ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Справа № 910/24994/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Полякова Б.М., Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргуАрбітражного керуючого, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" Кучака Юрія Федоровича
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року (щодо скарги на дії та бездіяльність ліквідатора Кучака Ю.Ф.)
у справі№ 910/24994/15 господарського суду м. Києва
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка"
пробанкрутство

за участю представників сторін:

арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф., посвідчення № 149 від 18.02.2013 року;

від Публічного акціонерного товариства "ВІЕС БАНК" - Левченко В.І., дов. № /1945/02 від 17.01.2017 року, Жук Р.С. дов. № 1410 від 14.12.2015 року;

від Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією "Союзконтракт Інвестмент" - Лазоренко Ю.О., дов. б/н від 02.03.2015 року,

від Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією "Альт-Інвест" - Загородня Д.М., дов. б/н від 14.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.02.2017 року у справі № 910/24994/15 (суддя - Чеберяк П.П.), відмовлено у задоволенні скарг Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (далі - ПАТ "ВіЕс Банк") на дії ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" (далі - ТОВ "Інтертехніка") арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у справі № 910/24994/15 (головуючий суддя - Остапенко О.М., суддя - Верховець А.А., суддя - Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу ПАТ "ВіЕс Банк" на ухвалу господарського суду м. Києва від 01.02.2017 року у справі № 910/24994/15 задоволено. Ухвалу господарського суду м. Києва від 01.02.2017 року у справі № 910/24994/15 про відмову у задоволенні скарг ПАТ "ВіЕс Банк" на дії (бездіяльність) ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. скасовано. Прийнято нове рішення, яким визнано дії (бездіяльність) ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. такими, що порушують норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Усунуто арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Інтертехніка". Покладено виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" на арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. до призначення господарським судом м. Києва нового ліквідатора.

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у справі № 910/24994/15, арбітражний керуючий ліквідатор ТОВ "Інтертехніка" Кучак Ю.Ф. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у справі № 910/24994/15 та залишити в силі ухвалу господарського суду м. Києва від 01.02.2017 року у справі № 910/24994/15.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 44, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року) (далі - Закон про банкрутство), ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 910/24994/15 передано на розгляд раніше визначеному складу колегії суддів: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Поляков Б.М., суддя - Короткевич О.Є. (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.05.2017 року в матеріалах справи).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.05.2017 року у справі № 910/24994/15 прийнято касаційну скаргу арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" Кучака Ю.Ф. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у справі № 910/24994/15 до провадження. Призначено розгляд касаційної скарги у засіданні колегії суддів Вищого господарського суду України на 13.06.2017 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.06.2017 року у справі № 910/24994/15 продовжено строк розгляду касаційної скарги арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" Кучака Ю.Ф. Відкладено розгляд касаційної скарги арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" Кучака Ю.Ф. на 27.06.2017 року.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, у вказаному вище складі, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення уповноважених представників, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2015 року порушено провадження у справі № 910/24994/15 про банкрутство ТОВ "Інтертехніка", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. Попереднє засідання призначено на 14.12.2015 року.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду першої інстанції від 14.12.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Інтертехніка" на загальну суму 157 180 803,91 грн., до якого, в тому числі, окремо включено вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, а саме: ПАТ "ВіЕс Банк" на суму 65 119 441,34 грн. та Малого приватного підприємства "Калина" на суму 78 968,14 грн.

Постановою господарського суду м. Києва від 15.02.2016 року боржника визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 19.02.2016 року за № 28435.

22.11.2016 року до господарського суду м. Києва надійшла скарга ПАТ "ВіЕс Банк" на ліквідатора Кучака Ю.Ф. щодо неналежного виконання ним повноважень.

19.01.2017 року до господарського суду м. Києва надійшла скарга ПАТ "ВіЕс Банк" на дії ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. щодо неналежного виконання ним повноважень ліквідатора.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону про банкрутство у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 11 ст. 41 Закону про банкрутство дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Вказані скарги обґрунтовані неналежним, на думку скаржника, виконанням арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. покладених на нього обов'язків ліквідатора банкрута, оскільки останнім залучено торгуючу організацію з порушенням вимог Закону про банкрутство, не надано суду доказів проведення інвентаризації майна банкрута, аналізу його фінансового становища, вжиття заходів щодо виявлення майнових активів боржника, прийняття до свого відання майна банкрута, вчинення дій щодо його зберігання та охорони, не надано доказів звітування перед комітетом кредиторів боржника про хід проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Інтертехніка", нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат, а також складу майна боржника при продажі частинами, не надано доказів, які б підтверджували передачу ліквідатором документів, що підлягають обов'язковому зберіганню до відповідних архівних установ, доказів вжиття заходів щодо закриття казначейського рахунку та включення до ліквідаційної маси ТОВ "Інтертехніка" чотирьох патентів на промислові зразки.

Крім того, скаржник також посилався на те, що ліквідатором були створені умови через які ПАТ "ВіЕс Банк" не змогло взяти участь у другому повторному аукціоні з продажу майна ТОВ "Інтертехніка", а також те, що протягом ліквідаційної процедури арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. здавалося в оренду майно ТОВ "Інтертехніка" та вчинялись дії по приховуванню коштів від оренди нежитлових приміщень банкрута.

З огляду на викладені обставини, кредитор звернувся до суду зі скаргами на дії ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., в яких просив суд визнати дії (бездіяльність) ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. такими, що порушують норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та припинити його повноваження як ліквідатора банкрута.

За наслідками розгляду заявлених вимог оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 01.02.2017 року відмовлено у задоволенні скарг ПАТ "ВіЕс Банк" на дії ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши ухвалу господарського суду м. Києва від 01.02.2017 року у справі № 910/24994/15 в апеляційному порядку, Київський апеляційний господарський суд в постанові від 10.04.2017 року дійшов висновку про необхідність її скасування та прийняття нового рішення, яким визнано дії (бездіяльність) ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. такими, що порушують норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та усунув його від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Інтертехніка".

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Стаття 98 Закону про банкрутство надає арбітражному керуючому для здійснення своїх повноважень певний обсяг прав та встановлює перелік обов'язків, зокрема, обов'язок неухильно дотримуватися вимог законодавства, здійснювати заходи щодо захисту майна боржника, вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту.

Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний, зокрема: діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство; додержуватися вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" щодо обмеження використання своїх повноважень з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, одержання дарунків (пожертв).

Частинами 1, 3, 5 ст. 51 Закону про банкрутство передбачено, що за договором про проведення аукціону організатор аукціону зобов'язується за свій рахунок провести аукціон та укласти договір з його переможцем, а замовник - сплатити організаторові аукціону обумовлену договором винагороду. Після оприлюднення оголошення про проведення аукціону організатор може відмовитися від договору лише у випадку, коли проведення аукціону стало неможливим з причин, за які організатор аукціону не відповідає. Організатор аукціону виконує такі функції: опубліковує і розміщує повідомлення про продаж майна боржника і повідомлення про результати проведення торгів; приймає заявки на участь в аукціоні; укладає із заявниками договори про завдаток; визначає учасників торгів; здійснює проведення торгів; визначає переможця торгів і підписує протокол про результати проведення торгів; повідомляє учасників торгів про результати проведення торгів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 02.11.2016 року організатором аукціону на сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України розміщено оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна ТОВ "Інтертехніка" по оціночній вартості, призначеного на 02.12.2016 року з терміном подачі заяв на участь до 15:00 04.11.2016 року включно.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, оголошення, опубліковані на офіційних сайтах, відповідали вимогам, які ставляться Законом про банкрутство. Інформацію щодо характеристики майна по лоту № 2 викладено повно та обґрунтовано відповідними доказами у вигляді фотографічних зображень правовстановлюючих документів. До того ж, з метою забезпечення участі в аукціоні максимального кола учасників та реалізації майна банкрута за найвищу ціну, у відповідності до ст. 58 Закону про банкрутство оголошення про продаж майна було розміщено на самому об'єкті продажу, що підтверджується відповідними фотографічними зображеннями нерухомого майна, які містяться в оголошенні про проведення аукціону з продажу майна банкрута, опублікованого на веб-сайті ВГСУ та Міністерства юстиції України.

02.12.2016 року о 10:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Мстислава Скрипника патриарха, буд. 40, прим. 1001, оф. 4 відбувся другий повторний аукціон з продажу майна банкрута - ТОВ "Інтертехніка", на якому було реалізовано нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з №1 по №10 (групи приміщень №15), з №ХУІ по №ХХ, №ХХУ, XXVI підвалу, з №1 по №82 (групи приміщень №5) першого поверху, з №1 по №59 (групи приміщень №7), №№ II, ІII, IV, V другого поверху (в літ А) загальною площею 8439,30кв.м., які знаходяться за адресою м.. Київ, вул. Срібнокільська, буд. 3-Г за ціною 5 020 911,04 грн., кошти від реалізації направлені на погашення кредиторських вимог забезпеченого кредитора - ПАТ "ВіЕс Банк".

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону про банкрутство до заяви на участь в аукціоні повинні додаватися копії таких документів:

- документа, що підтверджує повноваження особи на здійснення дій від імені заявника;

- документа про сплату гарантійного внеску.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону про банкрутство рішення про відмову в допуску заявника до участі в аукціоні приймається у разі, якщо:

- заява на участь в аукціоні не відповідає вимогам, що встановлені цим Законом і вказаним у повідомленні про проведення аукціону;

- подані заявником документи не відповідають встановленим до них вимогам;

- на дату складання протоколу про визначення учасників аукціону не підтверджено надходження гарантійного внеску на рахунки, вказані в повідомленні про проведення аукціону.

ПАТ "ВіЕс Банк" стверджував, що станом на 10:20 год. 04.11.2016 року останнім було сплачено гарантійний внесок у встановленому Законом розмірі та порядку, а саме визначений у оголошенні розмір 10% від початкової вартості лоту №2 - 12 552 277,12 грн.

Разом з тим, відповідного платіжного доручення станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції матеріали справи не містили, і лише до доповнень до апеляційної скарги у якості додатку банком долучено платіжне доручення №109242 від 03.11.2016 року на суму 12 552 277,12 грн., яке проведено банком 03.11.2016 року. Тобто, місцевий господарський суд був позбавлений можливості його дослідити та надати оцінку вказаному платіжному дорученню.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Обґрунтування неможливості подати відповідний доказ до суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не було прийнято, оскільки відповідне платіжне доручення датоване 03.11.2016 року, заяву про визнання аукціону недійсним банком подано 14.11.2016 року, розгляд справи чотири рази відкладався, останній раз на 01.02.2017 року, а відтак, суд апеляційної інстанції вказав на те, що у скаржника було достатньо часу для подання його суду першої інстанції.

Разом з тим, як встановлено судом та вбачається з виписки з рахунку ТОВ "УТД "Меркурій" за період з 01.11.2016 року по 05.11.2016 року гарантійний внесок від ПАТ "ВіЕс Банк" на рахунок торгуючої організації не надходив.

Як пояснив представник скаржника в суді апеляційної інстанції в письмових поясненнях, банк встиг до закінчення операційного часу банку відкликати даний платіж, у зв'язку з чим дані кошти не відображені у виписці по рахунку ТОВ "Універсальний торговий дім "Меркурій" за період з 01.11.2016 року по 05.11.2016 року, що також свідчить про незацікавленість та відсутність реального наміру взяти участь в аукціоні.

Крім того, ПАТ "ВіЕс Банк" стверджує, що останнє не могло подати заяву про участь в аукціоні у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням організатора аукціону.

У той же час, апелянтом не надано належних пояснень, що завадило останньому 04.11.2016 року з 10-20 год. до 15:00 год. направити через поштову установу на поштову чи юридичну адресу організатору аукціону заяву про участь у другому повторному аукціоні з продажу майна ТОВ "Інтертехніка" з усіма додатками та відповідно до приписів норм ч. 2 ст. 255 ЦК України, така заява вважалась би поданою вчасно.

Посилання скаржника на приписи норм ч. 4 ст. 60 Закону про банкрутство, як на підставу неможливості направлення заяви про участь в аукціоні через поштову установу, визнано судом апеляційної інстанції безпідставними та необґрунтованими, оскільки заява про участь у аукціоні була б зареєстрована торгуючою організацією у журналі заяв на участь у аукціоні із зазначенням порядкового номеру, дати і точного часу її подання (дата та час подання заяви до поштової установи) після її отримання ТОВ "УТД "Меркурій".

Щодо доводів ПАТ "ВіЕс Банк" про недопущення представників Банку до участі в аукціоні в якості спостерігачів, то судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на дату проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута, матеріали справи не містили доказів звернення до замовника аукціону будь-яких осіб, у тому числі і ПАТ "ВіЕс Банк", з клопотанням про доступ до місця проведення другого повторного аукціону з продажу майна ТОВ "Інтертехніка".

Заяву відповідного змісту ПАТ "ВіЕс Банк" направило на адресу замовника аукціону засобами зв'язку лише 01.12.2016 року та отримано останнім лише 05.12.2016 року, в той час як аукціон призначено на 02.12.2016 року, тобто після проведення другого повторного аукціону з продажу заставного майна банкрута.

Відповідно до ст. 63 Закону про банкрутство організатор забезпечує доступ до місця проведення аукціону учасникам аукціону, замовнику аукціону та особам, указаним замовником, працівникам державних органів при виконанні їхніх службових обов'язків та представникам засобів масової інформації. Для участі в аукціоні покупці одержують квитки учасників аукціону, які повинні містити відомості про: назву майна, в аукціоні якого бере участь покупець; умови проведення аукціону.

