ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"06" липня 2017 р. Справа № Б-39/02-09

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Пуль О.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, Харківська область, м.Ізюм, (вх.№2046 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. у справі №Б-39/02-09

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ІТРЗ", м.Харків,

до боржника Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод", м.Ізюм,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. у справі №Б-39/02-09 (головуючий суддя Савченко А.А., суддя Міньковський С.В., суддя Швидкін А.О.) визнано недійсним ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 36,1 кв.м та загальною площею 60,9 кв.м, №016086 від 13.01.2014р.; припинено провадження у справі в частині визнання протиправними дій арбітражного керуючого Костюка О.Г. з приводу розпорядження державним майном - квартирою АДРЕСА_1, житловою площею 36,1 кв.м та загальною площею 60,9 кв.м, шляхом визнання останньої службовою; відмовлено у задоволенні заяви в частині визнання майна - квартири АДРЕСА_1, житловою площею 36,1 кв.м та загальною площею 60,9 кв.м, такою, що підлягає включенню до ліквідаційної маси ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скасувати частково ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016 у справі №Б-39/02-09 у частині визнання недійсним ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 60,9 кв.м, №016086 від 13.01.2014р. та прийняти в цій частині нове рішення, яким у відмовити в задоволенні скарги про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 60,9 кв.м №016086 від 13.01.2014р.

Одночасно апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з клопотаннями про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 94 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Відповідно до матеріалів справи, оскаржувана ухвала винесена місцевим господарським судом 21.06.2016р., тобто кінцевим строком подання апеляційної скарги є 27.06.2014р.(25,26 червня вихідні дні).

Частина 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд вирішує господарські спори, зокрема, на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України.

Статтею 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, законність та забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою встановлено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини 2 статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

З правового контексту наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Колегія суддів зазначає, що як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв'язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Колегія суддів зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов'язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

В обґрунтування клопотання про відновлення пропущеного строку апелянт посилається на те, що не був присутній при розгляді даної справи, будь-якої поштової кореспонденції щодо розгляду заяви ліквідатора про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 36,1 кв.м та загальною площею 60,9 кв.м, №016086 від 13.01.2014р. на його адресу місцевим господарським судом не надсилалось, хоча оскаржувана ухвала безпосередньо стосується його прав та обов'язків, оскільки він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1. Як зазначає апелянт, про наявність оскаржуваної ухвали дізнався його представник з матеріалів справи іншої справи, яка знаходиться в Ізюмському районному суді лише 24.03.2017р..

У зв'язку з вказаними обставинами, 03.04.2017р. апелянт особисто звернувся до господарського суду Харківської області з проханням надати копію оскаржуваної ухвали, 22.05.2017р. господарським судом Харківської області було надіслано лист № 013945, яким його було повідомлено про те, що отримати копію ухвали суду від 21.06.2016р. у справі № Б-39/02-09 можливо особисто в приміщенні господарського суду Харківської області, однак, у зв'язку з перебуванням у відрядженні, оскаржувану ухвалу було отримано лише 01.06.2017р. та 07.06.2017р. заявник звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.2017р. було повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на підставі пунктів 2 та 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що апелянтом не було додано до матеріалів апеляційної скарги доказів надсилання копії апеляційної скарги кредитором (комітету кредиторів) та не додано доказів сплати судового збору у вставному порядку та розмірі.

У зв'язку з усуненням обставин, що зумовили повернення первісної апеляційної скарги ОСОБА_1 повторно звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою та наголошує на тому, що вищевикладені обставини є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 21.06.2016 у справі №Б-39/02-09 у частині визнання недійсним ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 60,9 кв.м, №016086 від 13.01.2014р. та прийняття апеляційної скарги до провадження.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2016р. до господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора арбітражного керуючого Саутенко С.О. про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №016086 від 13.01.2014р. (вх. №11613), в якій просив суд:

- винести ухвалу, якою заборонити Ізюмській раді вчиняти дії щодо прийому-передачі до комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_1, до розгляду по суті даної заяви;

- визнати дії арбітражного керуючого Костюка О.Г. з приводу розпорядження державним майном - квартири АДРЕСА_1 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. шляхом визнання останньої службовою, протиправними;

- визнати недійсним ордер на житлове приміщення - квартира АДРЕСА_1 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. № 016086 від 13.01.2014 р.;

- визнати майно - квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м., такою що підлягає включенню до ліквідаційної маси ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод";

- залучити до участі у справі Ізюмську міську раду (64300, м. Ізюм, пл. Центральна, 1) (т.105 а.с.130-134).

Оскаржуваною ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. було зокрема визнано недійсним ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 36,1 кв.м та загальною площею 60,9 кв.м, №016086 від 13.01.2014р.; припинено провадження у справі в частині визнання протиправними дій арбітражного керуючого Костюка О.Г. з приводу розпорядження державним майном - квартирою АДРЕСА_1, житловою площею 36,1 кв.м та загальною площею 60,9 кв.м, шляхом визнання останньої службовою; відмовлено у задоволенні заяви в частині визнання майна - квартири АДРЕСА_1, житловою площею 36,1 кв.м та загальною площею 60,9 кв.м, такою, що підлягає включенню до ліквідаційної маси ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" (т.110 а.с.87-93).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Не повідомленою належним чином про час і місце засідання суду слід вважати сторону, щодо якої судом не було дотримано всіх вимог, передбачених статтею 64 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено порядок надіслання учасникам процесу ухвали суду про порушення провадження у справі та зміст цієї ухвали.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, відповідно до роз'яснень викладених у пункті 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" від 15.03.2007р. № 01-8/123, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу господарського суду Харківської області від 12.04.2016р., якою було прийнято та призначено до розгляду заяву ліквідатора про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №016086 від 13.01.2014р. (вх. №11613) та залучено до розгляду даної заяви, зокрема громадянина ОСОБА_1 було надіслано сторонам, у тому числі (громадянину ОСОБА_1 за двома адресами: місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та фактичним місцем проживання зазначеним ліквідатором в поданій заяві: АДРЕСА_2) 13.04.2016р. за вих. №009965 (т.105 а.с.282 на звороті).

Крім того, пунктами 5 та 6 резолютивної частини зазначеної ухвали було зобов'язано ОСОБА_1 надати відзив на заяву ліквідатора, з наданням необхідних доказів в його обґрунтування та визнано явку ОСОБА_1 в судове засідання обов'язковою.

Копії вказаної ухвали були повернуті до місцевого господарського суду 05.05.2016р. з повідомленням про вручення поштового відправлення за вих.№ 009965 з довідкою за формою 20 з відміткою: "за зазначеною адресою не проживає" (адреса: АДРЕСА_1) (т.106 а.с.90) (штрихкодовий ідентифікатор №098 відображений на повернутому поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення та конверті (т.106 а.с.91-92) та 18.05.2016р. з повідомленням про вручення поштового відправлення за вих.№ 009965 з довідкою за формою 20 з відміткою: "за закінченням терміну зберігання " (адреса: АДРЕСА_2) (т.107 а.с.10) (штрихкодовий ідентифікатор №170 відображений на повернутому поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення та конверті (т.107 а.с.11-12).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.05.2016р., якою було відкладено розгляд справи на 30.05.2016р., було потворно зобов'язано ОСОБА_1 надати відзив на заяву ліквідатора, з наданням необхідних доказів в його обґрунтування та визнано явку ОСОБА_1 в судове засідання обов'язковою, та надіслано сторонам, у тому числі (громадянину ОСОБА_1 за двома адресами: місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та фактичним місцем проживання зазначеним ліквідатором в поданій заяві: АДРЕСА_2) 16.05.2016р. за вих. №012846 (т.106 а.с.241 на звороті).

Копія вказаної ухвали була повернута до місцевого господарського суду 22.06.2016р. з повідомленням про вручення поштового відправлення за вих.№ 012846 (адреса: АДРЕСА_1) (штрихкодовий ідентифікатор №125 відображений на повернутому поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення та конверті (т.110 а.с.106-107).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.05.2016р., якою було відкладено розгляд справи на 21.06.2017р., було потворно зобов'язано ОСОБА_1 надати відзив на заяву ліквідатора, з наданням необхідних доказів в його обґрунтування та визнано явку ОСОБА_1 в судове засідання обов'язковою, та надіслано сторонам, у тому числі (громадянину ОСОБА_1 за двома адресами: місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та фактичним місцем проживання зазначеним ліквідатором в поданій заяві: АДРЕСА_2) 01.06.2016р. за вих. №014729 (т.107 а.с.68-70).

Копії вказаної ухвали були повернуті до місцевого господарського суду 05.07.2016р. з повідомленням про вручення поштового відправлення за вих.№ 014729 з довідкою за формою 20 з відміткою: " за закінченням терміну зберігання" (адреса: АДРЕСА_1) (т.110 а.с.214) (штрихкодовий ідентифікатор №046 відображений на повернутому поштовому конверті (т.110 а.с.215) та 05.07.2016р. з повідомленням про вручення поштового відправлення за вих.№ 014729 з довідкою за формою 20 з відміткою: " за закінченням терміну зберігання " (адреса: АДРЕСА_2) (т.110 а.с.199) (штрихкодовий ідентифікатор №553 відображений на повернутому поштовому конверті (т.110 а.с.200).

Оскаржувану ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. було надіслано учасникам провадження у справі про банкрутство (у тому числі громадянину ОСОБА_1) 24.06.2016р. за вих. №017092 (т.110 а.с. 93 на звороті).

Копії вказаної ухвали були повернуті до місцевого господарського суду 02.09.2016р. з повідомленням про вручення поштового відправлення за вих.№ 017092 з довідкою за формою 20 з відміткою: "не проживає" (адреса: АДРЕСА_1) (т.110 а.с.248) (штрихкодовий ідентифікатор №406 відображений на повернутому поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення та конверті (т.110 а.с.248-249).

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження обставин щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, а саме щодо невиконання місцевим господарським судом процесуального обов'язку щодо повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи. А також, не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасного отримання копії оскаржуваної ухвали у зв'язку з перебуванням у відрядженні.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. залежала виключно від волевиявлення самого апелянта, тобто мала суб'єктивний характер.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом розумного строку, заявником не наведено жодних обставин, які б були для нього об'єктивно непереборними та пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій, а також належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження на рік з дня винесення оскаржуваної ухвали, у даному випадку правових підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги не вбачається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відхиляє клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, доводи апелянта щодо невиконання місцевим господарським судом процесуального обов'язку щодо повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи є такими, що спростовуються матеріалами справи, а отже колегія суддів не вбачає підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006р., пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010р.) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008р. "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Зважаючи на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Враховуючи, що апелянтом у клопотанні про поновлення строку не наведено обґрунтованих доводів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвалу суду, а вказані ним обставини, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання апелянта про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 21.06.2016р. та повернення апеляційної скарги заявнику.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись ст.86, п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016р.

Повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу та додані до неї документи.

Додаток: заявнику - апеляційна скарга з додатками, всього на 26арк., у тому числі квитанція ПАТ КБ "ПриватБанк" №0.0.791143850.1 від 21.06.2017р. на суму 1 600,00грн. про сплату судового збору за подання апеляційної скарги та поштовий конверт від 21.07.2017р., в якому апеляційна надійшла до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя Плахов О.В.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Пуль О.А.