Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" червня 2017 р. Справа № 906/432/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув ,

від відповідача: : ОСОБА_1 дов. №236 від 12.06.2016 р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Київ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (м. Львів) ПАТ "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" (с. Дубовий Гай Овруцького району)

про стягнення 56845,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача неустойку в сумі 56845,00 грн на підставі § 1 та пункту 4 § 3 ч. 2 ст. 16 , ст. 31 СМГС з підстави виявленого заниження розміру провізних платежів .

Ухвалою від 25.05.17р. порушено провадження у справі та призначено засідання суду на 13.06.17р.

До початку розгляду справи по суті позивач предмет та підстави позову не змінив, відповідач зустрічного позову не подав.

Представник позивача в засіданні 13.06.17р. позов підтримала, оскільки при проведенні 11.12.16р. на ст. Чернівці контрольної перевірки маси вантажу (лісоматеріали круглі) у вагоні № 68287044 , що слідував до Румунії, встановлено, що вказана у накладній № 444489 маса вантажу в кількості 46816кг не відповідає фактичній - 49700 кг, у зв'язку з чим було складено комерційний акт № 5/366602 від 11.12.16р. За виявлене порушення СМГС до відповідача застосована неустойка у п'ятикратному розмірі провізної плати, що належить перевізнику.

Представник відповідача у відзиві на позов вимоги останнього не визнає з таких підстав: з виявленою невідповідністю маси вантажу у вагоні № 68287044 сторона не погоджується, оскільки остання в кількості 46816кг визначена на повірених кранових вагах лісгоспу № 0511 та підтверджується документами митного оформлення вантажу; вантаж (лісоматеріали круглі) є гідроскопічним матеріалом, що вбирає вологу та змінює свою вагу, а тому перебування вантажу у дорозі протягом 5 днів та у відкритому вагоні могло вплинути на масу вантажу ; масу вантажу позивачем визначено на вагонних вагах з відрахуванням ваги тари (вагону), що також могло зумовити невідповідність між масою вантажу у накладній № 444489 та по факту ; про виявлену 11.12.16р. невідповідність маси вантажу провізним документам відповідача не повідомлено; комерційний акт № 5/366602 від 11.12.16р. підписано лише двома представниками залізниці; заявлена до стягнення неустойка у будь-якому випадку є надмірно великою до підприємства, та оскільки різниця у масі вантажу не спричинила позивачу збитків , може бути зменшена судом на підставі ст. 233 ГК України та п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України.

На спростування заперечень відповідача, позивач доводить: суть позову полягає у невірному зазначенні маси вантажу, яка впливає на визначення розміру провізної плати, а не в перевантаженні вагону понад його максимальну вантажопід'ємність; переважування вантажу по ст. Чернівці було здійснено у відповідності до § 1 ст. 23 СМГС та оскільки не був визначений спосіб визначення маси вантажу у накладній № 444489; доводи про вплив атмосферних опадів на вантаж та його обледеніння на збільшення маси вантажу спростовуються ст. 43 СМГС; другий примірник комерційного акту № 5/366602 від 11.12.16р. підписано трьома представниками залізниці.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи , господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В грудні місяці 2016 року із станції Овруч ПЗЗ згідно накладної № 444489 завантажено та відправлено вагон № 682870044 до Румунії станція Дорнешти через ст. переходу Вадул-Сірет з вантажем - лісоматеріали круглі.

В графі 15 накладної № 444489 зазначено: завантажено згідно п.1.2, 1.5,1.6, 1.7,2.1.1, 2.1.5, 2.1.7 гл. 2 пр.3 до СМГС 3 штабеля кранові ваги марка OCS-XZA 13100052, відповідальний за навантаження майстер ОСОБА_2 У графі 24 накладної № 444489 зазначено: маса визначена відправником 46816 кг, у графі 19 маса вагона № 682870044 - 21700кг.

При надходженні 11.12.2016р. вагона № 682870044 на станцію Чернівці було проведено контрольну перевірки маси вантажу.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що маса вантажу у вагоні № 68287044 фактично становить 49700 кг, що більше на 2884 кг , ніж зазначено відправником у накладній № 444489 - 46816кг. За результатами проведеної перевірки у відповідності до ст. 29 СМГС складено комерційний акт № 5/366602 від 11.12.16р.

На підставі перевірки маси вантажу у вагоні № 68287044 позивачем визначено розмір належної провізної плати в сумі 11369,00 грн проти зазначеного у накладній № 444489 - 11166,00 грн, різниця складає 203,00грн. Оскільки відповідачем занижено розмір провізної плати, на підставі § 1 та пункту 4 § 3 ч. 2 ст. 16 , ст. 31 СМГС застосовано неустойку в п'ятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізникові , що становить 56845,00грн (11369,00 грн х5).

Вирішуючи спір по суті, суд погоджується з позивачем, що взаємовідносини сторін регулюються, зокрема , Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС у редакції від 06.06.2014р. ), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав.

