ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Справа № 915/494/17

за позовом: Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-А; ідентифікаційний код 31821381)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія УКРГАЗТЕХ (54018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 31554186)

про: стягнення штрафу за порушення строку реєстрації податкових накладних 22935,14 грн.,

Суддя О.Г. Смородінова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 17/1-6696 від 15.08.2016,

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 37/юр від 14.06.2017.

Суть спору:

26 травня 2017 року позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 17/1-3972 від 24.05.2017, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія УКРГАЗТЕХ на користь Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект 22935,14 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору поставки № 698 від 08.04.2016; рахунку-фактури № СФ-0000099 від 26.04.2016; платіжного доручення № 4563 від 10.05.2016; видаткових накладних № РН-0000005 від 04.08.2016, № РН-0000011 від 21.09.2016; претензії № 17/1-1526 від 23.02.2017, відповіді на претензію № 7/НВКГ від 23.03.2017; норм статті 201 Податкового кодексу України, статей 11, 627, 629, 525, 526, 610, 612 Цивільного кодексу України, статей 193, 174, 230, 231 Господарського кодексу України, та мотивовані невиконанням відповідачем зобовязань по договору поставки № 698 від 08.04.2016, внаслідок чого у останнього виник обовязок перерахувати штраф у розмірі 22935,14 грн. за порушення строку реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Відповідач у відзиві на позов заперечує, вважаючи, що оскільки предметом господарського зобовязання є обовязок вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), правильне відображення контрагентом результатів господарської операції в податковому обліку не є предметом господарського зобовязання, тому включення до господарського договору відповідальності продавця за наслідки податкових перевірок покупця та застосування до продавця відповідних штрафних санкцій не відповідає суті господарських правовідносин та не передбачено податковим законодавством. Крім того, відповідач вважає, що дії з реєстрації податкових накладних є актом адміністративних правовідносин та не мають відношення де господарських зобов'язань. Тому, на думку відповідача, стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних направлено на компенсацію та на убезпечення позивача від понесення втрат, які взагалі можуть й не настати, а це вже є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача, оскільки будь-яка неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника.

20.06.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2016 року між Державним підприємством Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія УКРГАЗТЕХ (постачальник) було укладено договір поставки № 698, згідно з предметом якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, передбачених даним договором, поставити покупцю прилади вимірювальні загального використання (далі товар), зазначених у Специфікації № 1 (Специфікаціях), що є Додатком № 1 (Додатками) до цього договору, а покупець зобовязаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним договором.

Строк дії договору сторони визначили до 31 грудня 2018 року (п. 10.1).

Відповідно до п. 3.9 договору постачальник зобовязаний надати покупцю податкову накладну та/або розрахунок коригування (у разі збільшення вартості товарів), які складені в електронній формі, із зазначенням усіх обовязкових реквізитів та зареєстровані а Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) у порядку, згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у строк не пізніше 15 календарних днів з дати складання податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Порядок розрахунків сторонами врегульовано розділом 5 договору. Так, оплата покупцем товару здійснюється за відповідним рахунком постачальника в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка) (п. 5.1). Оплата по даному договору здійснюється наступним чином: - передоплата, у розмірі 30% від суми Специфікації здійснюється покупцем протягом 10-ти банківських днів від дати отримання рахунку постачальника на оплату; - остаточний розрахунок в розмірі 70% від суми Специфікації здійснюється покупцем протягом 10-ти банківських днів від дати поставки товару (п. 5.2). Покупець має право здійснити оплату товару до настання строків оплати (п. 5.3). Неустойка, що підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем документально підтверджені видатки й збитки, що підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному даним договором і чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в однобічному безумовному порядку (у тому числі після закінчення строку дії даного договору) із суми, що підлягає оплаті постачальникові, шляхом відправлення постачальникові відповідного повідомлення із вказівкою суми неустойки, розрахунків видатків і збитків. Утримання неустойки, видатків і збитків не спричиняє зміни ціни товару (п. 5.4).

Розділом 7 договору сторони обумовили свою відповідальність. Зокрема, згідно з п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п. 7.12 договору, у випадках порушення строку надання покупцю податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої накладної; нездійснення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої накладної: не здійснення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН протягом 15 календарних днів з дати складання податкової накладної та/або розрахунку коригування; порушення встановленого ст. 201 Податкового кодексу України порядку заповнення податкової накладної та/або розрахунку коригування, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі, рівному сумі ПДВ, на яку повинна бути видана, належно оформлена та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна та/або розрахунок коригування. Постачальник зобов'язаний сплатити зазначений штраф у строк 10 календарних днів з моменту здійснення такого порушення строку та/або порядку.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, виходячи з правової природи договору, за умовами якого заявлено стягнення, регулюються положеннями чинного законодавства України про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Виконання позивачем своїх зобовязань за договором № 698 від 08.04.2016 підтверджується специфікацією № 1 від 08.04.2016, рахунком-фактурою № СФ-0000099 від 26.04.2016, платіжним дорученням № 4563 від 10.05.2016, видатковими накладними № РН-0000005 від 04.08.2016 та № РН-0000011 від 21.09.2016 (а. с. 26-30).

Однак, як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідачем порушено умови виконання договору № 698 від 08.04.2016 в частині виконання останнім п. 3.9, а саме строків реєстрації податкових накладних, у звязку з чим позивачем було нараховано відповідачу штраф у розмірі 22935,14 грн.

Так, податкова накладна № 2 від 10.05.2016 (на передоплату) граничним строком реєстрації до 25.05.2016 була зареєстрована у ЄРПН 20.06.2016, податкова накладна № 16 від 04.08.2016 (поставка п. 1 Специфікації № 1) граничним строком реєстрації до 19.08.2016 була зареєстрована у ЄРПН 15.10.2016, податкова накладна № 5 від 21.09.2016 (поставка п. 3 Специфікації № 1) граничним строком реєстрації до 06.10.2016 була зареєстрована у ЄРПН 19.10.2016. Зазначені обставини не були спростовані відповідачем.

Таким чином, відповідачем порушено передбачені Податковим кодексом України та договором поставки № 698 від 08.04.2016 строки реєстрації податкових накладних, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру податкових накладних № 342728 від 21.06.2016, № 351231 від 17.10.2016, № 351554 від 20.10.2016.

У звязку з порушенням відповідачем строку реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, у відповідності до приписів п. 201.10 ст. 201 розділу V Податкового кодексу України, позивачем 20.01.2017 подано до контролюючого органу заяву про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д8), з якої вбачається систематичний характер порушення відповідачем строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Матеріали справи свідчать, що 23.02.2017 позивач скерував відповідачу претензію за вих. № 17/1-1526, на яку відповідач надав відповідь за вих. № 7/НВКГ від 23.03.2017, у якій зазначив, що вважає застосування штрафу за порушення порядку складання та подання податкових накладних у договірних відносинах неможливим, оскільки це виходить за межі цивільних правовідносин.

При цьому, позивач у позові наголошує, що відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум подачку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Крім того, Державне підприємство Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект є учасником Державного концерну «Укроборонпром» та обєктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, згідно Постанови Кабінету міністрів України № 83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». У звязку і порушенням відповідачем порядку реєстрації податкових накладних, позивач був позбавлений права па своєчасне отримання податкового кредиту, наслідком чого може бути порушення позивачем зобов'язань перед іншими контрагентами у вигляді несвоєчасної реєстрації податкових накладних для таких контрагентів та застосуванням щодо позивача штрафних санкцій, що у свою чергу може бути підставою погіршення ділових відносин з такими підприємствами.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов наступних висновків.

Свобода договору відноситься до однієї із загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 Цивільного кодексу України, до яких також відносяться: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

За приписами статей 11, 12 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інший правочин. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом статей 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника якого має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, оскільки відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За змістом статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім наведеного, за приписами норм ст. 610, п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статей 34, 36 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідач не навів суду обставин, які спростовують позицію позивача про те, що умови договору поставки № 698 від 08.04.2017 та договірна відповідальність постачальника перед покупцем за порушення порядку реєстрації податкових накладних мають характер господарського зобов'язання, та не підтвердив шляхом надання відповідних доказів належного виконання взятих на себе цих господарських зобов'язань.

Статтею 201 Податкового кодексу України закріплено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (абз. 1 п. 201.1).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у звязку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг (п. 201.10).

Стаття 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, повязані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобовязання.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, умов пунктів 3.9, 7.12 договору № 698 від 08.04.2016 та обставин справи, суд перевірив нарахування, здійснені позивачем належної до стягнення з відповідача суми штрафу, і дійшов висновку, що розрахунок суду повністю узгоджується з розрахунком Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект та складає 22935,14 грн.

Таким чином, за вищенаведеними висновками суду, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія УКРГАЗТЕХ (54018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 31554186) на користь Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 42-А; ідентифікаційний код 31821381) штраф за порушення строку реєстрації податкових накладних 22935,14 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 26 червня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова