укладено Кредитний договір №43886-20/10-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) (том 1, а.с. 12-14).

У відповідності до умов Кредитного договору Банк відкриває Позичальнику не відновлювану відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти (далі, Кредит) на наступних умовах:

- ліміт кредитування - 35 500 000,00 (тридцять п'ять мільйонів п'ятсот тисяч гривень 00 коп.);

- строк кредитної лінії - з 08 жовтня 2010 року по 07 жовтня 2015 року;

- мета використання Кредиту - придбання електричного котла типу ZVP 2840 потужністю 40МВт в комплекті, електротехнічного обладнання для облаштування підстанції, іншого обладнання - 18 000 000,00 грн. та проведення статутної діяльності - 17 500 000,00 грн.;

- відсоткова ставка - 18,5 (вісімнадцять цілих і п'ять десятих) відсотка річних;

- відсоткова ставка у випадку не виконання Позичальником п. 6.1.12 договору - 25,0 % (двадцять п'ять) відсотків річних;

- комісія за підготовку і оформлення договору - 360,00 (триста шістдесят) гривень в т.ч. ПДВ 60 гривень;

- фіксована плата за надання кредиту (разова) - 3 550,00 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят ) гривень без ПДВ ( п. 1.1. договору).

Видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (далі, Транш). Підставою для видачі кожного окремого Траншу є заява Позичальника (пункт 2.1. Кредитного договору).

Згідно пункту 2.2. Кредитного договору для обліку строкової заборгованості Позичальника за Кредитом Банк відкриває Позичальнику позичковий рахунок №.

Строк користування Кредитом починається з моменту перерахування коштів з позичкового рахунку (пункт 2.2. Кредитного договору).

30 червня 2011 року між сторонами у справі було підписано договір про внесення змін до Кредитного договору (том 1, а.с. 15), у відповідності до якого було змінено відсоткову ставку, а саме: з 08 жовтня 2010 року по 31 травня 2011 року відсоткова ставка становить 18,5 (вісімнадцять цілих та п'ять десятих) процента річних, а з 01 червня 2011 року - 17,5 (сімнадцять цілих та п'ять десятих) відсотка річних.

Договором про внесення змін до Кредитного договору від 15 листопада 2011 року (том 1, а.с. 17) було змінено:

- графік погашення - щомісячно починаючи з листопада 2014 року не пізніше останнього робочого дня місяця ліміт кредитування зменшується на 2960000,00 (два мільйони дев'ятсот шістдесят тисяч) гривень 00 копійок;

- відсоткова ставка - з 08 жовтня 2010 року по 31 травня 2011 року відсоткова ставка становить 18,5 (вісімнадцять цілих та п'ять десятих) відсотка річних, з 01 червня 2011 року - по 14 листопада 2011 року - 17,5 (сімнадцять цілих та п'ять десятих) відсотка річних, а з 15 листопада 2011 року - 18,5 вісімнадцять цілих та п'ять десятих) відсотки річних.

10 вересня 2012 року Договором про внесення змін до Кредитного договору (том 1, а.с. 19) змінено відсоткову ставку з 08 жовтня 2010 по 31 травня 2011 відсоткова ставка становить 18,5 (вісімнадцять цілих та п'ять десятих) відсотка річних, з 01 червня 2011 року по 14 листопада 2011 року - 17,5 (сімнадцять цілих та п'ять десятих) відсотка річних, з 15 листопада 2011 року по 31 серпня 2012 року - 18,5 вісімнадцять цілих та п'ять десятих) відсотки річних, а з 01 вересня 2012 року - 19 % (дев'ятнадцять) річних.

Договором про внесення змін до Кредитного договору від 03 листопада 2014 року (том 1, а.с. 21) було змінено строк кредитної лінії, а саме з 08 жовтня 2010 року по 07 квітня 2019 року (пункт 1.1.).

Згідно частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов Кредитного договору Банк перерахував Позичальнику 35 500 000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (том 1, а.с. 24-26) та меморіальним ордером №6163 від 08 жовтня 2010 року (том 1, а.с. 27).

Згідно пункту 4.1. Кредитного договору (із урахуванням змін, внесених Договором про внесення змін до Кредитного договору від 03 листопада 2014 року) повернення Кредиту Позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів зі свого поточного рахунку на позичковий рахунок № в АБ "Київська Русь", код Банку (МФО) 319092. Заборгованість за Кредитом повертається Позичальником не пізніше кінцевої дати повернення Кредиту, передбаченої пунктом 1.1 договору. У випадку, якщо цей день припадає на вихідний, святковий або інший не робочий день, сплата здійснюється в перший за ним робочий день. У випадку порушення Позичальником встановлених цим пунктом Договору строків повернення Кредиту, сума несплаченої в строки заборгованості за Кредитом вважається простроченою та переноситься Банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості Позичальника за Кредитом.

У відповідності до пункту 4.2. Кредитного договору відсотки за користування Кредитом нараховуються за період з дня надання Кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Згідно пункту 4.3. Кредитного договору нарахування Банком відсотків здійснюється щомісячно 25 числа поточного місяця за період з першого числа поточного місяця до останнього календарного дня поточного місяця включно та у день останнього повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал під час розрахунку відсотків не включається.

Згідно пункту 6.1. Кредитного договору Позичальник взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом.

Станом на 31 липня 2015 року Позичальник не сплатив заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в період з 01 травня 2015 року по 30 червня 2015 року в загальній сумі 952 083,33 грн., чим порушив умови Кредитного договору щодо своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 9.2. Кредитного договору Банк має право зупинити подальше кредитування Позичальника та/або вимагати повернення Кредиту, сплати відсотків, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або іншими особами, що є поручителями Позичальника (в т.ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов даного Договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань (Договорів забезпечення) за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 10 (десяти) календарних днів, а у випадку, якщо зобов'язання Позичальника за цим забезпечуються заставою майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в АБ "Київська Русь" - не пізніше наступного робочого дня, з дати надіслання Банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості за Кредитом, що залишилась, сплатити відсотки, комісії, інші платежі за цим Договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані Банку.

31 липня 2015 року позивач направив на адресу відповідача лист №6981/23, з якого вбачається, що Банк зупиняє подальше кредитування Позичальника, вимагає достроково повернути Кредит, сплатити відсотки за користування ним, винагороди, штрафні санкції та інші платежі, що передбачені Договором, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги, а саме вимагає погасити 37 108 792,23 грн. з яких: 35500000,00 грн. основна заборгованість за кредитом; 952 083,33 грн. прострочені відсотки за період з 01 травня 2015 року по 30 червня 2015 року; 562 083,22 грн. строкові відсотки за період з 01 липня 2015 року по 30 липня 2015 року; 94 625,57 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом (том 1, а.с. 28-29).

Відповіді на зазначений лист відповідач не направив, заборгованості не сплатив.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Користуючись передбаченим правом на пред'явлення вимоги щодо дострокового погашення боргу за Кредитом згідно пункту 9.2. Кредитного договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача усі кредитні кошти та нараховані на них відсотки та фінансові санкції.

У свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач просив суд в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу України визнати недійсним пункт 9.2. Кредитного договору, оскільки він суперечить вимогам статті 1050 Цивільного кодексу України, з чим погодились суди попередніх інстанцій визнавши недійсним зазначений пункт договору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасним з огляду на наступне.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищезазначені положення закону, встановлений строк повернення процентів здійснюється щомісячно 25 числа поточного місяця за період з першого числа поточного місяця до останнього календарного дня поточного місяця включно та у день останнього повернення кредиту (пункт 4.3 кредитного договору)

Однак, зазначені норми закону та положення договору залишились поза увагою суду, який не з'ясував чи не своєчасне виконання грошового зобов'язання у вигляді сплати відсотків не є підставою для можливості банку вимагати дострокового погашення кредиту.

Крім того, поза увагою судів залишились положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України, які підлягають застосуванню у разі прострочення виконання боржником грошового зобов'язання.

З огляду на викладене судам необхідно встановити чи суперечить п. 9.2 Кредитного договору не лише ст. 1050 ЦК України, але й ст. 625 та 1048 ЦК України.

У зв'язку з тим, що колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з визнанням частково недійсними положень пункту 9.2. Кредитного договору про право банку вимагати дострокового повернення боргу за кредитом тому підлягають пергляду позовні вимоги в частині дострокового стягнення з відповідача 37 588 777,00 грн. кредитних коштів та інших нарахувань.

Відповідно до ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Метою касаційного перегляду справи є перевірка застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на те, що касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази, а також враховуючи те, що прийняті у справі рішення та постанова не відповідають нормам чинного законодавства, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід прийняти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Екс-Райт" звернулась з клопотанням про заміну позивача правонаступником, тому судам необхідно розглянути зазначене клопотання.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року та рішення господарського суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року скасувати.

3. Справу № 925/1477/15 передати на новий розгляд до господарського суду Черкаської області..

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді М. М. Малетич

С. С. Самусенко