ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

26 червня 2017 року Справа № 915/535/17

Кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВУАР-СЕРВІС» (ідентифікаційний код 38927622, 03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34, корпус 4)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія «ТАВРІЯ» (ідентифікаційний код 32459120, 54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 9Р)

Суддя Ржепецький В.О.,

Представики сторін:

від кредитора: ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 25.11.2016;

від боржника: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 06.07.2016;

про порушення провадження у справі про банкрутство,

встановив:

06.06.2017 кредитором подано до господарського суду Миколаївської області заяву №29/05/17-1 від 29.05.2017 про порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Згідно довідки від 07.06.2017, сформованої автоматично у відповідь на електронний запит згідно з п.4.17 Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, для призначення розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія «ТАВРІЯ» визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво №590, видане 20.03.2013).

Ухвалою суду від 08.06.2017 підготовче засідання було призначено на 19.06.2017, зобовязано боржника надати суду установчі документи товариства, відзив на заяву кредитора, докази на обґрунтування заперечень, докази направлення відзиву на адресу кредитора. Також, судом зобовязано арбітражного керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво №590, видане 20.03.2013) надати суду заяву на участь у даній справі, у відповідності до вимог ст. 114 Закону України Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом.

13.06.2017 арбітражним керуючим ОСОБА_4 подано до господарського суду заяву №01-16/621 від 09.06.2017 про згоду на участі у справі №915/535/17, до якої додано копію свідоцтва арбітражного керуючого №451 від 05.03.2013, копії доказів про підвищення кваліфікації, копію акту ГТУЮ у місті Києві планової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого, копію договору страхування професійних ризиків арбітражного керуючого, інформацію про арбітражного керуючого.

13.06.2017 на адресу суду надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_3 №09/06-1Б від 09.06.2017 про згоду на участь у даній справі, до якої додано копію свідоцтва арбітражного керуючого №590 від 05.03.2013, копію договору добровільного страхування професійної діяльності арбітражного керуючого, інформаційну довідку про справи, в яких бере участь арбітражний керуючий, інформацію про стаж керівної роботи.

16.06.2017 на офіційну електронну адресу надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_5 (свідоцтво №297 від 26.02.2013) про згоду на участь у даній справі.

19.06.2017 боржником подано суду відзив №16/06-1 від 16.06.2017 на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія АВУАР-СЕРВІС про порушення справу про банкрутство, в якому боржник просить суд відмовити в задоволенні заяви кредитора.

Заперечення боржника обґрунтовано такими обставинами:

1) 15.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія ТАВРІЯ звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання недійсним договору факторингу та договору про відступлення прав, укладених між ПАТ СБЕРБАНК та ТОВ ФК АВУАР-СЕРВІС;

2) 16.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія ТАВРІЯ звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання недійсним договору поруки від 12.10.2012, укладеного між ПАТ СБЕРБАНК та ТОВ БТК ТАВРІЯ;

3) кредитором не додано до заяви доказів проведення державною виконавчою службою вичерпних дій з примусового виконання судового рішення щодо виявлення майна ТОВ БТК ТАВРІЯ та звернення стягнення на кошти і майно боржника і встановлення ознак неплатоспроможності ТОВ БТК ТАВРІЯ через недостатність майна для погашення боргу;

4) вимоги кредитора щодо визнання пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та оплату відсотків в загальному розмірі 2429534,62 грн. на етапі вирішення питання про порушення провадження у справі про банкрутство є безпідставними та підлягають відхиленню.

Враховуючи вищевикладені обставини, боржник просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія АВУАР-СЕРВІС в задоволенні заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія ТАВРІЯ, з підстав визначених абз. 1, 3 ч.7 ст. 16 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі - Закон).

Ухвалою суду від 19.06.2017 підготовче засідання у справі відкладено на 26.06.2017; зобовязано боржника виконати вимоги ст. 13 Закону України Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом в частині надання відповідної інформації стосовно майна та заборгованості за іншими зобов'язаннями; запропоновано кредитору надати суду письмові пояснення (заперечення) стосовно обставин, викладених у відзиві боржника від 16.06.2017.

21.06.2017 від боржника до суду надійшло доповнення до відзиву на заяву ТОВ «ФК «АВУАР-СЕРВІС» про порушення справи про банкрутство. У доповненнях боржник надає відомості щодо загальної суми заборгованості перед кредиторами, позабалансові зобовязання боржника, дані про наявне у боржника майно та про рахунки в установах банків та інших фінансово-кредитних установах.

