ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

27.06.2017 Справа № 904/12048/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М., доповідача

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від скаржника: ОСОБА_1 представник, довіреність №785/10/04-67-10-25 від 13.02.17 р.;

від ліквідатора: ОСОБА_2 представник, довіреність №б/н від 13.02.2017 р.;

інші учасники провадження не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2017 року

у справі №904/12048/16

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр", м.Дніпро

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр", м.Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2017р. у справі № 904/12048/16 (суддя Примак С.А.) припинено процедуру санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" (49128, м.Дніпро, вул.Комунарівська, буд.11, ).

Припинено повноваження керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" (49128, м.Дніпро, вул.Комунарівська, буд.11, ) - ОСОБА_3.

Припинено повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" (49128, м.Дніпро, вул.Комунарівська, буд.11, ) арбітражного керуючого ОСОБА_4 (49044, м.Дніпро, бул.Катеринославський, 2 ТДК "Босфор", офіс 610, свідоцтво №195 від 28.02.13р.).

Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" (49128, м.Дніпро, вул.Комунарівська, буд.11, ) - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 6 місяців, до 06.10.17р.

Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4 (свідоцтво № 195 від 28.02.13р.; адреса для листування: 49044, м. Дніпро, б-р Катеринославський, 2 ТДК "Босфор", офіс 610).

Постанова мотивована наявністю правових підстав для відкриття ліквідаційної процедури та визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" банкрутом.

Не погодившись із вказаною постановою місцевого господарського суду, Державна податкова інспекція у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить припинити провадження по даній справі.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що суд першої інстанції передчасно виніс постанову у справі про банкрутство, оскільки, постанова не містить всіх допустимих доказів тому не можливо встановити реальний стан боржника та його платоспроможність, що мають значення для справи.

На думку скаржника, забезпечення проведення позапланової перевірки достовірного і повного визначення сум податків, що підлягали сплаті банкрутом до державного бюджету за період його діяльності та відповідно стягнення в разі необхідності донарахованих сум податків та зборів в межах справи про банкрутство на користь державного бюджету є економічними інтересами держави, які полягають у отриманні державним бюджетом належних сум платежів і відповідно виконання дохідної частини державного бюджету визначеної бюджетним кодексом України та забезпечення безумовного дотримання припису ст.67 Конституції України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.05.17р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ліквідатором ТОВ "Індустріальний центр" та кредитором ТОВ "Астар Плюс" надано відзив на апеляційну скаргу податкової, в якому зазначено, що оскільки ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області не набула статусу сторони або учасника у справі, а тому не має права на оскарження судових рішень у даній справі про банкрутство, просить припинити апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у даній справі підлягає припиненню, враховуючи таке.

Директор товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" подав заяву щодо банкрутства товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2016р. прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 17.01.17р.

17.01.17р. ухвалою господарського суду порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр". Введено процедуру санації товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" строком на 6 місяців до 17.07.17р. Призначено керуючим санацією керівника ТОВ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ЦЕНТР" ОСОБА_3 (НОМЕР_1; ІНН НОМЕР_2). Призначено розпорядником майна ТОВ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ЦЕНТР" арбітражного керуючого ОСОБА_4 (свідоцтво № 195 від 28.02.13р.; адреса для листування: 49044, м. Дніпро, б-р Катеринославський, 2 ТДК "Босфор", офіс 610). Призначено попереднє засідання суду на 02.03.17р.

02.03.17р. ухвалою господарського суду затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр".

За наслідками розгляду матеріалів справи, клопотання № 01-34/26-03 від 13.03.17р. розпорядника майна ОСОБА_4 з доданими до нього документами господарським судом винесено оскаржувану постанову.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Статтею 9 Закону встановлено, що справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 91 ГПК України передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати також особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Згідно ч.6 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі.

В силу особливостей процедури банкрутства, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи з метою попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

За ст. 1 Закону учасниками провадження у справі про банкрутство є: сторони (конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут)), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Особливості та порядок заявления кредиторами претензій до боржника, визначені положеннями частини 6 статті 94 Закону, передбачають, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду у місячний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство і відкриття процедури санації письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують та/або заперечення кредиторів проти проведення процедури санації керівником боржника. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Отже, у справі про банкрутство боржника відповідно до процедури, передбаченої ст. 94 Закону, яка передбачає особливості провадження санації боржника його керівником, особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство після прийняття рішення щодо порушення провадження у справі про банкрутство і відкриття процедури санації та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

У зв'язку з наведеним, органи державної податкової служби та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, що узгоджується з нормою частини 1 статті 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Таким чином, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника. Тільки після цього, така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Матеріали справи не містять доказів звернення податкового органу до суду з кредиторськими вимогами до боржника в порядку встановленому ч.6 ст.94 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З цього приводу колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що виходячи з аналізу норм ст.ст. 1, 23, 24, 25, 94 Закону про банкрутство, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу кредитора - сторони (учасника провадження у справі про банкрутство) з моменту визнання її грошових вимог до боржника, а також надання правової оцінки змісту вказаних вимог господарським судом та прийняття відповідної ухвали.

Крім того, в апеляційній скарзі податковий орган жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника, розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові).

Таким чином, скаржник не набув у встановленому порядку статусу учасника справи про банкрутство, тому на момент звернення з апеляційною скаргою був позбавлений можливості оскаржити судові рішення у справі про банкрутство.

Щодо посилання скаржника про те, податковий орган був позбавлений можливості вчасно провести позапланову документальну перевірку діяльності боржника, слід зазначити наступне.

Згідно пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби, зокрема, мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 78 Податкового Кодексу України, у разі порушення провадження у справі про визнання банкрутом платника податків органами державної податкової служби проводиться документальна позапланова виїзна перевірка.

Позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 82.2 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених у ст. 78 цього Кодексу (крім перевірок, що проводяться за наявності обставин, визначених у пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу, тривалість яких встановлена у ст. 200 цього Кодексу), не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, інших платників податків - 10 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у ст. 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника органу державної податкової служби не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів. Загальний термін проведення перевірок, визначених у пунктах 200.10 та 200.11 статті 200 цього Кодексу, з урахуванням установлених цим пунктом строків зупинення не може перевищувати 60 календарних днів (п. 82.4 ст. 82 Податкового кодексу України).

Матеріали справи не містять, а податковим органом не надано доказів, які б свідчили про вжиття останнім заходів для проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальний центр" у строк, встановлений ст.82.2. Податкового кодексу України.

Крім того, в матеріалах справи також відсутні докази відмови ліквідатора про надання документів для перевірки чи оскарження податковим органом відповідної відмови ліквідатора.

Згідно до п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано, зокрема, особою, яка не має права її подавати, то у таких випадках апеляційний господарський суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу з посиланням на статті 91 або 106 ГПК України. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

Враховуючи викладене, з метою усунення процесуального порушення при прийнятті до провадження апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження з перегляду постанови господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 р.

Керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.ст. 91, 99 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2017 року у справі №904/12048/16 - припинити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов