ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа № 926/1406/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент фінансів Чернівецької обласної державної адміністрації

про стягнення боргу за неналежне виконання договірних зобов'язань на загальну суму

1 146 232,19 грн.

Суддя О. Г. Проскурняк

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №1618 від 06 березня 2017 року

від відповідача не зявився

від третьої особи не зявився

СУТЬ СПОРУ: Публічне Акціонерне товаривство "Укртелеком" звернулось до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про стягнення боргу за неналежне виконання договірних зобов'язань на загальну суму 1 146 232,19 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 09 жовтня 2015 року між сторонами укладено договір №495-07 на фінансування пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку.

Далі позивач стверджує, що відповідно до пункту 2.1.1 договору своєчасно надавав послуги в обсязі субвенцій, передбачених Державним бюджетом, населенню міста, що має пільги на користуванню та встановленню квартирного телефону, а відповідач в порушення приписів пункту 2.2.1 Договору, не відшкодував понесені позивачем витрати та не здійснив перерахунок коштів за надані послуги на загальну суму 1 146 232,19 грн.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 19 квітня 2017 року порушено провадження у справі №926/1406/17 та призначено до розгляду в засіданні на 17 травня 2017 року. Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 17 травня 2017 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 27 червня 2017 року. Ухвалою суду від 27 червня 2017 року, за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 04 липня 2017 року та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент фінансів Чернівецької обласної державної адміністрації.

Позивач у судовому засіданні 04 липня 2017 року позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнає, оскільки у Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928-VIII від 25 грудня 2015 року субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян відсутня. Окрім цього, відповідач зазначає, що відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, які затверджені на відповідні виплати.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

09 жовтня 2015 року між публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Чернівецької філії та Департаментом праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради укладено договір №495-07 на фінансування пільг окремим категоріям громадян з послуг звязку.

Пунктом 1.1. договору встановлено, що предметом договору є відносини сторін щодо фінансування та надання населенню пільг по користуванню та встановленню квартирного телефону пільговій категорії населення за рахунок отриманої субвенції з Державного бюджету.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1.1, 2.2.1 Договору встановлено, що ПАТ Укртелеком (Постачальник) здійснює надання пільг по користуванню та установці квартирного телефону населенню міста Чернівці, а Департармент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (Платник) здійснює відшкодування витрат, повязаних із наданням населенню пільг по користуванню та встановленню квартирного телефону відповідно до обсягів субвенції, затверджених міським бюджетом міста Чернівці на поточний рік, та отриманої субвенції з державного бюджету (пункти 1.2, 2.1.1, 2.2.1).

Пунктом 2.1.2 договору унормовано, що Постачальник зобовязується помісячно надавати Платнику інформацію про фактично надані послуги по користуванню та встановленню квартирного телефону і списки отримувачів послуг на електронних носіях відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 р. Про єдиний державний та автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги до 05 числа місця, наступного за звітним, та складати з Платником зведені акти звірок спожитих послуг.

Відповідно до пунктів 2.2.3, 2.2.4 договору закріплено, що платник зобовязується своєчасно після одержання субвенції здійснювати перерахування коштів Постачальнику за надані послуги, проводити відшкодування витрат по мірі надходження коштів з державного бюджету.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту підписання 09 жовтня 2015 і діє по 31 грудня 2015 року, а в частині відшкодування пільг до їх повного виконання. У випадку якщо жодна зі сторін не заявила про його припинення, цей договір продовжує свою дію до 31 грудня відповідного наступного року.

Так, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про припинення Договору в установленому ним чи чинним законодавством порядку, суд доходить висновку, що з урахуванням пункту 5.1 строк дії Договору продовжено на 2016 рік.

Відповідно до доданих до позовної заяви розрахунків несплачених нарахувань, повязаних з наданням пільг на користування телефонним звязком за січень - грудень 2016 року, позивач належним чином виконав умови договору, по наданню послуг пільговим категоріям населення міста Чернівці на загальну суму 1146 232,19 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, частини першої статті 193 Господарського кодексу України унормовано, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту Договору вбачається, що ним не обумовлено строк виконання відповідачем, як платником, своїх визначених у п.п. 1.2. та 2.2.1 Договору зобовязань перед позивачем. Так, у Договорі не вказано, в який саме строк після отримання субвенції відповідач повинен оплатити кошти позивачеві.

Відтак, виходячи з вимог статті 530 ЦК України та беручи до уваги, що Договором не визначено строк виконання відповідачем зобовязання з оплати наданих позивачем послуг і він (Договір) не містить умов про строк виконання зобовязання з вказівкою на подію, яка має неминуче настати, з Договору або актів цивільного законодавства також не випливає обовязок відповідача негайного виконання своїх зобовязань, останній повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення позивачем відповідної вимоги.

Судом встановлено, що позивач надсилав відповідачеві розрахунки витрат на відшкодування збитків та неодноразово звертався до відповідача з листами, в яких повідомляв про стан заборгованості і просив її погасити.

Як зясовано в ході розгляду справи, на виконання умов Договору в період з січня по грудень 2016 року позивач надав телекомунікаційні послуги соціально незахищеним громадянам міста Чернівці, які користуються встановленими законами України пільгами на встановлення і користування телефонним звязком, на загальну суму 1 146 232,19 грн. (відповідно до оборотки за 2016 рік), при цьому не отримав від відповідача жодних коштів для компенсації понесених витрат з тих підстав, що відповідач не отримав субвенції з державного бюджету.

Так, відповідно до статті 617 ЦК України унормовано, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року в справі № 905/2358/16.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, у якому констатовано, зокрема, порушення національними судами пункту 1 статті 6 Право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу №1 до Конвенції, відсутність бюджетних коштів у відповідача на вищезазначені цілі не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позов задовольнити.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4-2, 4-3, 43, 49, 80, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, код 26075395) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Шевченка, 18, банківський рахунок №1 в АТ "Ощадбанк", МФО 300465, код 21560766 Чернівецької філії ПАТ "Укртелеком") заборгованість у сумі 1 146 232,19 грн. та 17 193,48 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 05 липня 2017 року

Суддя О.Г. Проскурняк