ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 921/667/16-г/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Кравчука Г.А.,

суддів: Коробенка Г.П, Алєєвої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуУправління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 28.02.2017
у справі Господарського суду№ 921/667/16-г/17 Тернопільської області
за позовомУправління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Територіальний комунальний сервіс"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачавідділу технічного нагляду Тернопільської міської ради
простягнення 374 861,27 грн. збитків

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:не з'явились;
відповідача:не з'явились;
третьої особи:не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради (далі - Управління) звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою, у якій просило стягнути на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальний комунальний сервіс" (далі - Товариство) 374 861,27 грн. збитків.

Позовні вимоги Управління, посилаючись на норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України) обґрунтовує тим, що вартість виконаних Товариством та оплачених Управлінням робіт з рекультивації порушених земель внаслідок несанкціонованого складування відходів на вул. Подільській в м. Тернополі, на підставі договору № 1096 від 26.11.2015, є завищеною, що підтверджується актом Державної фіскальної інспекції в Тернопільській області № 05-22/44 від 18.04.2016.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2016 (суддя Андрусик Н.О.) у задоволенні позову Управління відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 (колегія суддів: Галушко Н.А., Данко Л.С., Орищин Г.В.) рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2016 залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди виходили з того, що позивачем в ході розгляду справи не було доведено протиправності поведінки відповідача у заподіянні збитків, оскільки ціна виконаних Товариством та сплачених Управлінням робіт була погоджена сторонами у договорі № 1096 від 26.11.2015, а акти приймання-передачі виконаних робіт підписані усіма сторонами договору без зауважень та заперечень.

Управління звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2016 та постановити нове рішення про задоволення позову. Викладені у касаційній скарзі вимоги Управління обґрунтовує посиланням на обставини справи, окремі положення укладеного між сторонами договору, приписи ст. 224 ГК України, ст. 22 ЦК України та ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відзиву на касаційну скаргу Управління від Товариства до Вищого господарського суду України не надходило.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Управління не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами на підставі матеріалів справи встановлено, що:

- 26.11.2015 між Управлінням (замовник), відділом технічного нагляду Тернопільської міської ради (технагляд) та Товариством (підрядник) було укладено договір № 1096, згідно якого замовник доручив, а підрядник зобов'язався виконати в строк до 31.12.2015 роботи із рекультивації порушених земель внаслідок несанкціонованого складування відходів на вул. Подільській в м. Тернополі, обсяги та склад яких визначено проектно-кошторисною документацією, яка є невід'ємною частиною договору;

- згідно п. 5.2 договору вартість робіт становить 776 500 грн.;

- приймання, контроль та технічний нагляд за якістю та обсягом виконаних робіт, а також за дотриманням затверджених розцінок здійснює технагляд (п.п. 1.3, 5.5 договору);

- пунктами 5.4 та 7.2 договору сторонами погоджено, що розрахунок вартості виконаних робіт здійснює підрядник, а технагляд протягом 3-х робочих днів перевіряє правильність такого розрахунку та, у разі відсутності зауважень, передає акт замовнику. При виявленні недоліків технагляд направляє підряднику обґрунтовану відмову від підписання актів з переліком недоліків та терміном їх усунення за рахунок підрядника;

- після закінчення технаглядом перевірки правильності розрахунків та відповідності виконаних робіт сторонами договору підписуються акти виконаних робіт форми КБ-2 та довідки про їх вартість форми КБ-3, які є підставою для проведення оплати за виконані роботи по мірі надходження коштів з міського бюджету, при умові відсутності затримки видатків замовника обслуговуючим банком. Замовник може здійснювати авансові платежі в розмірі не більше 30 % від вартості договору на придбання та постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів тощо, терміном використання до трьох місяців, після спливу яких невикористані підрядником кошти підлягають поверненню замовнику (п.п. 5.6, 5.7 договору);

- актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт № 1 від 09.12.2015 та № 2 від 15.12.2015 підтверджується, що в грудні 2015 року Товариством виконано, а Управлінням та відділом технічного нагляду Тернопільської міської ради прийнято без зауважень чи будь-яких заперечень з приводу їх якості, підрядні роботи на загальну суму 776 500 грн.;

- вартість зазначених підрядних робіт сплачена замовником в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень № 85 від 14.12.2015 на суму 388 277,75 грн. та № 87 від 16.12.2015 на суму 388 222,25 грн.;

- Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 про що складено Акт № 05-22/44 від 18.04.2016, згідно якого вартість робіт, виконаних Товариством на підставі договору підряду № 1096 від 26.11.2015 завищена на 374 861,27 грн.;

- 19.05.2016 Управління звернулось до Товариства з претензією № 2252/15 в якій посилаючись на Акт ревізії № 05-22/44 від 18.04.2016 просило повернути зайво сплачені ним 374 861,27 грн. бюджетних коштів, яка була залишена Товариством без відповіді та без задоволення.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, сторонами повністю виконано свої зобов'язання за договором № 1096 від 26.11.2015, яким було узгоджено вартість робіт в сумі 776 500 грн.

Положеннями ст. 599 ЦК України унормовано, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Водночас судами встановлено, що виявлене Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області завищення вартості робіт за договором № 1096 від 26.11.2015 на суму 374 861,27 грн. Управління вважає збитками та просить стягнути їх з Товариства.

Згідно із ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У відповідності з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов'язання, тобто особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Необхідними умовами для відшкодування збитків є доведення факту спричинення збитків саме тією особою, до якої висунуто вимогу про їх відшкодування. Крім того, заявлені до стягнення збитки мають бути завданими внаслідок порушення відповідачем цивільного права позивача у справі, а розмір збитків має перебувати у необхідному і безпосередньому причинному зв'язку із вчиненням відповідачем правопорушення.

Встановивши, що ціна робіт була погоджена сторонами у договорі № 1096 від 26.11.2015, а акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт № 1 від 09.12.2015 та № 2 від 15.12.2015 підписані усіма сторонами договору без зауважень та заперечень, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що позивачем не доведено протиправності поведінки Товариства у понесенні збитків Управлінням.

При цьому, судом апеляційної інстанції вірно зазначено про те, що результати перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, оформлені Актом ревізії Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції № 05-22/44 від 18.04.2016, не є належним доказом порушення відповідачем договірних чи інших зобов'язань в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови договірних правовідносин між сторонами та не можуть їх змінювати, а розмір завданих збитків повинен підтверджуватися первинними документами.

За таких обставин, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій правильно встановили та виходили з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено заподіяння відповідачем позивачу збитків в сумі 374 861,27 грн.

За результатами касаційного перегляду справи колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає порушень у застосуванні положень ст. 224 ГК України та ст. 22 ЦК України судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, у зв'язку із чим відповідні доводи скаржника відхиляються як необґрунтовані.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Управління зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими актами та не спростовують висновків господарських судів першої та другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у справі № 921/667/16-г/17 Господарського суду Тернопільської області - без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Суддя Г.П. Коробенко

Суддя І.В. Алєєва