КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа№ 910/23436/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Прохоров Ю.Г.,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2017р. у справі №910/23436/16 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

про стягнення 2683,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого суду з вимогами до Відповідача про відшкодування збитків у сумі 2683,33 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.03.2017р. по справі №910/23436/16 в позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, вантажовідправник міг виявити до завантаження дану технічну несправність та ним не було вжито заходів щодо схоронності вантажу, оскільки як вбачається з акту №324 про технічний стан вагону від 01.08.2016р. вагон мав несправності, а саме - з лівої сторони по руху потягу під 1-5 люками був наявний зазор між армувальними листами та кришкою люка у розмірі 50 мм.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов до висновку про те, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що втрата вантажу відбулася саме з вини Відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення збитків в розмірі 2683,33 грн є необгрунтованими.

Не погодившись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2017р. у по справі №910/23436/16 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вантаж був завантажений Третьою особою на станції відправлення, при цьому від Відповідача будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що, на думку Позивача, свідчить про те, що Третьою особою були виконані всі вимоги правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Таким чином, як зазначає Позивач, оскільки вагон, який подано під навантаження, був у технічно справному стані та прийнятий Відповідачем до перевезення, то технічна несправність вагону виникла під час перевезення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.05.2017р.

15.05.2017р. Відповідач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 08.06.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Прокурора, дослідивши матеріали справи, та зібрані у ній докази, суд встановив:

25.12.2015р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, предметом якого відповідно до п.1.1. є надання Відповідачем Позивачу послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

16.07.2016р. Третьою особою по залізничній накладній №45844529 зі станції Роковата на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відправлені вагони, в тому числі №53508883, у якому знаходилася аглоруда у загальній кількості 69000 кг, перевезення вантажу здійснювалось у відкритому рухомому складі, при відвантаженні його маса була визначена Третьою особою шляхом зважування на вагонних вагах.

01.08.2016р. складено комерційний акт БН№726608/634, відповідно до якого при надходженні вагонів на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону №53508883, під час якого виявлено, що маса вантажу складає 86650 кг брутто, тара с бруса 22900 кг, нетто 63750 кг, що менше документа на 5250 кг.

Як вбачається з комерційного акту, на підставі акта загальної форми ст. Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці №1-248 від 01.08.2016р. проводилось комерційне перевантаження вагону №53508883 по відправленню зазначеному на лицьовій стороні акту.

Згідно документів вантаж руда залізна агломераційна (аглоруда), насипом. Вага визначена Третьою особою шляхом зважування на вагонних вагах: брутто - не зазначено, тара - 22900 кг, нетто - 69000 кг. При перевантажуванні вага складала брутто - 86650 кг, тара з брусу - 22900 кг, нетто - 63750 кг, що менше документа на 5250 кг.

Завантаження у вагоні нижче рівнів борту на 900-1000 мм. Поверхня вантажу не маркована. Над 1-5 люками з лівої сторони відносно руху поїзду є воронка розміром 10000ммХ2500ммХдо дна вагону. Течі вантажу не має. Вагон прибув у технічному відношенні несправний. Зі сторони відносно руху поїзду під 1, 5 люками наявний зазор між армувальними листами та кришкою люка у розмірі 50 мм. Переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону.

01.08.2016р. Відповідачем складений акт №324 про технічний стан вагону №53508883, в якому вказано, що вагон несправний, причина виникнення несправності - з лівої сторони по руху поїзду під 1, 5 люками зазор між армувальними листами та кришкою люка у розмірі 50 мм.

У акті також вказано, що вантажовідправник міг бачити несправність, але навантажив вантаж.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, згідно ч. 2 цієї статті, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. №457, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Згідно з ст.111 вказаного Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли: а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення; б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок дії природних причин, пов'язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі; в) вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача; г) недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси; д) зіпсований швидкопсувний вантаж, виявлений у вагоні, прибув без порушення встановленого режиму перевезень (охолодження, опалення, вентиляція), і термін перебування вантажу в дорозі не перевищив граничного терміну перевезень, встановленого Правилами; е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. №457, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст.114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Як підтверджується матеріалами справи, Третьою особою по залізничній накладній №45844529 від 16.07.2016р. зі станції Роковата на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відправлені Позивачу вагони, в тому числі №53508883, у якому знаходилася аглоруда у загальній кількості 69000 кг, перевезення вантажу здійснювалось у відкритому рухомому складі, при відвантаженні його маса була визначена Третьою особою шляхом зважування на вагонних вагах.