22.06.2017 на адресу суду від ТОВ «ФК «АВУАР-СЕРВІС» надійшли письмові пояснення №21/06/17-1 від 21.06.2017, в яких кредитор стверджує, що наведені у відзиві №16/06-1 від 16.06.2017 заперечення боржника є безпідставними та необґрунтованими, відтак вимоги кредитора є безспірними, а підстави порушення провадження у справі доведені.

Також боржником було подано суду доповнення до відзиву №23/06-2 від 23.06.2017, в якому боржник зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження не є достатнім доказом неспроможності боржника виконати грошові зобовязання перед кредиторами, а також стверджує, що в рамках виконавчого провадження не було здійснено достатніх дій, зокрема, щодо виявлення майна боржника та звернення стягнення, виявлення та звернення примусового стягнення на кошти боржника, що належать йому від інших осіб (дебіторської заборгованості) тощо.

Листом №23/06-1 від 23.06.2017 ТОВ БТК «ТАВРІЯ» надало суду інформацію про призначення Господарським судом міста Києва судового засідання у справі №910/9823/17 про визнання недійсним Договору поруки від 12.10.2012, укладеного між ТОВ «СБЕРБАНК» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» на підставі, якого у ТОВ «СБЕРБАНК» , а згодом- ТОВ «ФК «Авуар- Сервіс», виникло право вимоги до ТОВ БТК «ТАВРІЯ» щодо грошових зобовязань.

У судовому засіданні 26.06.2017 представник кредитора заяву від 29.05.2017 підтримує, просить суд її задовольнити, порушити провадження у справі про банкрутство ТОВ БТК ТАВРІЯ, заперечення боржника вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Представник боржника заперечує проти порушення провадження у справі про банкрутство з підстав викладених у відзиві та в доповненнях до нього №20/06-2 від 20.06.2017, №23/06-2 від 23.06.2017 та листі № 23/06-1 від 23.06.2017. Просить суд відмовити ТОВ «ФК «Авуар-Сервіс» у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника кредитора та боржника, суд дійшов висновку про відмову в порушенні провадження у справі про банкрутство боржника з огляду на таке.

Статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) закріплено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі-Закон) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 1 статті 11 Закону передбачено, що заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором.

Як витікає з положень ст.1 Закону, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства не перешкоджає проведенню засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону, справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірними вимогами кредиторів є грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2012 між ПАТ «ОСОБА_6 банк Сбербанку Росії» та ТОВ «Фудторг» було укладено договір про відкриття кредитної лінії номер 18-В/12/27/ЮО, за умовами якого банк зобовязувався відкрити позичальнику кредитну лінію, а останній повернути кредит та вчасно виплачувати проценти за користування кредитом.

Також 12.10.2012 між ТОВ БТК «Таврія» та ПАТ «ОСОБА_6 банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК») укладено договір поруки, за умовами якого поручитель - ТОВ БТК «Таврія» поручається перед банком за виконання ТОВ «Фудторг» взятих на себе зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.05.2015 у справі №915/623/15 частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 банк Сбербанку Росії» до Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії «ТАВРІЯ» та стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 1108388,87 доларів США, еквівалентних 23420256,82 грн. та в сумі 3163923,73 грн., а всього в сумі 26584180,55 грн., із яких: 1000000 доларів США, еквівалентних сумі 21130000 грн. основний борг, 108388 доларів США 87 центів, еквівалентних сумі 2290256,82 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 2959393,87 грн. пеня за прострочення повернення кредитних коштів; 204529,86 грн. пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 73080,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 вказане рішення частково змінено та викладено п.2 його резолютивної частини так « 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Таврія" на користь публічного акціонерного товариства "ОСОБА_6 банк Сбербанку Росії" : 1.000.000 дол. США, що еквівалентно 21.130.000 грн. боргу, 108.388, 87 дол. США, що еквівалентно 2.290.256 грн. 82 коп. відсотків за користування кредитними коштами, 2.154.300 грн. 88 коп. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 204.529 грн. 86 коп. пені за несвоєчасну оплату відсотків за користування кредитними коштами та 70.703 грн. 88 коп. понесених судових витрат по справі на оплату судового збору за подання позову.»

На виконання зазначеного судового рішення, судом видано наказ від 11.08.2015 №915/623/15.

Право вимоги до ТОВ БТК «Таврія» за договором поруки від 12.10.2012 перейшло від ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «ФК «Авуар-Сервіс» внаслідок укладення Договору факторингу № 2 від 22.09.2015 та Договору від 01.06.2016 про відступлення прав за договором поруки.

Внаслідок чого, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.12.2016 у справі №915/623/15 на стадії виконання рішення здійснено заміну стягувача з ПАТ«ОСОБА_6 Сбербанку Росії» на його правонаступника ТОВ «ФК «Авуар-Сервіс». Вищевказану ухвалу постановою Одеського апеляційного суду від 05.01.2017 залишено без змін.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.12.2016 ВП №53244342 відкрито виконавче провадження з виконання наказу №915/623/15 від 11.08.2015.

В подальшому, відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 23.01.2017 ВП №53244342 про арешт майна боржника та постанову від 26.04.2017 про арешт грошових коштів.

Грошові вимоги кредитора, що витікають з вищевикладених обставин, не забезпечені заставою майна боржника.

Разом з тим факт безспірності вимог кредиторів та інші підстави порушення провадження у справі про банкрутство, на яких ґрунтується заява №29/05/17-1 від 29.05.2017, оспорюється відповідачем.

Як зазначалось вище, грошові вимоги ТОВ «ФК «Авуар-Сервіс» витікають з положень Договору поруки від 12.10.2012, укладеному між ТОВ БТК «Таврія» та ПАТ «ОСОБА_6 банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК»). Право вимоги до ТОВ БТК «Таврія» за цим договором перейшло від ПАТ «СБЕРБАНК» до ТОВ «ФК «Авуар-Сервіс» внаслідок укладення Договору факторингу № 2 від 22.09.2015 та Договору від 01.06.2016 про відступлення прав за договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що дійсність вищевказаних договорів оспорюється боржником в судовому порядку.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Морозов С.М.) порушено провадження у справі №910/9724/17 за позовом ТОВ БТК «Таврія» до відповідачів: ПАТ«Сбербанк», ТОВ «Фінансова компанія «Авуар-Сервіс», ТОВ «Фудторг» про визнання недійсним Договору факторингу №2 від 22.09.2015р. та визнання недійсним Договору від 01.06.2016р. про відступлення права за договором поруки.

Крім того, в Господарському суді міста Києва зареєстрована позовна заява від 16.06.2017 ТОВ БТК «Таврія» до ПАТ «СБЕРБАНК» про визнання недійсним укладеного 12.10.2012 Договору поруки.

Відповідно до абз.3 ч.7 ст.16 Закону суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Таким чином, ці обставини, а саме обставини оспорюваня боржником права вимоги ТОВ «ФК «Авуар-Сервіс» до ТОВ БТК «Таврія» за договором поруки від 12.10.2012, договором факторингу № 2 від 22.09.2015 та договором від 01.06.2016 про відступлення прав за договором поруки, свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, що відповідно до ч.7 ст.16 Закону є підставою для відмови судом в порушенні провадження у справі про банкрутство.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема в постанові від 13.12.2016 у справі №910/31382/15.

При цьому Законом не надається визначення який саме спір та про яке саме право є підставою для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, враховуючи положення ст. 1 Закону, в частині визначення процесуального статусу кредитора, а також ч. 3 ст. 10 Закону, господарський суд вважає, що підставою для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство є наявність будь-якого спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, за результатами якого може бути винесено рішення, яке змінює обсяг прав юридичної або фізичної особи як ініціюючого кредитора та/або змінює підстави для порушення провадження у справі.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10, ч.ч.1-2 ст. 11, ч.ч. 1-3 ст. 16 Закону, обовязок забезпечення безспірності грошових вимог, на підставі наявності яких господарський суд порушує справу про банкрутство, покладається на ініціюючого кредитора.

Враховуючи, що за наслідками розгляду позовів боржника про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги та договору поруки, може бути винесено рішення, за наслідками якого ТОВ «ФК «Авуар-Сервіс» втратить ознаки кредитора ТОВ БТК «Таврія», господарський суд вважає, що твердження ініціюючого кредитора про безспірність його вимог станом на момент розгляду справи в підготовчому засіданні не доведено.

