ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"03" липня 2017 р.924/604/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро Плюс" в особі ліквідатора Котика Сергія Юрійовича Рівненська область, смт. Гоща

до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 Хмельницька область, Білогірський район, с. Соснівка

про стягнення заборгованості у розмірі 2 839,68 гривень.

встановив:

29.06.2017 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро Плюс" в особі ліквідатора Котика Сергія Юрійовича Рівненська область, смт. Гоща до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 Хмельницька область, Білогірський район, с. Соснівка про стягнення заборгованості у розмірі 2 839,68 гривень.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою статті 4 даного Закону встановлено розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.

Водночас, позивач подав клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування вказаного клопотання позивач вказує, що підприємство не має можливості провести оплату судового збору за поданою заявою про стягнення заборгованості у зв`язку з тим, що кошти на рахунку відсутні.

Зазначає, що станом на 19.06.17р. підприємство - банкрут не має змоги гасити не тільки конкурсні вимоги, а й поточні зобов`язання, в тому числі немає можливості здійснити оплату судового збору. До зазначеного клопотання позивач додав копію виписки по ліквідаційному рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро Плюс" станом на 19.06.17р. та копію постанови ГС Рівненської області від 25.10.16р.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд приймає до уваги, що положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право, а не обов'язок суду щодо відстрочення сплати судового збору. При цьому таке право надається суду лише за наявності виключних обставин, з урахуванням того, що до прийняття судом рішення по справі заявник матиме фінансову можливість сплатити судовий збір.

Відтак, обов'язковою умовою для звільнення (відстрочення) заявника від сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору. При цьому, обов'язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

У п. 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015р. № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" роз'яснено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади).

В той же час позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність виключних обставин та неможливість сплати судового збору за подання позовної заяви у встановленому законодавством розмірі, зокрема доказів вжиття позивачем усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору. Крім того, у заявленому клопотанні про відстрочення сплати судового збору не наведено обставин, які б свідчили про наявність у позивача можливості сплатити судовий збір до прийняття судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для такої несплати. Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484 VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"), господарський суд позбавлений права надавити перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення та/або розстрочення (відстрочення) від сплати судового збору.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано належних доказів, що підтверджували б наявність передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" виняткових обставин, які могли би слугувати підставою для відстрочення сплати судового збору. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Додатково звертається увага, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини вважає, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

У cправі "Креуз проти Польщі" (п.53, "Case of Kreuz v. Poland", рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р., надалі - Рішення) суд постановив, що "Право на суд", закріплене п.1 ст.6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

Відповідно до п.3 ст 63 ГПК України суд повертає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Судом звертається увага, що при поданні позовної заяви позивачем не додано доказів, що підтверджують позов.

Як вбачається зі змісту позовної заяви сума позову являє собою тільки суму боргу яка виникла за договором №б/н від 07.02.14р. Проте, а ні позовна заява, а ні позовні матеріали не містять розрахунку суми позову, який повинен містити складові заборгованості, відображати періоди її виникнення та суми нарахування за первинними бухгалтерськими документами, що відображають здійснення господарської діяльності на підставі договору.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

За п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Судом звертається увага, що позивач у поданій позовній заяві просить витребувати від фізичної особи підприємця ОСОБА_3 договори, акти прийому - передачі, накладні, акти звірки заборгованості укладені між товариством з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро Плюс" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 для підтвердження суми заборгованості у розмірі 2839,68 грн.

Проте позивач у позовній заяві не зазначає, які конкретно договори, акти прийому - передачі, накладні та акти звірки заборгованості укладені між товариством з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро Плюс" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 він просить витребувати. Враховуючи вищезазначене, дане клопотання не відповідає вимогам статті 38 господарського процесуального кодексу України.

Суд, оглянувши позовні матеріали та оцінивши їх на відповідність вимогам чинного процесуального законодавства, встановив, що позовна заява не містить доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної суми.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на відсутність в матеріалах позовної заяви належних доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми, сплату судового збору у встановленому розмірі, відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору позовна заява підлягає поверненню без розгляду відповідно до п.п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених недоліків.

Керуючись п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява і додані до неї матеріали на 16 арк. та конверт.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2,3 - позивачу, товариство з обмеженою відповідальністю "Рівне Агро Плюс" в особі ліквідатора Котика Сергія Юрійовича АДРЕСА_1

3- АДРЕСА_2

Згідно з оригіналом

секретар с/з Н.М. Ключка

03.07.17р.