Відповідно до §1 ст. 3 СМГС у редакції від 06.06.2014р. дана угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і у прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Відповідно до §1 ст. 16 СМГС у редакції від 06.06.2014р. відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної. Відповідно до §3 п.4 ст. 16 СМГС у редакції від 06.06.2014р. відправник сплачує перевізнику неустойку , якщо після укладення договору перевезення виявиться неправильність, неточність, неповнота вказаних відправником в накладній відомостей та заявок в результаті чого занижений розмір провізних платежів.

За приписами даної ст. 16 §3 ч.2 СМГС у редакції від 06.06.2014р. неустойка за п. 4 §3 стягується в п'ятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізнику.

При цьому за умовою § 5 ст. 30 СМГС у редакції від 06.06.2014р. при виявлені неправильних, неточних або неповних відомостей в накладній перевізник, що виявив таку невідповідність, і наступні перевізники обчислюють провізні платежі для вантажу, що дійсно перевозиться. У § 4 ст. 30 СМГС у редакції від 06.06.2014р. додатково передбачено, що у разі неправильного обчислення провізних платежів недобір підлягає сплаті. У зв'язку з викладеним, суд визнає обґрунтованим визначений позивачем розмір належної провізної плати в сумі 11369,00 грн, з якого визначається неустойка.

У статті 29 СМГС у редакції від 06.06.2014р. передбачено, що перевізник складає § комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним в накладній.

Статтею 31 СМГС у редакції від 06.06.2014р. передбачено, що якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов'язком:

1) відправника, який бере участь у перевезенні вантажу, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється;

2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється

Відносно неустойок діє такий же порядок.

Статтею 5 СМГС у редакції від 06.06.2014р. визначено, що при відсутності відповідних положень в цій Угоді, застосовується національне законодавство тієї країни, в якій повноважна особа реалізовує свої права.

Згідно § 5 ст. 30 СМГС у редакції від 06.06.2014р. неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата.

Предметом даного спору є стягнення залізницею неустойки за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в порядку, передбаченому національним законодавством.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статут залізниць України (надалі - Статут залізниць) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457. Статут залізниць чинний зі змінами і доповненнями.

Стаття 5 Статуту залізниць відносить до компетенції Міністерства транспорту України затвердження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Накладна, згідно ст.6 Статуту залізниць - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Під час здавання вантажів для перевезення відправник повинен зазначити їх масу у накладній - основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу (ст.37 Статуту залізниць). За правилами ст.24 Статуту залізниць, залізниці надано право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначених вантажовідправником у накладній, а ст. 122 Статуту залізниць установлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. затверджено Правила оформлення перевізних документів. Наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів" - внесено зміни до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та викладено їх в новій редакції.

Так, згідно п.1.2 Правил, оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (надалі - Правила), накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Виникнення між сторонами у даній справі господарських договірних відносин у сфері перевезення вантажу залізничним транспортом стверджується перевізним документом - накладною № 68287044 за грудень 2016року, яка повинна відповідати вимогам, встановленим Правилами оформлення перевізних документів.

Обов'язок відправника зазначати у накладній відповідні реквізити, в т.ч. масу вантажу, установлено п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Правил оформлення перевізних документів. Вантажовідправником заповнюється, зокрема, графа накладної "маса вантажу в кг, визначена відправником", де зазначається маса вантажу у кілограмах. У разі визначення маси на вагонних вагах у відповідних графах зазначається маса брутто, тари вагона і нетто вантажу. Відправником також заповнюються графи: "Спосіб визначення маси", де зазначається, яким способом визначено масу вантажу. При зважуванні вантажу необхідно зазначити тип ваг: "на товарних вагах", "на вагонних вагах вантажопідйомністю...т", "на елеваторних вагах" чи інших вагах; "Навантаження засобами" - зазначається "відправника", якщо навантаження здійснюється відправником. У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.(п.2.6 Правил оформлення перевізних документів).

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.(п.5.5 Правил оформлення перевізних документів).

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів - засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст.129 Статуту залізниць - обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. Вищевказаною статтею передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, які у п. 2 передбачають, що дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Судом встановлено, що комерційним актом № 5/366602 від 11.12.2016р. підтверджується перевищення маси вантажу у вагоні № 68287044 на 2884 кг від маси зазначеної у накладній на перевезення № 444489 - 46816кг, і таке перевищення складає більше 0,2% . У зв'язку з цим, доводи відповідача про те, що вантаж (лісоматеріали круглі) є гідроскопічним матеріалом, що вбирає вологу та змінює свою вагу, а тому перебування вантажу у дорозі протягом 5 днів та у відкритому вагоні могло вплинути на масу вантажу та збільшити останню на 2884 кг , суд відхиляє як необґрунтовані.

Відхиляє суд також як безпідставні доводи відповідача про те, що масу вантажу позивачем визначено на вагонних вагах з відрахуванням ваги тари (вагону), що також могло зумовити невідповідність між масою вантажу у накладній № 444489 та по факту, оскільки перевірка маси вантажу відбувалась у тому самому вагоні № 68287044 вагою 21700 кг.

