ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа № 911/1085/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/1085/17

за позовом комунального підприємства «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління», м. Кременчук

до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагротехніка»,

м. Фастів

про стягнення 21 636,34 грн.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагротехніка» (відповідач) про стягнення 21 636,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що на виконання умов Договору № 0711/16/197 від 07.11.2016 позивачем, в рахунок авансу перераховано відповідачу 20 375,00 грн., проте, відповідачем в порушення взятих на себе зобовязань поставлений товар, який не відповідає якісним та технічним характеристикам, визначеним умовам договору та додатками до нього, що зафіксовано актом № 1 від 01.12.2016, у звязку з чим позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами про повернення сплаченого авансованого платежу, проте які залишені відповідачем без задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду про стягнення 20 375,00 грн. заборгованості, нарахувавши 953,44 грн. пені, 102,15 грн. 3 % річних та 205,75 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 12.04.2017 порушено провадження у справі № 911/1085/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалами суду від 10.05.2017 та від 24.05.2017 розгляд справи був відкладений.

В судових засіданнях 10.05.2017 та 24.05.2017 представником позивача надані документи, витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові. В судове засідання 07.06.2017 представник позивача не зявився, проте, 01.06.2017 через канцелярію суду від останнього надійшло клопотання № 53-02/670 від 29.05.2017, в якому останній підтримує позовні вимоги та просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Представник відповідача в судові засідання 10.05.2017, 24.05.2017, 07.06.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 12.04.2017, 10.05.2017, 24.05.2017 не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, до суду не надіслав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярію суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал суду від 12.04.2017, 10.05.2017, 24.05.2017 щодо направлення їх копій відповідачу. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, судом враховано абзац 3 підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», де зазначено, що у разі, якщо ухвалу суду про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою і повернуто підприємством звязку, зокрема, з посиланням на відсутність адресата, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2016 між комунальним підприємством «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» (позивач, замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Спецагротехніка» (відповідач, постачальник) укладений Договір № 0711/16/197, відповідно до умов п.п. 1.1, 2.2, 2.4 якого постачальник зобовязався виготовити та передати у власність покупцю причіп прикриття для дорожніх робіт на базі двохвісного причепу ПГМФ-8304-02 (обладнання), загальною вартістю 40 750,00 грн., а покупець зобовязався прийняти обладнання та своєчасно здійснити його оплату, на умовах, визначених договором. Ціна обладнання встановлена на момент підписання договору і залишається незмінною на весь термін дії договору.

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору визначено, що постачальник зобовязується поставити обладнання замовнику на умовах поставки - склад замовника. Датою поставки обладнання, вважається дата підписання уповноваженим представником замовника товарно-транспортної чи видаткової накладної. Прийняття обладнання здійснюється замовником по кількості та якості, відповідно до супроводжувальної документації та інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення й товарів народного споживання. Виготовлення та поставка обладнання здійснюється постачальником, протягом 10-ти календарних днів, з моменту перерахування замовником передоплати в розмірі 50 % вартості обладнання. Кінцева оплата вартості обладнання, здійснюється замовником протягом 3-х банківських днів з дня поставки обладнання. Замовник зобовязується прийняти обладнання, протягом 10-ти календарних днів, з моменту отримання письмового повідомлення про його готовність до відвантаження.

Умовами п. 4.1 договору визначено, що якість та комплектність поставленого обладнання повинні відповідати стандартам, технічним умовам, погодженому з замовником, технічному завданню або іншій затвердженій нормативній документації.

Разом з тим, постачальник взяв на себе обовязок поставити замовнику обладнання, якість та комплектність якого повинні відповідати вимогам ГОСТ та ТУ (п. 5.1.2 договору).

Умовами п.п. 6.1, 6.3, 6.6 договору визначено, що постачальник гарантує, що якість обладнання відповідає паспорту виробника на обладнання. Якість обладнання підтверджується паспортом на кожну одиницю. Якщо протягом строку дії гарантії обладнання будуть виявлені неполадки обладнання в цілому, або його складові частини виявляться дефектними, постачальник зобовязується протягом 10 календарних днів, з моменту отримання письмового повідомлення замовника прислати свого представника для складання відповідного акта або дати дозвіл замовнику на складання акту буз його участі. У випадку неможливості використання дефектного обладнання в цілому або знаходження застосування дефектним або несправним деталям чи складовим, постачальник за вимогою замовника зобовязаний здійснити своїми силами і за свій рахунок знищення або вивіз такого обладнання (деталей або складових) в найкоротші строки.

Між позивачем та відповідачем підписаний Додаток № 1 до договору, яким між сторонами погоджено технічне завдання та характеристики для виготовлення причепу прикриття для дорожніх робіт на базі двохвісного причепу ПГМФ-8304-02.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір містить в собі елементи різних договорів, зокрема, підряду та поставки.

Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як встановлено ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору, позивачем на рахунок відповідача перераховано аванс в розмірі 20 375,00 грн.

Проте, вже після поставки відповідачем обладнання (причеп), позивачем здійснений його огляд та виявлені невідповідності у якісних та технічних характеристиках, які заявлені постачальником та фактичними технічними характеристиками, які надав виробник та визначив у відповідних супровідних документах, про що складено акт № 1 від 01.12.2016 про невідповідність обладнання (причепу прикриття для дорожніх робіт на базі двохвісного причепу ПГМФ-8304-02) поставленого відповідно до умов Договору № 0711/16/197 від 07.11.2016.

Так, згідно з актом, комісією КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» було встановлено, що вантажопідйомність, заявлена в технічному завданні для виготовлення обладнання, не відповідає відомостям про причіп для перевезення вантажів ПГМФ8304-02, вказаним в додатку № 1 до сертифікату, свідоцтва про визнання та акті огляду реалізованого транспортного засобу, підписаного та завіреною печаткою ТОВ «НВП-ПАЛИЧ» та наданого постачальником; конструкція заднього борта обладнання унеможливлює використання даного обладнання за призначенням, зокрема, встановлення трапу та заїзду спецтехніки без повного зняття заднього борту; кріплення елементів світлотехніки, які змонтовані на світлоповертаючому екрані обладнання, в процесі транспортування були пошкоджені. Кріплення даної світлотехніки є неякісним та не розраховано на постійне транспортування (рух та використання в дорожніх роботах) обладнання.

Листами № 53-02/1351 від 01.12.2016 та № 53-02/1353 від 02.12.2016, позивач повідомив відповідача про невідповідність поставленого обладнання та вимагав від відповідача повернути кошти в сумі 20 375,00 грн.

У відповідь, листом від 22.12.2016 товариство з обмеженою відповідальністю «Спецагротехніка» погодилось повернути кошти сплачені КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління», проте просило направити останньому обладнання (причеп), з метою перевірки постановки/не постановки його на державний облік ТЗ.

23.01.2017 між фізичною особо-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) та КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» (відправник) укладений Договір перевезення вантажу б/н, відповідно до умов якого та доданої до нього товарно-транспортної накладної № 003633 від 24.01.2017, перевізником на адресу ТОВ «Спецагротехніка» здійснено доставка вантажу, зокрема, причеп ПГМФ-8304-02.

08.02.2017 КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» звернулось до ТОВ «Спецагротехніка» з претензією № 53-02/197, надіслання якої підтверджується наявною в матеріалах справи копією фіскального чеку від 10.02.2017, в якій вказував на те, що 24.01.2017 замовником на адресу виконавця було направлено обладнання (причеп), однак, станом на 07.02.2017 ТОВ «Спецагротехніка», в порушення домовленостей, не перерахувало кошти в сумі 20 375,00 грн., сплачені замовником в рахунок авансу. У звязку з чим КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» вимагало від ТОВ «Спецагротехніка», протягом 7 днів, перерахувати кошти в сумі 20 375,00 грн.

Проте, вимога позивача залишена відповідачем без задоволення.

За змістом положень частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частинами 1, 5 статті 268 Господарського кодексу України визначено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Частиною 5 статті 369 Господарського кодексу України визначено, що постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів повернення грошових коштів не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем зобовязань за договором з поставки обладнання неналежної якості.

Оскільки, на підставі Договору № 0711/16/197 від 07.11.2016, позивачем в рахунок авансу, перераховано відповідачу 20 375,00 грн., проте, відповідач в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань здійснив поставку обладнання неналежної якості та на вимогу позивача не повернув суму авансового внеску, вимога позивача про стягнення з відповідача 20 375,00 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивач, у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, просить суд стягнути з відповідача 953,44 грн. пені, нарахованої за період з 01.02.2017 по 03.04.2017, 102,15 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 01.02.2017 по 02.04.2017 та 205,75 грн. інфляційних втрат, нарахованих за лютий 2017. Нарахування здійснюється на суму внесеного позивачем авансового платежу, в розмірі 20375,00 грн.

При цьому, перебіг для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, позивачем зазначено гарантійний лист від 22.12.2016, в якому відповідач зобовязався, протягом 5-ти календарних днів, з дня отримання обладнання, повернути сплачені позивачем кошти. Обладнання повернуто відповідачу, на підставі Договору перевезення вантажу від 23.01.2017 та товарно-транспортної накладної № 003633 від 24.01.2017.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд відмовляє в їх задоволенні з огляду на наступне.

Стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за товар (причеп).

Разом з тим, за своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, й не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні ст. 625 ЦК.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обовязок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Аналогічні висновки зроблені й судовою палатою з розгляду господарських справ Верховного Суду України у справі № 3-90гс14 від 16.09.2014.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволені позову покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагротехніка» (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Гусєва, 27, ) на користь комунального підприємства «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» (39612, м. Кременчук вул. Махоркова, 35, код ЄДРПОУ 0333233) 20 375 (двадцять тисяч триста сімдесят пять) грн. 00 коп. заборгованості та 1 506 (одну тисячу пятсот шість) грн. 72 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 26.06.2017

Суддя О.О. Христенко