ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.06.2017 Справа № 920/123/17

Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого судді Левченка П.І., судді Заєць С.В., судді Резніченко О.Ю. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/123/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шостка Агростандарт», с. Погребки Шосткинського району Сумської області,

до відповідачів 1) Вовнянської сільської ради Шосткинського району Сумської області, с. Вовна Шосткинського району Сумської області,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛІУМ-Ш», м. Шостка Шосткинського району Сумської області,

про визнання поновленими договорів тимчасового користування, зобовязання вчинити дії та визнання договорів недійсними,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю № 1 від 15.01.2017,

відповідачів 1) не зявився,

2) ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 10.03.2017.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд: визнати договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною б/н від 04.04.2014 року, який зареєстрований Вовнянською сільською радою, про що вчинено запис від 04.04.2014 року за № 8, укладений між Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шостка Агростандарт», поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором; визнати договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною б/н від 04.04.2014 року, який зареєстрований Вовнянською сільською радою, про що вчинено запис від 04.04.2014 року за № 9, укладений між Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шостка Агростандарт», поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором; зобовязати Вовнянську сільську раду Шосткинського району Сумської області вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною б/н від 04.04.2014 року, який зареєстрований Вовнянською сільською радою, про що вчинено запис від 04.04.2014 року за № 8; зобовязати Вовнянську сільську раду Шосткинського району Сумської області вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною б/н від 04.04.2014 року, який зареєстрований Вовнянською сільською радою, про що вчинено запис від 04.04.2014 року за № 9; визнати недійсним договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, за яким передано у строкове платне користування непереоформлені (неуспадковані) земельні частки (паї) громадян - власників колишнього КСП ім. Мічуріна, укладений між Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛІУМ-Ш»; визнати недійсним договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, за яким передано у строкове платне користування непереоформлені (неуспадковані) земельні частки (паї) громадян - власників колишнього КСП «Дубрівський» укладений між Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛІУМ-Ш».

Представник відповідача-2 у письмовому відзиві на позовну заяву зазначає, що не визнає позовні вимоги та вважає їх такими, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, оскільки рішення Вовнянської сільської ради від 10.11.2016 року про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛІУМ-Ш» у тимчасове користування непереоформлених земельних часток (паїв), які можуть бути визнані відумерлою спадщиною, на сьогодні є чинними, у встановленому законом порядку ніким не скасовані, а укладені на їх підставі договори належно виконуються сторонами. Також представник відповідача-2 зазначає, що після закінчення строку дії договору і з огляду на те, що він є поновленим на тих самих умовах на підставі прямого припису закону, сторони (відповідачі) мають вчинити дії відповідно до вимог статті 181 Господарського кодексу України, яка регулює загальний порядок укладення господарських договорів. А отже при відсутності доказів наявного зволікання відповідачем-1 в укладенні додаткової угоди з позивачем, немає підстав вважати, що права позивача порушені, а отже позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права і позовні вимоги в частині визнання договору тимчасового користування непереоформленими земельними частками (паями) поновленим задоволенню не підлягають. Стосовно другої вимоги, представник відповідача-2 зазначає, що укладення додаткової угоди про поновлення договору здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Відтак і ця позовна вимога позивача не ґрунтується на нормі права і є безпідставною та необґрунтованою.

В письмових обґрунтуваннях своєї позиції у справі від 04.03.2017 року № 8 позивач вважає відзив відповідача-2 необгрунтованим та зазначає, що він, як користувач зазначених земельних часток (паїв), має переважне право на поновлення договорів тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) згідно статті 33 Закону України «Про оренду землі». В свою чергу відповідачем-1 не надіслано у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк та прийнято рішення про укладення договору з іншим користувачем (відповідачем-2) на менш сприятливих умовах, а тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

06.04.2017 року відповідач-1 подав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому вважає, що в діях Вовнянської сільської ради відсутні порушення прав позивача, а позовні вимоги не ґрунтуються на нормах права, а відтак просить суд в задоволенні позову відмовити.

В письмових обґрунтуваннях своєї позиції у справі від 20.04.2017 року позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, вважає їх обгрунтваними та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

На виконання вимог ухвали суду від 05.05.2017 року у даній справі відповідач-1 надав суду для долучення до матеріалів даної справи копію клопотання відповідача-2 від 02.11.2016 року, копію листа позивача б/н, б/д та копію листа відповідача-1 від 07.11.2016 року.

15.06.2017 року представником позивача надіслано суду (електронна пошта) копію додаткової угоди № 3 про внесення змін і доповнень до договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною від 04.04.2014 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача-2, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення тридцять третьої позачергової сесії шостого скликання Вовнянської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 02.01.2014 року 04.04. 2014 року між відповідачем-1 та позивачем було укладено договори тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, які зареєстровані Вовнянською сільською радою, про що вчинено запис від 04.04.2014 року за № 8 та за № 9.

Згідно договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною № б/н від 04.04.2014 року, відповідачем-1 передано позивачеві у строкове платне користування непереоформлені (неуспадковані) земельні частки (паї) загальною площею 412,2066 га у тому числі: 412,2066 га ріллі у кількості 147 земельних паїв громадян-власників колишнього КСП ім. Мічуріна, який зареєстровано Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області, про що вчинено запис від 04.04.2014 року за № 8 (далі договір № 8). Нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 2946938,40 грн. Договір укладено терміном на 1 рік або до моменту оформлення відумерлої спадщини або оформлення права власності їх власниками чи спадкоємцями земельних часток (паїв). Плата за користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) вноситься користувачем у грошовій формі у розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв) та становить 88408,15 грн. на рік.

Згідно договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною № б/н від 04.04.2014 року, відповідачем-1 передано позивачеві у строкове платне користування непереоформлені (неуспадковані) земельні частки (паї) загальною площею 218,8117 га у тому числі: 218,8117 га ріллі у кількості 70 земельних паїв громадян-власників колишнього КСП «Дубрівський», який зареєстровано Вовнянською сільською радою Шосткинського району Сумської області, про що вчинено запис від 04.04.2014 року за № 9 (далі договір № 9). Нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 1771047,60 грн. Договір укладено терміном на 1 рік або до моменту оформлення відумерлої спадщини або оформлення права власності їх власниками чи спадкоємцями земельних часток (паїв). Плата за користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) вноситься користувачем у грошовій формі у розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв) та становить 53131,43 грн. на рік.

Додатковою угодою № 1 від 03.04.2015 року продовжено дію договору № 8 до 03.04.2016 року та збільшено розмір орендної до 4,0 % від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв.;

Додатковою угодою № 2 від 06.11.2015 року продовжено дію договору № 8 до 01.11.2016 року та збільшено площу земельної ділянки до 458,1596 га та відповідно збільшено розмір орендної плати за її користування.

Додатковою угодою № 1 від 03.04.2015 року продовжено дію договору № 9 до 03.04.2016 року та збільшення розмір орендної до 4,0 % від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв).

Додатковою угодою № 2 від 06.11.2015 року продовжено дію договору № 9 до 01.11.2016 року та збільшено площу земельної ділянки до 240,1173 га та відповідно збільшено розмір орендної плати за її користування.

Відповідно до пункту 8 зазначених договорів № 8 та № 9, після закінчення строку договору користувач має переважне право поновлення їх на новий строк. У цьому разі користувач повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово сільську раду про намір продовжити його дію.

Згідно пункту 32 договорів та статті 31 Закону України «Про оренду землі», дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено, при цьому строк, що обчислюється роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року строку.

Позивач у позовній заяві зазначає, що він, як сумлінний користувач, що належним чином виконував умови договорів та сплачував орендну плату за користування вищезазначеними земельними частками (паями) 20.09.2016 року звернувся до відповідача-1 з листами-повідомленнями про поновлення договорів № 8 та № 9 від 04.04.2014 року на той самий строк, до яких додано проекти додаткових угоди про продовження вказаних договорів. У місячний термін з моменту отримання даних листів-повідомлень (20.09.2016) відповідач-1 відповіді на згадані листи-повідомлення позивачеві не надіслав, підписаних додаткових угод про поновлення договорів також не надіслав. А тому позивач стверджує, що у відповідності до вимог частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», зазначені договори вважаються поновленими на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами.

07.11.2016 року позивач отримав від відповідача-1 лист, в якому повідомлялося про наявність заперечень щодо поновлення договорів, які не стосуються виконання його істотних умов та прийняття остаточного рішення по даному питанню на запланованій 10.11.2016 року сесії Вовнянської сільської ради.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що незважаючи на те, що 10.11.2016 року під час проведення засідання десятої позачергової сесії сьомого скликання Вовнянської сільської ради, представником позивача ОСОБА_3 було запропоновано збільшити розмір орендної плати за договорами № 8 та № 9 до 10,5 % від нормативної грошової оцінки землі, що підтверджується протоколом засідання зазначеної сесії, відповідачем-1 було прийнято рішення про надання у тимчасове користування непереоформлених (неуспадкованих) земельних часток (паїв), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною загальною площею 698,2769 га іншій юридичні особі Товариству з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛГУМ-Ш» (відповідачу-2) з розміром орендної плати за користуванням земельними ділянками 10,0 % від нормативної грошової оцінки землі, а позивачеві було безпідставно відмовлено відповідачем-1 у поновленні договорів № 8 та № 9 від 04.04.2014 року.

Позивач вважає, що такими діями відповідачем-1 порушено охоронювані законом інтереси та права позивача, передбачені статтями 205, 764, 777 Цивільного кодексу України, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та умовами договорів № 8, № 9 щодо переважного права позивача на поновлення договору оренди на новий строк.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Частинами другою пятою згаданої правової норми встановлено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Позивач вважає, що ним виконано наведені норми статті 33 Закону України «Про оренду землі» в повному обсязі, зокрема, орендар, маючи намір продовжувати користуватись згаданою земельною ділянкою на умовах оренди, належним чином скористався своїм переважним правом на укладення договорів № 8 та № 9 на новий строк у відповідності до частин першої пятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», звернувся до відповідача-1 з листами-повідомленнями від 20.09.2016 року та проектами додаткових угод про продовження строку дії вищенаведених договорів тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною від 04.04.2014 року на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами. Проте відповідач-1 відповіді на листи-повідомлення позивача щодо поновлення вищезазначених договорів не надіслав, додаткових угод не підписав та повідомлень щодо повернення орендованих позивачем земельних часток (паїв) на адресу позивача не надіслав.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач також зазначає, що відповідно до частини шостої статті 33 зазначеного Закону, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони уклали додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Згідно частин восьмої, девятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Враховуючи належність виконання позивачем умов договорів № 8 та № 9 та відсутність письмового повідомлення орендодавця (відповідача-1) про відмову в поновлення договорів протягом місячного строку після закінчення дії договорів, як і відсутність підписаних з боку відповідача-1 додаткових угод, позивач просить суд у відповідності до частин шостої девятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» визнати поновленими договори тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною від 04.04.2014 року в редакції додаткових угод на той самий строк і на тих самих умовах.

Позивач посилається на постанову Верховного Суду України від 25.05.2015 року у справі № 6-219цс14, в якій зазначено про те, що стаття 33 Закону України «Про оренду землі» обєднує наступний вид пролонгації договору оренди, зокрема, у частині першій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Також позивач посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.04.2015 року у справі № 6-55цс15, відповідно до якої, в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі пункту 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України.

Господарський суд не може погодитися з доводами позивача, наведеними ним в обгрунтування позовних вимог.

Звертаючись до відповідача-1 з листами від 20.09.2016 року щодо переважного права на поновлення договорів № 8 та № 9, позивач додав до тих листів проекти додаткових угод № 3 про внесення змін і доповнень до договорів, а не про поновлення договорів на той самий строк і на тих самих умовах.

При поновленні договору його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Приписи статей 319, 626 Цивільного кодексу України свідчать про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря припиняється.

Поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Оскільки у даному випадку за правовою конструкцією, визначеною частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», орендодавець (відповідач-1) у місячний термін не узгодив з орендарем (позивачем) істотні умови договорів в частині запропонованих позивачем змін до договорів щодо розміру орендної плати, не прийняв рішення про поновлення договорів, не уклав з позивачем додаткових угод про поновлення договорів, то згідно частини четвертої статті 33 загаданого Закону, переважне право орендаря (позивача) на укладення договорів припиняється.

Другою правовою конструкцією, передбаченою статтею 33 Закону України «Про оренду землі», є пролонгація договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У цьому випадку також передбачено укладання додаткової угоди про поновлення договору.

Пролонгація відбувається автоматично, проте в силу приписів частини восьмої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у місячний строк обовязково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Оскільки позивач не звертався з вимогою (пропозицією) продовжити договори на той самий строк і на тих самих умовах, і такі додаткові угоди не були укладені (відсутнє підтвердження юридичного факту поновлення договорів на той самий строк і на тих самих умовах), слід дійти висновку, що право позивача на укладення додаткових угод про поновлення договорів не є порушеним, оскільки з такою пропозицією позивача до відповідача-1 не звертався, а навпаки просив змінити таку істотну умову договору як розмір орендної плати, але згоди відповідача-1 не отримав і до суду за захистом своїх прав щодо змін та доповнень до договорів, запропонованих ним відповідачеві-1 у проектах додаткових угод № 3 до договорів № 8 та № 9, позивач не звертався.

Таким чином, оскільки додаткові угоди до договорів № 8 та № 9 про внесення в них змін та доповнень не були укладені сторонами у місячний строк, як цього вимагає і частина пята і частина восьма статті 33 Закону України «Про оренду землі», договори № 8 та № 9 не поновилися, а припинили свою дію відповідно до положень статті 31 вказаного Закону.

За викладених обставин безпідставними, необґрунтованими та неправомірними є позовні вимоги позивача про визнання поновленими договорів № 8 та № 9 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами, оскільки, по-перше з такою пропозицією позивач до відповідача-1 не звертався, а по-друге поновленими договори можна визнати лише після обовязкового укладення про це додаткових угод, які засвідчують юридичний факт поновлення договорів.

Безпідставними, необґрунтованими та неправомірними є також вимоги позивача про зобовязання відповідача-1 вчинити дії щодо укладення додаткових угод про поновлення договорів № 8 та № 9 (очевидно, що на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами, оскільки позивач у своїх перших двох позовних вимогах просить суд визнати договори № 8 та № 9 поновленими саме на той самий строк і на тих самих умовах), оскільки позивач до відповідача-1 з пропозицією (листом-повідомленням та доданим до нього проектом додаткової угоди) про поновлення договорів № 8 та № 9 на той самий строк і на тих самих умовах не звертався і його право на таке поновлення відповідачем-1 не було порушене.

За вищевикладених обставин безпідставними, необґрунтованими та неправомірними є також вимоги позивача про визнання недійсними договорів, укладених між відповідачами 10.11.2016 року, оскільки цими договорами не порушуються права та охоронювані законом інтереси позивача, який втратив переважне право на поновлення договорів № 8 та № 9, які припинили свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України «Про оренду землі».

Наведені позивачем у його позовній заяві доводи щодо того, що в ході проведення засідання сесії Вовнянської сільської ради представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Шостка Агростандарт» ОСОБА_3 було запропоновано збільшити розмір орендної плати по договорам № 8 та № 9 до 10,5 % не спростовують вищевикладених обставин та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, в яких не йдеться про визнання поновленими згаданих договорів зі зміною розміру орендної плати та встановлення його на рівні 10,5 % від нормативної грошової оцінки землі, а йдеться про поновлення договорів на тих самих умовах, тобто на умовах сплати орендної плати в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки землі.

Крім того, в протоколі засідання вищезгаданої сесії Вовнянської сільської ради від 10.11.2016 року зафіксована присутність начальника відділу земельних ресурсів ПрАТ «Райз-Максимко» ОСОБА_3 та виступ його на сесії саме як начальника відділу земельних ресурсів ПрАТ «Райз-Максимко», а не як уповноваженого представника позивача, а відтак його пропозиції не можуть розцінюватися як пропозиції позивача.

Крім того, з наведеного у протоколі засідання сесії змісту виступу начальникавідділу земельних ресурсів ПрАТ «Райз-Максимко» ОСОБА_3 не вбачається, що згадка про орендну плату в розмірі 10,5 % стосується позивача чи якихось конкретних договорів.

При цьому під час засідання сесії 10.11ю2016 року був присутній директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Шостка Агростандарт» ОСОБА_4, однак він як повноважний представник позивача (його керівник) ніяких пропозицій від імені позивача не висловлював.

Приймаючи рішення у даній справі, господарський суд приймає до уваги також той факт, що відповідач-1 надав позивачеві 07.11.2016 року (через шість днів після закінчення строку договорів № 8 та № 9, тобто у строк, визначений частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі») листа-повідомлення про заперечення у поновленні договорів, а також той факт, що згідно актів приймання-передачі земельних ділянок від 21.11.2016 року спірні земельні ділянки передані відповідачем-1 відповідачеві-2 на підставі укладених між ними договорів від 10.11.2016 року, зареєстрованих відповідачем-1 21.11.2016 року.

Представника позивача та відповідача-2 в судових засіданнях підтвердили, що з 21.11.2016 року і до цього часу спірні земельні ділянки використовуються за цільовим призначенням відповідачем-2 на підставі договорів від 10.11.2016 року, укладених між відповідачами.

Таким чином, позивач не продовжує користуватися спірними земельними ділянками після закінчення строків дії договорів № 8 та № 9 та припинення цих договорів у звязку з закінченням строків, на які їх було укладено, згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на все вищевикладене, суд дійшов висновку щодо безпідставності, необґрунтованості та неправомірності позовних вимог позивача, а відтак позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно статі 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору повністю покладаються на позивача у звязку з відмовою в задоволенні його позовних вимог повністю.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.06.2017.

Головуючий суддя П.І. Левченко

Суддя С.В. Заєць

Суддя О.Ю. Резніченко