ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року Справа № 904/9679/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дармін М.О. (доповідач)

суддів: Березкіна О.В., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №665 від 17.05.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №3368/01-95/17-01.2 від 20.06.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 року у справі № 904/9679/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, м. Вільногірськ Дніпропетровської області

про стягнення 488 923, 24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 року у справі № 904/9679/16 (суддя Воронько В.Д.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" збитки за пільгове перевезення пасажирів у сумі 488 923, 24 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 7 333, 86 грн.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, а саме міського бюджету м. Вільногірськ. Посилається на п. 5-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМ України від 04.03.2002р. № 256. Апелянт вважає, що сума збитків, заявлена в позовній заяві є необґрунтованою, оскільки позивач не надав звіти за формою «2-пільга» або відомості за іншою формою, встановленої договором, тому провести звіряння з Єдиним державним автоматизованим реєстром осіб, які мають право на пільги для встановлення точної кількості осіб, які скористались послугою пільгового проїзду у приміському залізничному транспорті, для подальшого здійснення компенсаційних виплат неможливо.

Звертає увагу на порушення предметної підсудності у даній справі, оскілки дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Таким чином провадження у справі слід припинити на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, тому відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.05.2017р. відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято та призначено її до розгляду на 22.06.2017р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.

Розпорядженням керівника апарату суду від 21.06.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у звязку з перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2017р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Вечірко І.О.

У судовому засіданні 22.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

Відповідно до звітів (а.с. 13-24) , актів звіряння розрахунків (а.с. 25-36) та облікових форм (а.с. 37-96) позивачем за власний рахунок у 2015 році здійснено перевезення пільгової категорії населення громадян на загальну суму 488 923,24 грн, а саме: за січень - 16 832,65 грн, за лютий - 34 958,02 грн, за березень - 36 472,99 грн, за квітень - 37 158,73 грн, за травень - 39 582,78 грн, за червень - 39 163,78 грн, за липень - 51 161,93 грн, за серпень 48 941,81 грн, за вересень - 51 589,07 грн, за жовтень - 48 040,09 грн, за листопад - 43 487,57 грн, за грудень - 41 533,82 грн.

Всі вищезазначені документи щодо обсягу та вартості наданих послуг з перевезення спрямовувалися на адресу відповідача засобами поштового звязку (а.с. 19-24).

Доказів повернення отриманих документів через наявність заперечень з цього питання відповідачем суду не надано.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтями 11 Цивільного кодексу України, 174 Господарського кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Господарські зобов'язання сторін у цій справі виникають безпосередньо із Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" та ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт".

За таких обставин, відсутність договору у даному випадку не звільняє сторін від виконання господарського зобовязання, яке передбачене нормами чинного законодавства.

Така правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10.01.2012 у справі № 16/5005/7051/2011.

Частиною 6 статті 9 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Залізниця здійснює перевезення окремих категорій громадян за пільговими тарифами відповідно до чинних законів України, які передбачають такі пільги для конкретних категорій громадян, а не за окремими угодами, а збитки залізничного транспорту від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевого бюджетів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359 затверджено Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян (надалі Порядок), який визначає механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі.

До пільгових перевезень залізничним транспортом (далі - пільгові перевезення) належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян із знижкою, встановленою законодавством (п.2 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг (п. 4 Порядку).

Пунктом 5 Порядку визначено, що інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності.

На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком (пункт 9 Порядку);

Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ін. визначені категорії громадян, що мають пільги на проїзд, на підставі документів, що посвідчують це право.

При цьому у відповідності до пункту 7 Порядку, сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира, що в свою чергу дає колегії суддів підстави вважати доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження факту проживання пільгових категорій громадян на території обслуговування відповідача як підставу в відмові задоволені позову необґрунтованими.

Обслуговуючи дану категорію громадян України, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення пільговиків.

У рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 вказано, що з положень Конституції України та Бюджетного кодексу України вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України, стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема, і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст, республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України і повинні забезпечувати своєчасність, рівномірність, гарантованість та повноту перерахування трансфертів.

Видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд залізничним транспортом передбачені Законом України "Про Державний Бюджет України на 2015рік". Так, згідно додатка № 3 до цього Закону визначено розподіл видатків Державного бюджету України на 2015 рік відповідно до якого, зокрема, субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Відповідно до розподілу стабілізаційної дотації з державного бюджету місцевим бюджетам на 2015 рік між місцевими бюджетами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 № 727, для обласного бюджету Дніпропетровської області на 2015 рік виділено кошти з державного бюджету України в сумі 25 134,6 тисяч грн.

Відповідно до пункту 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі Порядок фінансування), фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

За змістом цього Порядку фінансування, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 наведеного Порядку фінансування визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг, в т.ч. компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (частина 2 пункту 8 Порядку фінансування).

У відповідності до Положення про Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, затвердженого рішенням Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 10 січня 2012 року №574-27/УІ (далі - Положення), Департамент соціально-гуманітарної політики (далі - ДСГП) є правонаступником управління праці та соціального захисту населення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Одним із завдань ДСГП є організація роботи Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги; здійснення контролю за правильністю розрахунків, щодо відшкодування вартості послуг з проїзду осіб, які скористалися послугами пільгового проїзду та зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_1 (п.3.1.30 Положення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, за змістом якого уповноваженими органами є Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад.

Згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Підприємства та організації, що надають послуги з проїзду в міському та приміському транспорті, у разі неможливості подати розрахунки за формою "2-пільга" надсилають уповноваженому органу розрахунки за формою, що встановлюється договором на перевезення пільгових категорій громадян.

Підпунктами 2 та 3 пункту 11 цього Положення визначено, що уповноважений орган щомісяця після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга". До 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

Відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України ,обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідачем в судовому засіданні визнано відсутність з його боку заперечень на отримані від позивача документи на проведення виплат за проведення перевезення пільгових категорій населення протягом 2015 року.

Таким чином, Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області виконуючи функції розпорядника за рахунок субвенцій з державного та місцевого бюджетів на здійснення заходів з виконання державних та місцевих програм соціального захисту населення, не провів розрахунки за пільгове перевезення окремих категорій громадян, а тому колегія судів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зобовязання відповідача відшкодувати понесені позивачем збитки за перевезення пільгових категорій громадян з січня по грудень 2015 року.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем вимог предметної підсудності відхиляються колегією суддів, оскільки спір виник з приводу неналежного виконання однією із сторін спору господарського зобовязання.

Решта доводів апеляційної скарги позивача не спростовує зазначених висновків.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 року у справі № 904/9679/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 року у справі № 904/9679/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 27.06.2017р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.О.Вечірко