ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р. Справа № 911/1096/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна»

до 1. Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл»;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія»

про стягнення 120 380,82 грн.

Суддя В.М. Антонова

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 23.03.2017)

від відповідача1: ОСОБА_2 (дов. б/н від 22.05.2017)

від відповідача2: ОСОБА_3 (дов. № 16/01 від 16.01.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна», 11.04.2017 року звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача 1, Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл», та відповідача 2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія», про стягнення 120 380,82 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.04.2017 року (суддя Антонова В.М.) порушено провадження у справі № 911/1096/17 та призначено розгляд справи на 25.05.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 належним чином не виконував вимоги ліцензійного договору № 1249/02-14 від 01.02.2014 року, який був укладений з позивачем.

У судовому засіданні 25.05.2017 року відповідачі 1, 2 подали відзиви на позовну заяву, в яких останні просили відмовити суд у задоволенні позовних вимог, з огляду їх необґрунтованості та безпідставності.

У судовому засіданні 25.05.2017 року оголошено перерву до 15.06.2017 року.

Через відділ діловодства суду 14.06.2017 року від позивача надійшло заперечення на відзив відповідача 2, в яких останній просив задовольнити позовні вимоги.

Через відділ діловодства суду 15.06.2017 року від відповідача 1 надійшли письмові пояснення до справи.

Представник позивача у судове засідання 15.06.2017 року зявився, дав пояснення по суті спору та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідачів 1, 2 у судове засідання 15.06.2017 року зявились, проти позовних вимог заперечили та дали пояснення по суті спору.

Представник відповідача-1 повідомив суд, що акти узгодження ліцензій ним отримано 26.05.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАРЕКС УКРАЇНА" (надалі - позивач, Субліцензіар) та Акціонерним товариством "ФОЗЗІ РІТЕЙЛ" (надалі - відповідач-1, ОСОБА_4), Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПАНСІЯ" (надалі - відповідач-2, Афілійована особа) укладено Ліцензійний договір № 1249/02-14 (надалі - Договір).

ОСОБА_5 до п. 2.1, 2.2 Договору, Субліцензіар зобов'язується в рамках Ліцензійної угоди надати ОСОБА_4 та Афілійованим особам ліцензії (тимчасові або постійні) на право користування програмними продуктами Microsoft ,тимчасові ліцензії SoftwareAssurance (надалі разом - Ліцензії). Список базових програмних продуктів, на які надаються Ліцензії , зазначено у «Формі вибору продуктів», повний перелік програмних продуктів вказується в Додатку № 1 до даного Договору.

Згідно з п. 2.10 Договору, ОСОБА_4 та Афілійовані особи зобов'язуються прийняти право користування програмними продуктами, що зазначені в Додатку №1 й оплатити їх в строки й на умовах, установлених в розділі 3 даного Договору.

У п. 3.3 Договору сторони погодили, що загальна сума винагороди за Постійні та Тимчасові ліцензії, що сплачується ОСОБА_4 та Афілійованими особами по даному Договору, на дату його укладення, виходячи з розміру винагороди за кожну Ліцензію, що встановлений в Додатку №2, та кількості Ліцензій для кожної зі Сторін Договору по кожному виду програмного продукту, зазначеного в Додатку № 1 до даного договору, складає: 3 726 128,00 грн. що є еквівалентом 466 173,90 доларів США за офіційним курсом НБУ національної валюти України стосовно долара США відповідно до Продажу доларів США на дату підписання даного Договору що дорівнює 799,30 грн. за 100 доларів США.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що винагорода за Ліцензії сплачується ОСОБА_4 та кожною з Афілійованих осіб у порядку та на умовах, передбачених у Додатку № 2 до даного Договору.

Датою платежу за даним Договором (згідно п. 3.5. Договору) вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Субліцензіара. Роялті сплачується ОСОБА_4 та Афілійованими особами банківським переказом на поточний рахунок Субліцензіара № НОМЕР_1 в AT «ОСОБА_6 Аваль» МФО 300335 на підставі рахунку, виставленого Субліцензіаром.

Положеннями п. 3.6. Договору встановлено, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного Договору більш ніж на 2% порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі:

С = В х (К2/К1), де

В - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання даного Договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії даного Договору, що підлягає сплаті;

С - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами даного Договору після перерахунку;

К1 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату підписання даного Договору;

К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного ОСОБА_4 узгодження ліцензій згідно п.3.6 Договору.

У випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 Договору, Субліцензіар зобов'язаний направити ОСОБА_4 узгодження ліцензій, а ОСОБА_4 зобов'язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня одержання ОСОБА_4 узгодження ліцензій здійснити таку оплату. ОСОБА_5 є невід'ємними частинами цього Договору (п. 3.7. Договору).

Пунктом 7.1 Договору сторони погодили, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.05.2015 р., але у будь - якому випадку до повного виконання зобов'язань Сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов укладеного договору позивач надав право на користування ліцензіями.

25.02.2016 р. позивач на адресу ПАТ «Фоззі-Рітейл» направив вимогу, в якій просив сплатити винагороду з урахуванням зміни курсу долара США, у відповідь на що ПАТ «Фоззі-Рітейл» направило на адресу позивача лист № 90, яким повідомив, що оскільки договір на момент пред'явлення вимоги припинив свою дію, зобов'язання за договором були виконані в повному обсязі до закінчення дії договору, вимоги (акти) з приводу оплати курсової різниці, передбаченої п. 3.6, п. 3.7 договору, до закінчення дії договору не надсилались субліцензіаром товариству, а тому у ПАТ «Фоззі-Рітейл» відсутні підстави для здійснення оплати за вимогою № 45 від 25.02.2016 р.

24.05.2016 р. позивач направив на адресу відповідача заяву від 20.05.2016 р. № 134, згідно якої просив в порядку п. 3.6. та п. 3.7 договору сплатити винагороду у розмірі 120 380,82 грн. згідно рахунків та актів узгодження, що додані до заяви.

Спір у справі виник у зв'язку з неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідачів сплатити різницю суми винагороди за користування ліцензіями внаслідок збільшення національної валюти України стосовно долара США, в порядку п. 3.6 Договору.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

ОСОБА_5 до ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ОСОБА_5 до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. за № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Таким чином, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

За змістом п. 3.6 Договору у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного договору більш ніж на 2 % порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі: С= В х (К2/К1), де В - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання даного договору, що підлягає сплаті; С - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами договору після перерахунку; К1 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату підписання договору; К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного акту узгодження ліцензій згідно з п. 3.6 договору.

ОСОБА_5 до п. 3.7 Договору у випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 договору, субліцензіар зобов'язаний направити клієнту акт узгодження ліцензій, а клієнт зобов'язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. ОСОБА_5 акти є невід'ємними частинами договору.

Нормами п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Частинами 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

ОСОБА_5 до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд відзначає, що Договір підписаний сторонами без будь-яких зауважень, що з огляду на приписи вказаних норм чинного законодавства України свідчить про погодження ними всіх умов, які містяться в такому договорі.

Відтак, укладаючи ліцензійний договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу.

ОСОБА_5 до умов п. п. 3.6, 3.7 укладеного ліцензійного договору позивач просив стягнути з відповідачів перераховане роялті за 8-й та 9-й періоди ліцензування.

Судом встановлено, що зобов'язання з оплати суми винагороди відповідачем-2 повністю виконано 23.06.2015 р.

ОСОБА_5 до пункту 7.1 Договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2015 р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Тобто, строк дії договору прив'язується до факту існування зобов'язань. Зобов'язання з оплати останньої кінцевої суми винагороди за користування ліцензією за договором було виконано відповідачем 2 лише 23.06.2015 р.

Як встановлено судом, позивачем були складені акти узгодження ліцензій у зв'язку зі зміною курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США саме за вказаний вище період, до закінчення строку дії Договору, і саме в строк дії ліцензійного договору виникли зобов'язання відповідачів стосовно оплати перерахованої винагороди (роялті), які відповідачі не виконали в повному обсязі.

ОСОБА_5 до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

ОСОБА_5 до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідачів грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору у розмірі 120 380,82 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

ОСОБА_5 до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачами обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення їх від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

ОСОБА_5 до ст. 540 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, в порядку ст. 540 Цивільного кодексу України обов'язок по оплаті збільшеного розміру винагороди покладається на обох відповідачів (клієнта та афілійовану особу) в рівних частках.

Твердження представника відповідачів про те, що акти узгодження ліцензій були направлені позивачем вже після закінчення календарного строку дії Договору, не може бути підставою для звільнення його від обов'язку виконання зобов'язання зі сплати курсової різниці, оскільки розмір винагороди (роялті) був збільшений саме в рамках строку дії вказаного договору, що не суперечить положенням його п. 3.7 та умовам оплати.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Компарекс Україна» про стягнення з ПАТ «Фоззі-Рітейл» та ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» заборгованості у розмірі 120 380,82 грн. є правомірними та обґрунтованим, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

ОСОБА_5 до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідачів порівну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4-Б, ) заборгованість у розмірі 60 190,41(шістдесят тисяч сто девяносто) грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 902,86 (дев'ятсот дві) грн. 86 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПАНСІЯ» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4Б, ) заборгованість у розмірі 60 190,41 (шістдесят тисяч сто девяносто) грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 902,86 (дев'ятсот дві) грн. 86 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.06.2017 р.

Суддя В.М. Антонова