ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 липня 2017 року Справа № 910/21759/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Гольцової Л.А.,
Губенко Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Науково-виробничий центр технічної діагностики "Техдіагаз"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 13.04.2017
та на рішеннягосподарського суду міста Києва від 01.02.2017
у справі№ 910/21759/16 господарського суду міста Києва
за позовомДочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
простягнення 53 133,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана 03.05.2017 (згідно зі штемпелем поштового відділення зв'язку на конверті) Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Науково-виробничий центр технічної діагностики "Техдіагаз" (надалі - скаржник) касаційна скарга на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 та на рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2017 у справі № 910/21759/16 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Виходячи зі змісту наведених норм, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін про оскарження особою судових рішень.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України господарському суду необхідно враховувати, що належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів можна вважати розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Дослідивши касаційну скаргу з доданими до неї документами, колегія суддів прийшла до висновку, що скаржником не додано до касаційної скарги належних документів на підтвердження направлення позивачу у справі примірника касаційної скарги, оскільки, доданий до касаційної скарги опис вкладення у цінний лист, не є розрахунковим документом в розумінні вищенаведених норм, який підтверджував би факт надання відділенням зв'язку поштових послуг, отже, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що скаржником належним чином не дотримані вимоги ст. 1111 ГПК України щодо надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги та надання відповідних доказів до суду касаційної інстанції, що є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що до касаційної скарги, всупереч ст. 36 ГПК України, додано незавірену копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2253/10.

Разом з тим, Вищий господарський суд України зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України, скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ-1 ГПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Науково-виробничий центр технічної діагностики "Техдіагаз" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 та на рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2017 у справі № 910/21759/16 повернути скаржнику без розгляду.

2. Матеріали справи № 910/21759/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Л.А. Гольцова

Н.М. Губенко