Таким чином, як встановлено судом апеляційної інстанції, твердження ПАТ "ВіЕс Банк" про недопущення його представників до місця проведення аукціону не відповідають дійсності, оскільки останній у встановленому Законом порядку не звертався до замовника аукціону з заявою про доступ до місця проведення другого повторного аукціону з продажу майна ТОВ "Інтертехніка".

Судом апеляційної інстанції також відхилено доводи скаржника щодо проведення спірного аукціону з продажу лоту № 2 на годину раніше від призначеного часу, зазначеному в оголошенні, з огляду на таке.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, у встановленому законом порядку учасниками аукціону з продажу майна банкрута по лотах №№1-4 визнано ТОВ "Мідас ХХІ" та ТОВ "АТІ Інвестмент".

З огляду на той факт, що всі особи, визначені у ст. 63 Закону про банкрутство, прибули на аукціон з продажу майна ТОВ "Інтертехніка" 02.12.2016 року о 10:00 год., ліцитатор запропонував провести аукціони з продажу майна банкрута по лотах №№ 1-4 у наступному порядку:

- аукціон з продажу лоту № 1 майна банкрута о 10:00 год.;

- аукціон з продажу лоту № 2 майна банкрута одразу ж по закінченню аукціону з продажу лоту № 1 майна банкрута.

Пропозиція ліцитатора була прийнята учасниками аукціону, що підтверджується відеозаписом проведення аукціону, у зв'язку з чим другий повторний аукціон з продажу заставного майна банкрута (лоту №2) було проведено 02.12.2016 року з 10:04 год. по 10:20 год. Визначений порядок аукціону не суперечить законодавству.

Крім того, суд апеляційної інстанції не погодився з твердженням скаржника, що на момент проведення другого повторного аукціону щодо реалізації майна банкрута існувала заборона на його проведення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 01.12.2016 року у справі № 910/21925/16 за позовом ПАТ "ВіЕс Банк" до ТОВ "Універсальний торговий дім "Меркурій" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Інтертехніка" про зобов'язання вчинити дії, задоволено частково заяву ПАТ "ВіЕс Банк" про вжиття заходів до забезпечення позову та з метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набрання рішенням у даній справі законної сили заборонено ТОВ "Універсальний торговий дім "Меркурій" (01103, м. Київ, вул. Дружби Народів, 20 оф. 33, ) вчиняти дії щодо організації та проведення другого повторного аукціону в процедурі банкрутства ТОВ "Інтертехніка" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 16; ), який призначено на 02.12.2016 року, з продажу Лота №2 (Нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з №l по №10 (групи приміщень №15), з №XVI по №XX, №№XXV, XXVI підвалу, з №l по №82 (групи приміщень №5) першого поверху, з №1 по №59 (групи приміщень No7), №№II, III, IV, V другого поверху загальною площею 8439,30 кв. м.: місцезнаходження: м. Київ, вул. Срібнокільєька, 3-Г (літера "А"), за стартовою ціною - 125 522 771,20 грн. без ПДВ), який призначений на 02.12.2016 року.

Суд апеляційної інстанції вказав на те, що у даному випадку ані торгуючій організації, ані ліквідатору станом на дату проведення другого повторного аукціону з продажу заставного майна банкрута - 02.12.2016 року не було відомо про наявність ухвали господарського суду м. Києва від 01.12.2016 року у справі №910/21925/16 про забезпечення позову, оскільки доказів протилежного ПАТ "ВіЕс Банк" суду не надано.

Разом з тим, банком не надано також доказів виконання ухвали господарського суду м. Києва від 01.12.2016 року у справі №910/21925/16 (відкриття виконавчого провадження, внесення записів про заборону вчиняти дії з реалізації нерухомого майна банкрута до відповідного реєстру тощо).

Також, судом апеляційної інстанції відхилено твердження скаржника щодо продажу майна банкрута за заниженою ціною, з огляду на таке.

Статтями 65 та 66 Закону передбачено особливості проведення повторного та другого повторного аукціону. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону. Частиною 3-4 ст. 66 Закону визначено особливості проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості. Так, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості. Під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір.

Як вбачається з матеріалів справи та оголошень, розміщених на сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України початкова вартість лоту № 2 - 196 129 330,00 грн. (без можливості зниження початкової вартості), при повторному аукціоні лоту № 2 - 156 903 464,00 грн., з можливістю зниження початкової вартості на тому ж аукціоні, при другому повторному аукціоні лоту № 2 - 125 522 771,00 грн., з можливістю зниження початкової вартості на тому ж аукціоні.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що зниження ціни продажу нерухомого майна банкрута не суперечило вимогам Закону про банкрутство, що свідчить про необґрунтованість посилань ПАТ "ВіЕс Банк" про продаж майна банкрута по заниженій вартості.

Суд апеляційної інстанції також не погодився з твердженням скаржника про необхідність прийняття комітетом кредиторів рішення щодо розподілу з метою подальшого продажу майна банкрута на лоти, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про визначення складу майна в разі продажу частини майна у процедурі санації боржника або ліквідації банкрута.

З огляду на приписи вказаної норми рішення комітету кредиторів про визначення складу майна в разі продажу частини майна у процедурі ліквідації банкрута необхідне у випадку, коли майна банкрута достатньо для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, і за результатами реалізації майна у процедурі ліквідації боржник зможе продовжувати свою підприємницьку діяльність. У такому разі необхідне рішення комітету кредиторів банкрута, яку саме частину майна слід виставляти на продаж, а яка залишиться у власності боржника після відновлення його платоспроможності.

Можливість відновлення платоспроможності боржника у ліквідаційній процедурі після реалізації частини його активів передбачена частиною п'ятою ст. 46 Закону про банкрутство, відповідно до змісту якої, якщо майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність. У такому разі ліквідатор протягом п'яти днів з дня прийняття господарським судом відповідного рішення повідомляє про це орган або посадову особу органу, до компетенції якого належить призначення керівника (органів управління) боржника, у разі необхідності забезпечує проведення зборів чи засідання таких органів та продовжує виконувати повноваження керівника органів управління) до їх призначення у встановленому порядку.

У свою чергу, скаржник надав власне тлумачення приписам норм п. 8 ч. 8 ст. 26 Закону та дійшов висновку про необхідність наявності рішення комітету кредиторів про визначення частин (лотів) майна банкрута, яке виставлятиметься на продаж, у той час як у вказаною нормою передбачено "в разі продажу частини майна", а не "в разі продажу майна частинами".

Доказів стосовно того, що станом на дату проведення аукціону з продажу майна банкрута комітет кредиторів вимагав проведення зборів кредиторів, робив запити щодо надання додаткової чи іншої інформації ліквідатору, чи наявності у комітету кредиторів зауважень щодо порядку реалізації майна банкрута матеріали справи не містять.

Враховуючи, що первісний аукціон з продажу заставного майна цілісним майновим комплексом не відбувся у зв'язку із відсутністю заявок на участь в аукціоні, аукціон по оціночній вартості, повторний аукціон та другий повторний аукціон з продажу майна окремими лотами здійснювався з повідомленням про це комітет кредиторів та ПАТ "ВіЕс Банк", суд апеляційної інстанції вказав на те, що висновок скаржника щодо необхідності наявності рішення комітет кредиторів банкрута з розподілом майна для реалізації на лоти є необґрунтованим та посилання скаржника на порушення ліквідатором вимог п. 8 ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство є помилковим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 04.10.2016 року у справі № 46/553-б.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що будь-яких заперечень щодо недоцільного розподілу майна банкрута на лоти від учасників комітету кредиторів ТОВ "Інтертехніка", які мають право голосу, встановлено не було.

Крім того, як встановлено судом та вбачається з наявного в матеріалах справи звіту ліквідатора, в ході проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Інтертехніка" арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. вживались заходи щодо виявлення майнових активів боржника. Зокрема, останнім були направлені запити до повноважних органів про надання інформації щодо наявності у банкрута майнових активів.

У відповідь на направлені запити:

- листом від 03.12.2015 року УДВС ГТУЮ у м. Києві повідомило ліквідатора про наявні виконавчі провадження боржником у яких виступало ТОВ "Інтертехніка";

- листом від 20.04.2016 року № 8744 УДВС ГТУЮ у м. Києві повідомило ліквідатора, що виконавчі провадження боржником у яких виступає ТОВ "Інтертехніка" в Управлінні відсутні;

- листом від 01.04.2016 року № 11/3278 Головне управління Держпраці у Київській області та місту Києву повідомило ліквідатора, що за боржником не значаться великотоннажні автомобілі, технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації у вулично-дорожній мережі, трубопроводах, об'єктах нафтогазового комплексу, ділянок надр, наданих для експлуатації та будівництва підземних споруд;

- листом від 23.03.2016 року № 10/26-39/2303/05 Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві повідомив ліквідатора, що банкруту 06.04.2005 було видано дозвіл на виконання будівельних робіт торгово-розважального та житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. 10-б мікрорайон житлового масиву Позняки на вул. Срібнокільській, 3;

- листом від 01.04.2016 року № 09/01/7521 Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку повідомила ліквідатора, що боржник не значиться серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів;

- листом від 12.11.2015 № 21.1.19-17247 Державіаслужба повідомила ліквідатора, що за боржником повітряні судна не зареєстровані;

- листом від 22.03.2016 року № 1616/20/15-16 Укртрансбезпека повідомила ліквідатора, що за боржником плавзасобів великого та малого флоту не зареєстровано;

- листом від 12.11.2015 № 01-11/5190 Державна інспекція сільського господарства в м. Києві повідомила ліквідатора, що за боржником немає зареєстрованої запитуваної техніки;

- листом від 16.03.2016 року РСЦ в м. Києві МВС України повідомив ліквідатора, що за банкрутом транспортні засоби не зареєстровані;

- листом від 28.03.2016 року № 33-26-7777.2-4465/2-16 ГУ Держземагенства у м. Києві повідомило ліквідатора, що за боржником на праві оренди рахується земельна ділянка за адресою: м. Київ, вул. 10-б мікрорайон житлового масиву Позняки на вул. Срібнокільській, 3;

- листом від 05.04.2016 року № 23-07/548-7 Головне управління регіональної статистики м. Києва повідомило ліквідатора, що боржник не значиться засновником суб'єктів господарської діяльності;

- листом від 28.03.2016 року № 2199/10/26-70-07 Київська митниця ДФС повідомила ліквідатора, що банкрутом митне оформлення товарів не здійснювалося;

- листом від 07.07.2016 року № 01-11/1145 Державна інспекція сільського господарства у м. Києві повідомила ліквідатора, що за банкрутом сільськогосподарська техніка не зареєстрована;

- відповідно до витягів з Державного реєстру патентів України на винаходи, Державного реєстру патентів України на корисні моделі, Державного реєстру патентів України на промислові зразки, Державного реєстру України топографій інтегральних мікросхем, Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, Державного реєстру України назв місць походження та географічних зазначень походження товарів і прав на використання зареєстрованих кваліфікованих зазначень походження товарів, Реєстру організацій колективного управління, Реєстру уповноважених організацій колективного управління, Реєстру виробників та розповсюджувачів програмного забезпечення, станом на 17.12.2016 року за банкрутом права інтелектуальної власності не зареєстровані.

28.11.2016 року ліквідатором банкрута отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відповідно до змісту якого у власності банкрута значиться рухоме майно, передане в заставу МПП "Калина".

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 17.11.2015 року № 47804554 у власності боржника рахується цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Срібнокільській, 3г та рахувалося майно, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Срібнокільській, 3а, 3б, 3в.

Ліквідатором банкрута встановлено, що нерухоме майно, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Срібнокільській, 3а, 3б, 3в, було реалізовано банкрутом у 2014 році, тобто більше як за один рік до порушення провадження у даній справі, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 17.09.2014 року.

Суд апеляційної інстанції вказав на те, що наведені вище обставини підтверджують безпідставність тверджень скаржника щодо невжиття ліквідатором банкрута заходів щодо виявлення майнових активів ТОВ "Інтертехніка".

Твердження ПАТ "ВіЕс Банк" щодо того, що ліквідатором не здійснено належним чином інвентаризацію майна банкрута також визнано такими, що не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи містять акт інвентаризації за результатами вчинених ліквідатором ТОВ "Інтертехніка" дій по пошуку та виявленню активів банкрута. Також матеріали справи містять відомості щодо руху коштів на ліквідаційному рахунку банкрута та відомості щодо направлення залишку коштів на рахунку на погашення кредиторських вимог банкрута. Посилання банку на відсутність реквізитів у акті інвентаризації майна банкрута у відповідності до вимог Наказу Міністерства фінансів України від 17.06.2015 №572 "Про затвердження типових форм для відображення бюджетними установами результатів інвентаризації" судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованими, оскільки ТОВ "Інтертехніка" не є бюджетною установою, відповідно, до неї вказаний Наказ не застосовується.

Крім того, відсутність у акті інвентаризації окремих реквізитів не спростовує сам факт здійснення ліквідатором банкрута інвентаризації активів ТОВ "Інтертехніка".

Крім того, суд апеляційної інстанції вказав на те, що посилання банку на не вчинення ліквідатором дій щодо виявлення ознак фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься Звіт про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможності ТОВ "Інтертехніка", відповідно до змісту якого, після проведеної оцінки фінансово-господарського стану боржника на предмет наявності ознак приховуваного, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства арбітражний керуючий дійшов висновку, що в діях керівництва ТОВ "Інтертехніка" відсутні ознаки дій з фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства та приховуваного банкрутства.

Судом також встановлено безпідставність тверджень ПАТ "ВіЕс Банк", що ліквідатором не сформовано ліквідаційну масу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором банкрута за результатами дій, вчинених у ліквідаційній процедурі, сформовано ліквідаційну масу до якої включено майно банкрута, реалізоване на аукціоні 02.12.2016 року за лотом № 1 по вартості 402 777,60 грн. та лотом № 4 по вартості 2380,80 грн. Крім того, ліквідатором виявлено грошові кошти на рахунках банкрута у сумі 429 788,41 грн., докази чого наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 41 Закону про банкрутство під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рахунки банкрута у встановленому законом порядку закриті, що підтверджується листом ПАТ "Сбербанк" від 25.04.2016 року № 4653/5107-2-6БТ, листом АТ "Укрексімбанк" від 27.04.2016 року № 076-005/1096, довідкою АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 10.11.2016 року № 136-02/16-26/562 та довідкою ПАТ КБ "Приватбанк" від 27.12.2016 року № 161227SU11470300.

Твердження ПАТ "ВіЕс Банк", що ліквідатором не закрито рахунки банкрута у ПАТ "Укрінбанк" та Державній казначейській службі України, також визнано такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до листа ПАТ "Укрінком" від 27.02.2017 року №433/01, наданого суду апеляційної інстанції, яке є правонаступником ПАТ "Укрінбанк", усі рахунки ТОВ "Інтертехніка" відкриті у ПАТ "Укрінбанк" станом на 13.07.2016 року були закриті.

Суд апеляційної інстанції вказав також на те, що оскільки Державна казначейська служба України не є банківською установою, закриття рахунку банкрута у казначейській службі не є обов'язковим. Разом з тим, рахунок банкрута у казначейській службі можливо закрити лише після ліквідації банкрута та внесення відповідних відомостей до реєстру.

Посилання скаржника про не включення ліквідатором банкрута до ліквідаційної маси ТОВ "Інтертехніка" чотирьох патентів боржника на промислові зразки №14059, №14060, №14061 та 14063 на шафи також визнано судом апеляційної інстанції безпідставними, оскільки встановлено, що останні не належать боржнику на праві власності. Вказані патенти належать на праві власності ЗАТ "Інтертехніка", найменування якої було змінено відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" на ПАТ "Інтертехніка" (83005, Донецька обл., м. Донецьк, Ленінський район, вул. Кемеровська, буд. 5; , що підтверджується наявним у справі витягом щодо вказаної особи. Тобто власником вказаних патентів є інша юридична особа.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" право власності на промисловий зразок засвідчується патентом. Строк дії патенту на промисловий зразок становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника патенту, але не більш як на п'ять років. Дія патенту припиняється достроково за умов, викладених у статті 24 цього Закону.

Судом апеляційної інстанції, встановлено, що з відомостей з Державного реєстру патентів України на промислові зразки вбачається, що ЗАТ "Інтертехніка" подано заявки на отримання патентів на шафи холодильні 25.05.2006 року, відповідно строк дії патентів завершився 25.05.2016 року, що спростовує посилання банку про початок перебігу строку дії вказаних патентів з дати набрання ними чинності 25.04.2007 року.

В поданих до суду скаргах на дії Пат "ВіЕс Банк" також посилалося на неприйняття ліквідатором до свого віддання майна банкрута та не вжиття заходів щодо його зберігання та охорони.

Суд апеляційної інстанції вказав на те, що вказані твердження спростовуються наявним в матеріалах справи наказом № 2 від 10.03.2016 року згідно якого, ліквідатором банкрута прийнято майно ТОВ "Інтертехніка" в господарське віддання.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження.

Таким чином, обов'язком ліквідатора є забезпечення збереження майна банкрута. Судом апеляційної інстанції встановлено, що арбітражним керуючим вказаний обов'язок виконано належним чином, майно банкрута протягом ліквідаційної процедури знаходилося у належному стані, підтвердженням чого є і сам факт його відчуження без будь-яких претензій щодо стану майна у покупців. З огляду на той факт, що скаржником не надано будь-яких доказів того, що майно ТОВ "Інтертехніка" було пошкоджено у ліквідаційній процедурі, посилання останнього на відсутність у матеріалах справи доказів того, що майно зберігається та охороняється, як на обґрунтування неналежним чином виконання ліквідатором повноважень, судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованими.

Твердження скаржника, що ліквідатором банкрута протягом ліквідаційної процедури здавалося в оренду майно ТОВ "Інтертехніка" та вчинялись дії по приховуванню коштів від оренди нежитлових приміщень банкрута також визнано необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, ліквідатором банкрута жодного договору оренди під час виконання повноважень підписано не було, а кошти отримані від здачі майна в оренду, на підставі договорів оренди підписаних попереднім керівництвом, направлялися на погашення комунальних послуг, які є необхідними у ліквідаційній процедурі з метою збереження майна у належному стані та не суперечать приписам норм п.1 та п. 3 ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство.

В апеляційній скарзі банк також зазначав, що ліквідатором банкрута щомісячно подавалися неналежні звіти комітету кредиторів.

Відповідно до частини дев'ятої ст. 41 Закону, ліквідатор не рідше ніж один раз на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, з огляду на той факт, що приписами норм Закону не встановлено форму подання зазначеної звітності комітету кредиторів, ліквідатором банкрута щомісячно направлялися учасникам комітету кредиторів ТОВ "Інтертехніка" та суду поточні звіти ліквідатора та звіти про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора з доказами їх направлення, які містяться в матеріалах справи та що не заперечується скаржником.

Вказані звіти формувалися шляхом додавання ліквідатором відомостей про вчинені у поточному місяці ліквідатором дії, шляхом приєднання відповідної інформації до поточного звіту попереднього періоду.

Виходячи з чого, суд апеляційної інстанції вказав на те, що твердження банку, що ліквідатором кожного місяця подавалися тотожні поточні звіти не відповідають дійсності та спростовуються самими змістами зазначених звітів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга з викладених вище відстав задоволенню не підлягає.

В свою чергу, інші доводи скаржника щодо наявності підстав для задоволення скарг на дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута та усунення його від виконання ним свої повноважень з огляду на порушення останнім під час підготовки до проведення аукціону з продажу майна боржника, зокрема під час обрання організатора аукціону, вимог Закону про банкрутство, визнано такими, що заслуговують на увагу, оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у даній справі саме з наведених підстав задоволено апеляційну скаргу банку та визнано недійсним другий повторний аукціон в процедурі банкрутства ТОВ "Інтертехніка", який відбувся 02.12.2016 року, з продажу лоту № 2 - нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з № l по № 10 (групи приміщень № 15), з № XVI по № XX, №№XXV, XXVI підвалу, з № l по № 82 (групи приміщень № 5) першого поверху, з № l по № 59 (групи приміщень № 7), №№ II,III,IV,V другого поверху загальною площею 8439,30 кв. м, місцезнаходження: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (літера "А"), за ціною 5 020 911,04 грн., а також визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеного майна, укладеного між ТОВ "Інтертехніка" та ТОВ "АТІ Інвестмент" за результатами аукціону з реалізації майна по лоту №2, проведеного 02.12.2016 року.

При цьому, судом встановлено, що ліквідатор банкрута під час підготовки до проведення аукціону з продажу майна боржника, зокрема під час обрання організатора аукціону, обмежившись лише поверхневим та формальним дослідженням поданої заявки, порушив вимоги Закону про банкрутство, що в свою чергу призвело до визначення торгуючої організації, яка не відповідає вимогам закону.

Крім того, враховуючи, що організатор аукціону в особі директора ТОВ "УТД "Меркурій" Тритяченко О.В. станом на момент проведення другого повторного аукціону був заінтересованою особою стосовно ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., останній не здійснив жодних дій щодо усунення конфлікту інтересів.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлені обставини, з яким закон пов'язує можливість визнання дій (бездіяльності) ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. такими, що порушують норми Закону про банкрутство, і як наслідок усунення його від повноважень ліквідатора ТОВ "Інтертехніка".

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала господарського суду м. Києва від 01.02.2017 року у даній справі про відмову у задоволенні скарг ПАТ "ВіЕс Банк" на дії (бездіяльність) ліквідатора ТОВ "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. є такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а тому наявні підстави для її скасування.

Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2017 року у даній справі постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року (щодо визнання аукціону недійсним) у справі № 910/24994/15 залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу арбітражного керуючого, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" Кучака Юрія Федоровича залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року (щодо скарги на дії та бездіяльність ліквідатора Кучака Ю.Ф.) у справі № 910/24994/15 залишити без змін.

Головуючий: Погребняк В.Я.
Судді: Поляков Б.М.
Короткевич О.Є.