РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017Справа №910/6942/17
За позовом Приватного акціонерного товариства"Компанія "Київінвестбуд"

до Публічного акціонерного товариства «КСУМ»

про стягнення 288771,35 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Дубровінська І.Ю., довіреність №09 від 30.01.2017

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Компанія "Київінвестбуд" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «КСУМ» про стягнення 288 771,35 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2017 порушено провадження у справі №910/6942/17.

31.05.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи у справі.

31.05.2017 представник відповідача через відділ діловодства суду подав заяву про визнання позову.

В судове засідання 09.06.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 09.06.2017 представник відповідача не з'явився.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.06.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2012 між Приватним акціонерним товариством «Компанія Київінвестбуд», як орендодавцем та Публічним акціонерним товариством «КСУМ», як орендарем було укладено Договір оренди №04/ЯК-13 відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Якутська, 7.

Розділом 5 Договору сторони обумовили строки і розмір орендної плати. Орендар сплачує орендні платежі щомісячно по попередній оплаті у безготівковому порядку не пізніше 10 числа поточного місяця, за поточний місяць, перераховуючи їх на розрахунковий рахунок орендодавця.

Додатковою Угодою № 1 до Договору від 31 жовтня 2013р. сторони продовжили термін дії договору до 31 жовтня 2014р. (п.1 Додаткової Угоди).

З 1 травня 2014р. сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди №04/ЯК-13 від 01.11.12р. про що уклали Угоду про його розірвання.

В пункті 2 Угоди про розірвання договору оренди від 31.05.2014р. орендар гарантував сплату заборгованості з оренди станом на 31.05.2014р. в сумі 288771,35грн.

Позивач зазначив, що станом на день розгляду справи заборгованість не погашена.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову по справі.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором оренди (найму).

Відповідно до п.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 5 ст. 759 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідачем не надано доказів які б спростовували зазначене позивачем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 288771,35 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КСУМ» (03134, м. Київ, вул. Якутська, 7, ідентифікаційний номер 64) на користь Приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд» (04060, м. Київ, вул. Котовського, 4, ідентифікаційний номер 94) заборгованість в розмірі 288771 (двісті вісімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят одну) грн. 35 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.06.2017

Суддя Мельник В.І.