Разом з тим, при надходженні вагонів на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону №53508883, під час якого виявлено, що маса вантажу складає 86650 кг брутто, тара с бруса 22900 кг, нетто 63750 кг, що менше документа на 5250 кг, про що складено комерційний акт БН№726608/634 від 01.08.2016р. Відповідно до акту завантаження у вагоні нижче рівнів борту на 900-1000 мм. Поверхня вантажу не маркована. Над 1-5 люками з лівої сторони відносно руху поїзду є воронка розміром 10000ммХ2500ммХдо дна вагону. Течі вантажу не має. Вагон прибув у технічному відношенні несправний. Зі сторони відносно руху поїзду під 1, 5 люками наявний зазор між армувальними листами та кришкою люка у розмірі 50 мм. Переваження вантажу провадилось на 150 тонних електронних вагах з повним зупиненням вагону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що Третя особа могла виявити до завантаження дану технічну несправність та ним не було вжито заходів щодо схоронності вантажу, оскільки як вбачається з акту №324 про технічний стан вагону від 01.08.2016р. вагон мав несправності, а саме - з лівої сторони по руху потягу під 1-5 люками був наявний зазор між армувальними листами та кришкою люка у розмірі 50 мм. Проте, апеляційний суд з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.30 Статуту залізниць України, завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

Відповідно до ст.31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Згідно з ст.32 Статуту вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов'язаний підготувати вантаж, з урахуванням його схоронності, під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 р. № 542.

Відповідно до п.5, 6 Правил перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з додатком до пункту 1 вказаних Правил перевезення аглоруди допускається у вагонах відкритого типу.

Як вбачається з матеріалів справи Третьою особою по залізничній накладній №45844529 був завантажений аглорудою вагон відкритого типу №53508883 у загальній кількості 69000 кг. Отже, вказаний вантаж був завантажений Позивачем у придатний у комерційному відношенні вагон.

Як вбачається з матеріалів справи даний вагон відкритого типу №53508883 був поданий Відповідачем під завантаження, що відповідно до ст.31 Статуту свідчить що вказаний вагон був справним у технічному відношенні. При цьому Відповідачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що даний вагон в дійсності був несправним під час навантаження, що вантажовідправник це бачив, або міг бачити. Відповідачем також не подано суду доказів, підтверджуючих, що втрата вантажу відбулась внаслідок завантаження вантажу відправником у несправний вагон, який перед тим був вивантажений цим же відправником - здвоєна операція (ст.111 Статуту).

Вказаний Відповідачем та місцевим судом акт №324 про технічний стан вагону від 01.08.2016р. не може бути доказом, підтверджуючим несправність вагону на час навантаження, оскільки даний акт був складений вже після здійснення перевезення, в акті лише зафіксована несправність вагону станом на 01.08.2016р., відомостей коли виникла дана несправність вказаний акт не містить. Отже, даний акт ніяким чином не доводить, що несправність вагону була на час його навантаження, а не виникла під час перевезення вантажу Відповідачем.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що згідно з ст.113 Статуту залізниць України Відповідачем не доведено, що нестача вантажу виникла з не залежних від Відповідача причин, відповідно останній свої зобов'язання зі збереження вантажу під час перевезення належним чином не виконав, внаслідок чого вимога Позивача про стягнення збитків є обґрунтованою.

Також, апеляційний суд, перевіривши розрахунок суми збитків, який відповідає нормам чинного законодавства та є арифметично вірним, прийшов до висновку про його обґрунтованість.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2017р. у справі №910/23436/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2017р. у справі №910/23436/16 скасувати, резолютивну частину викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00191129) збитки у сумі 2683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн 33 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00191129) судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.»

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00191129) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн 80 коп.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко