КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа№ 910/18299/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

позивача Новицький М.З.

відповідача Лисечко Мальський Поліщук

розглянувши матеріали апеляційної скарги Антимонопольного комітету України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 по справі №910/18299/16 (суддя Балац С.В.)

за заявою Антимонопольного комітету України

про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2016

за позовом Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "Газпром"

про стягнення 85 965 927,00 грн штрафу та 85 965 927,00 грн пені та зобов'язання виконати пункт 4 рішення від 22.01.2016 №18, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 по справі №910/18299/16 відмовлено в задоволенні заяви Антимонопольного комітету України про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016 по справі № 910/18299/16.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Антимонопольний комітет України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016 по справі №910/18299/16.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 03.07.2017.

03 липня 2017 року представником відповідача, через відділ документального забезпечення суду подано відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 03.07.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити без змін оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.12.2016 у справі № 910/18299/16 (суддя Марченко О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2017, задоволено позов Антимонопольного комітету України до Публічного акціонерного товариства "Газпром" (публичного акционерного общества "Газпром") про стягнення 85 965 927 000 грн штрафу і 85 965 927 000 грн пені та зобов'язання виконати пункту 4 рішення від 22.01.2016 №18-р

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Газпром" в дохід загального фонду Державного бюджету України 0 грн штрафу і 0 грн. пені

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Газпром" виконати пункт 4 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 22.01.2016 №18-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі №143-26.13/108-15, а саме: припинити порушення, зазначене в пункті 2 вказаного рішення, шляхом забезпечення отримання послуг з транзиту природного газу магістральними трубопроводами територією України у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на обґрунтованих умовах.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Газпром" на користь Антимонопольного комітету України 206 700 грн судового збору.

17 березня 2017 року, на виконання зазначеного рішення, судом видано відповідні накази.

В подальшому Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.12.2016 по справі № 910/18299/16

Обґрунтовуючи зазначену заяву позивач зазначає, що в ході примусового виконання вказаних вище наказів державними виконавцями встановлено, що на рахунках представництва - Публічного акціонерного товариства "ГАЗПРОМ", відкритих у банківських установах України, станом на 17.05.2017, виявлено грошових коштів всього на суму 344.899,26 грн та 25.365,75 дол. США, що становить приблизно 0,00059 % від суми 171.932.060.700 грн, яка підлягає примусовому стягненню за наказами про стягнення з боржника штрафу, пені та судового збору, що свідчить про неможливість виконання рішення суду.

В той же час, державним виконавцем встановлено, що Публічне акціонерне товариство "ГАЗПРОМ" є співзасновником приватного акціонерного товариства "ГАЗТРАНЗИТ" з іноземними інвестиціями (ідентифікаційний код: 25273549), якому, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить будівля за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 26-В.

Також існує ймовірність, що Публічному акціонерному товариству "ГАЗПРОМ" на території України належить й інше рухоме або нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення, в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого чинним законодавством України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Частиною 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до статті 5 Угоди держав Співдружності Незалежних Держав про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (м. Київ, 20.03.1992) (далі - Угода) компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов'язуються надавати взаємну правову допомогу.

Статтею 7 Угоди визначено, що Держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності.

Рішення, винесені компетентними судами однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, мають бути виконаними на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав.

Рішення, винесені компетентним судом однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, в частині звернення стягнення на майно відповідача, підлягають виконанню на території іншої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав органами, призначеними судом або визначеними законодавством цієї держави.

Матеріали справи не містять доказів здійснення державним виконавцем дій, відповідно до вимог закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття належних заходів по виконанню рішення господарського суду м. Києва від 05.12.2016 по справі №910/18299/16 на території іншої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав (Російської Федерації) на виконання вказаної вище Угоди.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання рішення судом призведе до неможливості виконання рішення суду, способом, який нереалізований стягувачем, в розумінні приписів Закону України "Про виконавче провадження" та Угоди.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвала винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Антимонопольного комітету України та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 по справі №910/18299/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 по справі №910/18299/16 без змін.

2.Матеріали справи №910/18299/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна