ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. Справа № 910/24687/15

За позовом Приватне акціонерного товариства Київобленерго

до Садівницького товариства Арсеналець-6

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Товариство з обмеженою відповідальністю Фаворит-досуг;

2. Садівницьке товариство Барвінок

про стягнення 557 239,42 грн.

Головуючий суддя Антонова В.М.

судді: Мальована Л.Я.

ОСОБА_1

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність №94 від 18.05.2017);

ОСОБА_3 (за дов.)

від відповідача ОСОБА_4 (довіреність б/н від 10.05.2015),

ОСОБА_5 (довіреність б/н від 10.06.2016);

ОСОБА_6 (керівник);

від третьої особи-1 не зявились;

від третьої особи-2 не зявились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Київобленерго, звернувся до Господарського суду міста Київської області з позовом до Садівницького товариства Арсеналець-6, про стягнення 557 239,42 грн.

В обґрунтування позову Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" вказало про те, що він є ліцензіатом з постачання електричної енергії за регульованим тарифом і діє на підставі ліцензії АЕ № 194761 від 16.05.2013 на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та ліцензії серії АЕ № 194762 від 16.05.2013 на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами. Посилаючись на те, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії № 188, укладеного 17.01.1997 між публічним акціонерним товариством "Київобленерго" як постачальником та садівницького товариства Арсеналець-6 як споживачем, на підставі даних щомісячних звітів відповідача про спожиту електроенергію виставлені відповідачу рахунки-фактури за активну електроенергію: № НОМЕР_1 за лютий 2015 року від 10.02.2015 на суму 428 264,51 грн., № НОМЕР_2 за березень 2015 року від 11.03.2015 на суму 438 589,06 грн., № НОМЕР_3 за квітень 2015 року від 08.04.2015 на суму 425 993,61 грн., № НОМЕР_4 за травень 2015 року від 19.05.2015 на суму 453 424,71 грн., № НОМЕР_5 за червень 2015 року від 09.06.2015 на суму 462 202,17 грн., № НОМЕР_6 за липень 2015 року від 08.07.2015 на суму 475 586,98 грн., № НОМЕР_7 за серпень 2015 року від 14.08.2015 на суму 500 839,88 грн., у повному обсязі не сплачено, позивач просив стягнути з відповідача за лютий-серпень 2015 року заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 464 839,88 грн., також нараховані на вказану суму на підставі п. 7.3 договору про постачання електричної енергії № 188 від 17.01.1997 пеню в сумі 76 909,26 грн., на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 11 597,89 грн. та 3% річних в сумі 3 892,39 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 19.01.2016 (суддя Третьякова О.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з садівницького товариства Арсеналець-6 на користь публічного акціонерного товариства "Київобленерго" 464 839,88 грн. основного боргу, 75 497,90 грн. пені, 3892,39 грн. 3% річних, 8522,79 грн. інфляційних втрат та 8292,29 грн. витрат по сплаті судового збору. В інших позовних вимогах відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 (колегія у складі суддів: Баранця О.М., Ропій Л.М., Калатай Н.Ф.) рішення господарського суду Київської області від 19.01.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 (колегія у складі суддів: Ковтонюк Л.В.,Карабаня В.Я.,Круглікової К.С.) касаційну скаргу садівницького товариства Арсеналець-6 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 та рішення господарського суду Київської області від 19.01.2016 скасовано, справу № 910/24687/15 передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Згідно автоматизованої системи розподілу справ між суддями від 24.06.2016 справу № 910/24687/15 передано на новий розгляд судді Антоновій В.М.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.06.2016 прийнято справу № 910/24687/15 до свого провадження та призначено її розгляд на 18.08.2016

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.08.2016 призначено колегіальний розгляд справи № 910/24687/15;

Справу №910/24687/15 було передано до відділу інформаційно-статистичного забезпечення та кодифікації законодавства апарату суду для визначення складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.08.2016 визначено колегію у складі: ОСОБА_7 головуючий суддя, судді Мальована Л.Я. та Подоляк Ю.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.08.2016 справу № 910/24687/15 прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Антонова В.М., судді Мальована Л.Я. та Подоляк Ю.В. та призначено розгляд справи на 15.09.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2016 розгляд справи №910/24687/15 відкладено на 13.10.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.10.2016 призначено у справі №910/24687/15 судову електротехнічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; зупинено провадження у справі №910/24687/15 до закінчення експертних досліджень у судовій електротехнічній експертизі та отримання висновків експертів.

06.04.2017 до господарського суду Київської області з супровідним листом №17548/16-46 від 31.03.2017 (вх. №288/16) повернулись матеріали справи №910/24687/15 та висновок експерта за результатами проведення електротехнічної експертизи у справі №910/24687/15.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2017 провадження у справі №910/24687/15 поновлено та призначено розгляд справи на 25.05.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.05.2017 розгляд справи, в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено до 22.06.2017.

Через відділ діловодства суду 22.06.2017 року від позивача надійшла заява про заміну найменування/типу товариства, яку було долучено судом до матеріалів справи.

У судове засідання 22.06.2017 року представники позивача та відповідача з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору.

Представники третіх осіб у судове засідання 22.06.2017 року не зявились, правами наданими їм ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Заяву позивача про заміну найменування/типу товариства судом прийнято до розгляду, а відтак організаційна правова форма позивача: Приватне акціонерного товариства Київобленерго

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Разом з цим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 1997 між Акціонерною енергопостачальної компанією Київобленерго, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Київобленерго (далі Позивач, Постачальник) та садівницьким товариством Арсеналець-6 (далі Відповідач, Споживач) укладено Договір на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням електроенергії № 188 від (далі Договір).

Відповідно до п.1. Договору Електропостачальна організація зобовязується постачати електричну енергію Споживачу у відповідності з умовами Договору, а Споживач своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним Договором.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що Споживач зобовязується: сплачувати за використану електроенергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в цей період тарифами, індексом цін та Умовами цього Договору; для визначення величини використаної електроенергії знімати та представляти за установленою формою до Електропостачальної організації показання розрахункових електролічильників за формою згідно з Додатком № 9.

Згідно з п. 7. Договору розрахунки за електричну енергію та інші платежі за розрахунковий період (місяць) здійснюються за діючими тарифами та існуючим індексом відповідно до тарифних груп кожної точки обліку (пп. 3.1.; 3.2.; 3.3. Додатку № 3).

Як зазначається в п. 7.1. Договору щомісячно 6 числа згідно з Додатком № 4 до Договору на користування електроенергією направляється представник Споживача у відділ збуту РЄС за адресою м. Обухів для подання звіту за використану електроенергію за розрахунковий місяць, документів, що підтверджують оплату за розрахунковий період та одержання платіжних вимог-доручень (платіжних доручень) для плати спожитої електроенергії в наступному розрахунковому періоді та інших платіжних документів (надбавка за компенсацію реактивної енергії, плата за перевищення договірних величин електричної енергії та потужності та ін.) При цьому сума оплати за використану електроенергію визначається у відповідності з очікуваним споживанням електроенергії в наступному розрахунковому періоді з урахуванням сальдо розрахунків за минулий розрахунковий період і є передоплатою.

Відповідно до п.7.2. Договору оплата платіжних документів здійснюється Споживачем самостійно, в 5-ти денний строк після дати, зазначеної в платіжному документі.

На виконання умов Договору Позивачем на підставі даних щомісячних звітів Відповідача про спожиту електроенергію виставлено Відповідачу рахунки-фактури за активну електроенергію: № за лютий 2015 року від 10.02.2015 на суму 428264,51 грн, № за березень 2015 року від 11.03.2015 на суму 438589,06 грн, № за квітень 2015 року від 08.04.2015 на суму 425993,61 грн, № за травень 2015 року від 19.05.2015 на суму 453424,71 грн, № за червень 2015 року від 09.06.2015 на суму 462202,17 грн, № за липень 2015 року від 08.07.2015 на суму 475586,98 грн, № за серпень 2015 року від 14.08.2015 на суму 500839,88 грн.

Однак в порушення своїх договірних зобовязань Відповідач виставлені рахунки своєчасно та в повному обсязі не сплатив, а відтак станом на день звернення Позивача з даним позовом до суду, за Відповідачем рахується заборгованість за лютий-серпень 2015 року в розмірі 464839,88 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

При цьому, слід наголосити, що способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.26 Закону України Про електроенергетику споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, встановлено, що Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч.1 ст.714 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Частинами 2-5 ст.275 Господарського кодексу України встановлено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у національних стандартах або технічних умовах. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу. Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Як зазначається в ч.ч.2, 3 ст.714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Рахунки за спожиту електричну енергiю, формуються на пiдставi наданих вiдповiдачем звiтiв. Обсяг спожитої вiдповiдачем електричної енергії визначається з урахуванням обсягу електричної енергії, спожитої субспоживачами: ТОВ Бакинський бульвар та СТ Механік, данi про обсяг i вартiсть електричної енергії якими зазначаються в рахунках, якi щомісяця виставляються вiдповiдачу до оплати.

У постанові ВГСУ від 21.01.2016 колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій не дослідили, чи є зазначений у рахунках № НОМЕР_1 за лютий 2015 року від 10.02.2015, № НОМЕР_2 за березень 2015 року від 11.03.2015, № НОМЕР_3 за квітень 2015 року від 08.04.2015, № НОМЕР_4 за травень 2015 року від 19.05.2015, № НОМЕР_5 за червень 2015 року від 09.06.2015, № НОМЕР_6 за липень 2015 року від 08.07.2015, № НОМЕР_7 за серпень 2015 року від 14.08.2015, обсяг електроенергії сумарним щодо електроспоживання ТОВ "Бакінський бульвар", СТ "Механік", ТОВ "Фаворит Досуг", СТ "Барвінок", електроустановки яких живляться від технологічних електричних мереж власника мереж садівничого товариства Арсеналець-6; у такому випадку, якщо цей обсяг є сумарним необхідно визначити частку участі у сумарному електропостачанні кожного споживача електричної енергії, струмоприймачі яких приєднано до технологічних електричних мереж садівничого товариства Арсеналець-6; яким чином, виходячи з існуючої схеми електропостачання, ними здійснюються розрахунки за спожиту електричну енергію, зокрема, чи обліковується спожита електрична енергія ТОВ "Фаворит Досуг" та СТ "Барвінок" розрахунковим засобом обліку електричної енергії, згідно даних якого позивачем нараховано вартість електричної енергії за Звітами про використану електроенергію у спірний період, що додано до позовної заяви, вартість якої стягується з відповідача.

Позивачем, при формуваннi рахунків за спожиту вiдповiдачем електpичну енергію, враховується обсяг спожитої електричної енергії споживачами, з якими iснують договiрнi вiдносини, а саме: ТОВ Бакинський бульвар та СТ Механік.

Згідно із ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 21.06.2016 суд ухвалою господарського суду Київської області від 13.10.2016 року призначив судову експертизу. Експерту були поставлені такі питання:

- чи є зазначений у рахунках № за лютий 2015 року від 10.02.2015, № за березень 2015 року від 11.03.2015, № за квітень 2015 року від 08.04.2015, № за травень 2015 року від 19.05.2015, № за червень 2015 року від 09.06.2015, № за липень 2015 року від 08.07.2015, № за серпень 2015 року від 14.08.2015, обсяг електроенергії сумарним щодо електроспоживання ТОВ Бакінський бульвар, СТ Механік, ТОВ Фаворит Досуг, СТ Барвінок, електроустановки яких живляться від технологічних електричних мереж власника мереж Садівничого товариства Арсеналець-6?

- якщо обсяг спожитої електроенергії сумарний, яка частка участі у сумарному електропостачанні кожного споживача електричної енергії, струмоприймачі яких приєднано до технологічних електричних мереж Садівничого товариства Арсеналець-6?

- яким чином, виходячи з існуючої схеми електропостачання, ними здійснюється розрахунки за спожиту електричну енергію, зокрема, чи обліковується спожита електрична енергія ТОВ Фаворит Досуг та СТ Барвінок розрахунковим засобом обліку електричної енергії, згідно даних якого ПАТ Київобленерго нараховано вартість електричної енергії за Звітами про використану електроенергію у спірний період, що додано до позовної заяви, вартість якої стягується з СТ Арсеналець-6?

06 квітня 2017 до суду надійшов висновок № 17548/16-46 у справі № 910/24687/15 судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8, в якому вказано, що зазначений у рахунках № НОМЕР_1 за лютий 2015 року від 10.02.2015, № НОМЕР_2 за березень 2015 року від 11.03.2015, № НОМЕР_3 за квітень 2015 року від 08.04.2015, № НОМЕР_4 за травень 2015 року від 19.05.2015, № НОМЕР_5 за червень 2015 року від 09.06.2015, № НОМЕР_6 за липень 2015 року від 08.07.2015, № НОМЕР_7 за серпень 2015 року від 14.08.2015, обсяг електроенергії сумарним щодо електроспоживання ТОВ "Бакінський бульвар", СТ "Механік", ТОВ "Фаворит Досуг", СТ "Барвінок", Арсеналець-6електроустановки яких живляться від технологічних електричних мереж належать власнику цих мереж Садівничому товариству Арсеналець-6.

Частка участи у сумарному електропостачанні кожного споживача електричної енергії, струмоприймачі яких приєднано до електричних мереж Садівничого товариства Арсеналець-6 орієнтовано відповідає наведеним даним у таблиці 1 споживання кількості електричної енергії всіх приєднаних споживачів.

У п. 3 висновку вказано, що виходячи з існуючої схеми електропостачання, облік спожитої електричної енергії ТОВ "Фаворит Досуг", СТ "Барвінок" проводиться належними цим субєктам господарювання засобами обліку електричної енергії і відповідно до їх показників проводяться розрахунки безпосередньо з постачальником електричної енергії ДТГО «Південно-Західна залізниця», яка є ліцензіатом з постачання електроенергії на закріпленій території. При цьому ця кількість спожитої електричної енергії також обліковується лічильником, що обліковує сумарну спожиту електричну енергію усіх споживачів, вартість якої стягується з Садівничого товариства Арсеналець-6 постачальником електричної енергії Публічним акціонерним товариством Київобленерго.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах,телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наданий позивачем спірний договір, укладений між Акціонерною енергопостачальної компанією Київобленерго, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Київобленерго та садівницьким товариством Арсеналець-6 на користування електричною енергією для споживачів з малим споживанням електроенергії № 188 від17.01.1997 є чинним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи вiдповiдача, що позивачем також постачаєтъся електрична енергiя iншим особам, приєднаним до електричної мережi вiдповiдача не підтверджуються матеріалами справи.

Пiдстав для врахування при розрахунках мiж сторонами обсягу використаної ТОВ Фаворит Досуг та СТ Барвінок електричної енергії не існує, так як вказанi органiзацiї не є споживачами Позивача, оскільки між ними відсутні договірні відносини.

Також, вiдповiдач посилається на договiр про спiльне використання технологічних електричних мереж, в якому мiститься iнформацiя про приєднаних до електричних мереж наступних субспоживачiв: ТОВ Фаворит Досуг, СТ Барвінок, ТОВ Бакинський бульвар та СТ Механік.

Проте, договiр про спiльне використання по своїй суті встановлює змiст та регулює правовiдносинимiж електропередавальною органiзацiєю та основним споживачем під час передачi електричної енергії технологiчними електричними мережами.

Спiльне використання технологiчних електричних мереж - це виконання комплексу заходів з метою експлуатації та утримання у належному технiчному стані технологiчних електричних мереж, якi використовуються для забезпечення електропостачання iншим субєктам господарювання, крім їх власників, або для забезпечення передачi (транзиту) електричної енергії в мережi електропередавальної органiзацiї.

Крім того у своїх запереченнях відповідач вказує, що часткова оплата ним отриманої електричної енергії обумовлена споживанням такої електроенергії не лише Відповідачем (Споживачем), але й субспоживачами (СТ Барвінок та ТОВ Фаворит-Досуг), що приєднані до його електромережі та споживають електроенергію в позадоговірному порядку, у звязку з чим між сторонами здійснювалось листування щодо переукладення Договору.

Як вбачається з пояснень Позивача, на підставі наданих Відповідачем звітів, Позивачем формуються рахунки на оплату за спожиту електроенергію. При цьому, при здійсненні розрахунків за спожиту Відповідачем електроенергію, яка підлягає оплаті, Позивачем враховуються дані про обсяг і вартість спожитої електроенергії такими субспоживачами як ТОВ Бакинський бульвар та СТ Механік, що отримані з відповідних звітів, поданих останніми на виконання укладених між Позивачем та зазначеними субспоживачами договорів про постачання електричної енергії.

Проте суд, з урахуванням наявного в матеріалах справи висновку експертизи, дійшов висновку, що позивач не в змозі та не повинен враховувати дані інших субспоживачів, оскільки не має з ними договірних відносин, а отже відсутні підстави для відповідного перерахунку вартості електроенергії, що підлягає оплаті Відповідачем.

Відповідно до п.1.6. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ Фаворит Досуг, СТ Барвінок та будь-які iншi особи, приєднанi до електричних мереж вiдповiдача, надають iнформацiю Позивачу про обсяг використаної ектричної енергії.

Крім того, у вказаних осіб відсутній обовязок надавати позивачу данi про обсяги спожитої електричної енергії та будь-які iншi данi з причини вiдсутностi договiрних відносин мiж позивачем та зазначеними обставинами.

Таким чином, врахувати при розрахунках з відповідачем інші дані, на які посилається відповідач, позивач не має правових підстав.

Враховуючи, що Відповідач в обумовлений Договором строк свої грошові зобовязання перед Позивачем в повному обсязі не виконав, заборгованість складала заявлений розмір і під час розгляду спору Відповідачем не погашена, суд вважає, що Відповідач сплату електроенергії за спірний період в повному обсязі не здійснив, тому вимога Позивача про стягнення з Відповідача 464839,88 грн. основного боргу є правомірною, а тому підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача76909,26 грн пені за загальний період прострочки з 18.02.2015 по 02.09.2015, 3892,39 грн 3% річних за загальний період прострочки з 18.02.2015 по 02.09.2015 та 11597,89 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 18.02.2015 по 02.09.2015.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що при відсутності оплати за електроенергію, яка спожита за розрахунковий період (тобто після дати сальдових розрахунків за поточний місяць по показниках розрахункових лічильників) обумовлений Договором, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на дату виникнення боргу. Сума нарахованої пені включається в наступний платіжний документ.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Проте, як встановлено судом, при здійсненні розрахунку пені Позивачем порушено вимоги вищезазначеної статті щодо обмеження строку нарахування штрафних санкцій шістьма місяцями.

Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду, складає 75497,90 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 76909,26 грн пені підлягає частковому задоволенню в сумі 75497,90 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки сплати за спожиту електричну енергію, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, перевіривши розрахунки Позивача, суд вважає, що вони є вірними, а тому вимоги Позивача про стягнення 3892,39 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Враховуючи умови Договору, періоди та суми прострочки сплати за спожиту електричну енергію, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування інфляційних втрат, суд здійснивши власний розрахунок зазначає, що вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду, складає 8522,79 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 11597,89 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 8522,79 грн.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

З огляду на зазначене, заперечення відповідача не знайшли підтвердження у матеріалах справи, а відтак, враховуючи, що станом на день подачі позову Договір є чинним, будь-які зміни до Договору стосовно зобовязань Відповідача щодо оплати спожитої електроенергії сторонами не внесено, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 464839,88 грн. основного боргу, 75497,90 грн пені, 3892,39 грн 3% річних та 8522,79 грн. інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Водночас, суд звертає увагу відповідача, що останній не позбавлений права ініціювати внесення змін до договору укладеного з позивачем, а також звернутися до суду за захистом свого порушеного права з позовними вимогами до субспоживачів про відшкодування сплачених ним грошових коштів за споживання ними електроенергії.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Садівницького товариства Арсеналець-6 (08700, Київська обл., Обухівський р-н, с. Підгірці, код 25294770)на користь Приватного акціонерного товариства Київобленерго (08132, Київська обл., Києво - Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б, код 23243188) 464839,88 грн (чотириста шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять девять гривень вісімдесят вісім копійок) основного боргу,75497,90грн (сімдесят шість тисяч девятсот девять гривень двадцять шість копійок) пені,3892,39 грн (три тисячі вісімсот девяносто дві гривні тридцять девять копійок) 3% річних,8522,79грн (вісім тисяч пятсот двадцять дві гривні сімдесят девять копійок) інфляційних втрат та 8292,29 грн (вісім тисяч двісті девяносто дві гривні двадцять девять копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 30.06.2017 року

Суддя (головуючий) В.М. Антонова

судді: Л.Я. Мальована

ОСОБА_1