ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.2017 Справа № 904/6136/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор» (с. Мирове, Дніпропетровська обл.)

до селянського (фермерського) господарства «Світлана» (с. Топила, Томаківський район, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості, розірвання договору, зобов'язання забрати зі складу зерно

Суддя: Татарчук В.О.

Секретар судового засідання: Білан О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 1-05/2017 від 12.05.17

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор» звернулось з позовом до селянського (фермерського) господарства «Світлана» про:

- стягнення 124386,94грн заборгованості по договору складського зберігання сільськогосподарської продукції № 17 від 21 червня 2013 року із додатковою угодою №01 від 05 листопада 2013 року до договору №17;

- розірвання договору складського зберігання сільськогосподарської продукції № 17 від 21 червня 2013 року із додатковою угодою №01 від 05 листопада 2013 року до договору №17, укладеного між селянським (фермерським) господарством «Світлана» та товариством з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор»;

- зобов'язання селянського (фермерського) господарства «Світлана» забрати зі складу товариства з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор» зерно кукурудзи в кількості 17700кг.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором складського зберігання сільськогосподарської продукції №17 від 21.06.2013 щодо оплати наданих послуг зі зберігання.

Відповідач відзив на позов не надав та не забезпечив явку представника в судове засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Так, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.05.2017 відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Саме за вказаною адресою відповідача направлялись ухвали суду від 25.05.2017 та 13.06.2017.

В судовому засіданні 22.06.2017 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

21.06.2013 між ТОВ «Мирівський елеватор» (зерновий склад) та СФГ «Світлана» (поклажодавець) було укладено договір складського зберігання сільськогосподарської продукції №17.

Відповідно до п. 1.1 договору, предметом цього договору є комплекс послуг, що надаються зерновим складом з приймання, сушки, доробки і знеособленого зберігання зернових культур, насіння олійних культур, що надійшли на особовий рахунок від поклажодавця іменованих надалі «продукція» забезпечення їх зберігання та відпуск поклажодавцю, а також порядок оплати поклажодацем наданих зерновим складом послуг. Поклажодавець зобов'язаний передати зерновому складу сільськогосподарську продукцію у максимальній кількості, в тому числі окремими партіями: пшениця до 300тн, ячмінь до 150тн, ріпак до 120тн, кукурудза до 150тн, насіння соняшника до 800тн.

Додатковою угодою №01 від 05.11.2013 до договору сторони погодили тарифи на послуги зернового складу.

Відповідно до п. 3.2.2 договору, поклажодавець зобов'язаний своєчасно розраховуватись за надані йому послуги з приймання, сушіння, очищення, зберігання, вентилювання, відвантаження та надання додаткових послуг, пов'язаних зі зберіганням продукції, відшкодувати вартість складських документів.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як зазначалось вище, між сторонами був укладений договір складського зберігання сільськогосподарської продукції №17 від 21.06.2013.

Фактично за договором №17 від 21.06.2013 позивачем було прийнято на зберігання від відповідача 858,402тн продукції, в тому числі, зерно кукурудзи 3 класу 2013 року урожаю 116,208тн (фізичної ваги). Наведене підтверджується копією картки руху зерна по контрагенту.

В матеріалах справи містяться копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг): №26 від 31.01.2014, №55 від 28.02.2014, №81 від 31.03.2014, №95 від 30.04.2014, №109 від 31.05.2014, №111 від 30.06.2014, № 283 від 31.10.2013, №336 від 30.11.2013, № 383 від 31.12.2013, № 198 від 31.07.2014, №247 від 31.08.2014, №290 від 30.09.2014, № 361 від 31.10.2014, №409 від 30.11.2014, №436 від 31.12.2014, №19 від 31.01.2015, № 55 від 28.02.2015, № 75 від 31.03.2015, №100 від 30.04.2015, №116 від 31.05.2015, №127 від 30.06.2015, №177 від 31.07.2015, №234 від 31.08.2015, №303 від 30.09.2015, № 349 від 31.10.2015, №389 від 30.11.2015, №426 від 31.12.2015, №21 від 31.01.2016, №47 від 29.02.2016, №65 від 31.03.2015, №95 від 30.04.2016, №112 від 31.05.2016, №129 від 30.06.2016, № 176 від 31.07.2016, №200 від 31.08.2016, №250 від 30.09.2016, №293 від 31.10.2016, №331 від 30.11.2016, №358 від 31.12.2016, №5 від 31.01.2017, №25 від 28.02.2017, №44 від 31.03.2017, №61 від 30.04.2017.

Відповідачем частково оплачені послуги позивача на суму 20963,94грн, що підтверджується банківськими виписками.

Пунктом 9.1 договору встановлений строк зберігання зерна - до 01 квітня 2014р.

В п.3.2.4 договору встановлений обов'язок відповідача забрати продукцію із зернового складу після закінчення строку її зберігання.

Однак, відповідач не вивіз продукцію після закінчення строку зберігання та не сплатив заборгованість.

Сума заборгованості складає 124386,94грн.

Також, встановлено, що на зберіганні позивача залишається продукція відповідача - кукурудза в кількості 17700кг, згідно зі складською квитанцією на зерно серії АХ №550590 порядковий номер 1424 від 05.06.2015.

Згідно з п.6.2 договору, послуги зернового складу з приймання, очищення, сушіння та зберігання, інші платежі, передбачені цим договором або додатками до нього, повинні бути оплачені поклажодавцем протягом 3-х робочих днів з дня одержання виставленого зерновим складом рахунку, який надсилається поклажодавцю поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення поштового відправлення чи надається уповноваженому представнику поклажодавця під розпис або доставляється поклажодавцю будь-яким іншим способом, що свідчить про вручення.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач звернувся до відповідача з листами від 02.04.2014, 04.06.2014, 04.07.2014 з пропозицією погасити заборгованість, вивезти продукцію та розірвати договір.

Однак, зобовязання за договором не були виконані відповідачем належним чином. Сума заборгованості складає 124386,94грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Невиконання селянським (фермерським) господарством «Світлана» умов договору є підставою для задоволення позовних вимог щодо розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

У звязку з розірванням договору підлягає задоволенню і вимога позивача про зобовязання відповідача забрати зі складу ТОВ «Мирівський елеватор» зерно кукурудзи в кількості 17700кг.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з селянського (фермерського) господарства «Світлана» (53571 Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Топила, вул. Стадіонна, 12, ідентифікаційний код 31037271) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор» (53540 Дніпропетровська область, с. Мирове, вул. Привокзальна, 2, ідентифікаційний код 36729865) 124386,94грн заборгованості, 5065,80грн судового збору.

Розірвати договір складського зберігання сільськогосподарської продукції № 17 від 21 червня 2013 року із додатковою угодою № 01 від 05 листопада 2013 року, укладених між селянським (фермерським) господарством «Світлана» та товариством з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор».

Зобов'язати селянське (фермерське) господарство «Світлана» (53571 Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Топила, вул. Стадіонна, 12, ідентифікаційний код 31037271) забрати зі складу товариства з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор» (53540 Дніпропетровська область, с. Мирове, вул. Привокзальна, 2, ідентифікаційний код 36729865) зерно кукурудзи в кількості 17700кг.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.06.2017

Суддя В.О. Татарчук