Таким чином, твердження боржника про наявність спору про право знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Згідно зі ст.1 Закону, боржник - юридична особа - субєкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобовязаннями, які виникли у фізичної особи у звязку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобовязання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобовязання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.01.2017 було відкрито виконавче провадження №53244342, за якою було встановлено стягнути з ТОВ БТК «Таврія» на користь Стягувача грошові суми в еквіваленті 25 849 791 грн. 44 коп.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1-2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний: утримуватись від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння приміщень і сховищ, що належать цьому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішенням майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З матеріалів справи вбачається відсутність дій боржника, які б сприяли виконавчому провадженню, зокрема, в частині подання декларації про доходи та майно боржника, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до Інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, в межах виконавчого провадження №53244342 з примусового виконання рішення, проведено такі виконавчі дії: відкрито виконавче провадження, накладено арешт на нерухоме майно боржника, арешт коштів боржника та стягнення судового збору.

Таким чином, суд, перевіривши заходи щодо примусового стягнення за вимогами ініціюючого кредитора, дійшов висновку про те, що ці заходи здійснені в належному обсязі у відповідності до наведених обставин справи.

Щодо твердження боржника про те, що однією з підстав відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство є те, що кредитором включено до суми безспірних вимог пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів (2154300,88 грн.) та пеню за несвоєчасну сплату відсотків (204529,86 грн.), суд зазначає таке.

Як витікає з матеріалів справи, не погашена заборгованість боржника перед кредитором становить 25849791,44 грн., з яких: 21130000,00 грн. основний борг; 2290256,82 грн. відсотки за користування кредитними коштами; 2154300,88 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів; 204529,86 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 70703,88 грн. судові витрати.

Згідно з ст.10 Закону, до складу безспірних вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обовязкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Тобто, безспірними, в розумі ч. 3 ст. 10 Закону, є грошові вимоги кредитора до боржника в сумі 23490960,70 грн. (21130000,00 грн. + 2290256,82 грн. + 70703,88 грн.).

Відповідно до ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік, з 1 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становить 3200 грн.

Таким чином, сума заявлених грошових вимог кредитора до боржника становить 23490960,70 грн., що більше ніж 300 мінімальних заробітних плат, які не задоволені боржником протягом трьох місяців (960000,00 грн.)

Отже, вищевикладені обставини спростовують твердження боржника в цій частині.

Документи, у відповідності до вимог ст. 11 Закону, які підтверджують підстави для ініціювання справи про банкрутство, в обовязковому порядку мають бути додані до заяви про порушення провадження по справі про банкрутство.

У відповідності до вимог Закону суд не може порушувати провадження без належних документів, а потім витребовувати їх у боржника чи кредитора, оскільки на відміну від позовного провадження , порушення провадження у справі про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків не тільки для боржника або ініціюючого кредитора, а також і для інших кредиторів, і таким чином будь яке безпідставне прийняття судом заяви про порушення справи про банкрутство може призвести до виникнення збитків у зацікавлених осіб.

Ненадання, передбачених ст.11 Закону, належних доказів, що підтверджують викладені обставини, на яких ґрунтується заява, є підставою для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, обставини вказані боржником у відзиві в частині наявності спору про право, підтверджені обставинами справи та у відповідності до положень ст.16 Закону є підставою для відмови в порушенні провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви кредитора про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія «ТАВРІЯ».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч.8 ст.16 Закону відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство за наявності підстав, встановлених Законом.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 10, 11, 15, 16 Закону України Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом, ст. ст. 4-1, 32, 43, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.В порушенні провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія «ТАВРІЯ» (54025, м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 9 Р, ідентифікаційний код 32459120)- відмовити.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВУАР-СЕРВІС» (ідентифікаційний код 38927622, 03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34, корпус 4) зі спеціального фонду Державного бюджету України, сплачений за подання заяви про банкрутство, судовий збір в розмірі 16 000 грн., сплачений за платіжним дорученням №26 від 29.05.2017.

3. Ухвалу направити: боржнику, кредитору, органу державної податкової служби: ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївської області (м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24), місцевому загальному суду: Центральному районному суду м. Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/12), органу державної виконавчої служби: відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), Центральному відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1 ), центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради - державному реєстратору (м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), арбітражному керуючому ОСОБА_3 (02166, АДРЕСА_1).

У відповідності до ст. 8 Закону України Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом, ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому порядку згідно ст. ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Суддя В.О.Ржепецький