Статтею 37 Статуту залізниць встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Судом встановлено, що в графі 15 накладної № 444489 відповідач зазначив, що вантаж завантажено згідно п.1.2, 1.5,1.6, 1.7,2.1.1, 2.1.5, 2.1.7 гл. 2 пр.3 до СМГС 3 штабеля та зважено на кранових вагах марки OCS-XZA 13100052, відповідальний за навантаження майстер ОСОБА_2 У графі 24 накладної № 444489 зазначено: маса визначена відправником 46816 кг. У зв'язку з цим, суд не погоджується з позивачем, що відповідачем не визначено спосіб визначення маси.

Водночас пункт 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №862/ 5083 (надалі в тексті - Правила видачі вантажів) передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082 (надалі в тексті - Правила приймання вантажів до перевезення).

Отже саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу. Аналогічна правова позиція викладена в п.3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею".

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її встановлення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Однак, враховуючи викладені висновки, залізниця, користуючись правом, визначеним ст.24 Статуту залізниць України під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

За змістом пункту 1.5 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, для визначення маси вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, можуть застосовуватися електромеханічні (електронні) та важільні вагонні ваги для зважування із зупинкою та зважування у русі, а також інші засоби ваговимірювальної техніки, передбачені Правилами приймання вантажів до перевезення.

Доводи відповідача про те, маса вантажу у вагоні № 68287044 в кількості 46816кг визначена на повірених кранових вагах лісгоспу марки OCS-XZA 13100052 , а тому спосіб зважування є вірний, суд відхиляє, оскільки п.2.1 та п.2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України передбачають, що ЗВВТ, які перебувають у власності організацій, підлягають обліку залізницями, які оформляють технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (далі - технічний паспорт ЗВВТ).

Технічні паспорти ЗВВТ повинні зберігатися в місці, визначеному розпорядчим документом начальника станції, який забезпечує їх схоронність. На прохання власника ЗВВТ йому може бути надано копію технічного паспорта ЗВВТ.

Однак відповідач не довів, що використаний ним засіб ваговимірювальної техніки відповідає вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, призначений для визначення маси вантажу , що перевозився у вагоні № 68287044 та, головне, що спосіб зважування цього вантажу крановими вагами не зумовлює значної похибки його маси порівняно зі зважуванням такого вантажу на станційних (стаціонарних) механічних 150-нних вагах.

Стосовно доводів відповідача про те, що комерційний акт № 5/366602 від 11.12.16р. підписано лише двома представниками залізниці, а тому останній не є належним та допустимим засобом доказування, на спростування яких позивач до дати винесення рішення суду надіслав копію другого примірнику комерційного акту № 5/366602 від 11.12.16р. підписано трьома представниками залізниці.

Пункт 8 Правил складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачає, що комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Згідно п. 10 цих Правил комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Приймаючи до уваги, що комерційні акти складаються у трьох примірниках , та що другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу, а не на вимогу відправника, суд не встановив достовірно, що всі три примірники комерційного акту № 5/366602 від 11.12.16р. були підписані лише двома представниками залізниці, а не трьома. Дефект одного примірника комерційного акту № 5/366602 від 11.12.16р. , який було подано позивачем до позовної заяви, не дає суду підстав вважати, що два інші примірники були оформлені аналогічно. З врахуванням права суду першої інстанції вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, суд приймає комерційний акт № 5/366602 від 11.12.16р. як належний та допустимий засіб доказування факту невідповідності маси вантажу у вагоні № 68287044 при вирішенні цього спору.

Встановлені судом обставини, та приписи ст. 16, 29 та 30 СМГС у редакції від 06.06.2014р., доводять, що неустойка за неправильно зазначену у накладній масу вантажу підлягає стягненню з відправника за сам факт допущення вказаного порушення, встановленого залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення та засвідченого комерційним актом, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Разом з тим, частиною 3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічне положення міститься і в ст.233 ГК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі відповідача, господарський суд вважає даний випадок винятковим, виявлене порушення незначним та яке не призвело до будь-яких негативних для залізниці наслідків, тоді як розмір стягуваної неустойки є невідповідним вчиненому порушенню.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, суд зменшує розмір неустойки до суми провізної плати - 11 369,00 грн.

Керуючись ст.ст. 49, ст. 82, п. 3 ч.1 ст. 83 , ст.ст. 84 -85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити суму неустойки, що підлягає стягненню з Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство", до 11 369,00 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" (11103, с. Дубовий Гай Овруцького району Житомирської області, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" ( 79007, м. Львів, вул. Гоголя,1 , ):

- 11 369,00 грн неустойки;

- 1600 грн судового збору.

Видати наказ.

3. Відмовити у стягненні 45476,00 грн. неустойки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.06.17р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 - юр. особі та філії (рек. з пов.) , 4 - відповідачу - простою