КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа№ 910/2966/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

Позивача Даценко К.І.

Відповідача Зуб'юк О.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 по справі №910/2966/17 (судя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс"

до Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо - хімічна компанія"

про стягнення 61 778,64 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 по справі №910/2966/17 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс" відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамплюс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 колегією суддів у складі головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Жук Г.А., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 03.07.2017.

Розпорядженням від 29.06.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 29.06.2017, в зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. який не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 по справі №910/2966/17 до свого провадження.

29 червня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 03.07.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

29 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕРАМПЛЮС" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Об'єднана гірничо - хімічна компанія" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №140-1/В (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору продавець передає у власність покупця продукцію виробництва філії "Вільногірський ГМК" ДП "ОГХК", іменовану надалі товар, на умовах обумовлених нижче або додатково в додатках до цього договору, покупець, в свою чергу, приймає товар і сплачує за нього певну грошову суму, на умовах даного договору.

Згідно з п. 2.1. Договору оплата здійснюється в гривнях у вигляді 100% передоплати за партію товару, що буде поставлятися, прямим банківським переказом на підставі рахунку, виставленого продавцем. Рахунок, виставлений продавцем на підставі письмової заявки покупця на придбання партії товару, дійсний протягом 5-ти календарних днів і є підтвердженням готовності товару до постачання. Також, за згодою сторін оплата може здійснюватися в українських гривнях прямим банківським переказом протягом 3 банківських днів після переходу права власності на партію товару, згідно з п 1.3. цього договору на підставі виставленого продавцем рахунку-фактури на відвантажену партію товару.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що ціна товару визначається окремо для кожної партії товару та закріплена у відповідних додатках до договору. Ціна товару є економічно обгрунтованою і залежить від кон'юнктури ринку, цін на енергоносії та матеріали на всіх етапах виробництва, інших економічних факторів, шо можуть впливати на ціну товару. Ціна товару, в межах окремо підписаного сторонами додатку, є незмінною.

Загальна сума, на момент підписання цього договору, складає: 100 000 000,00 (сто мільйонів) грн. 00 коп. з ПДВ і визначається як загальна вартість поставленого покупцю товару за весь період дії договору згідно з укладеними сторонами додатками до цього договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставка здійснюється згідно з погодженим графіком відвантаження, вказаним у заявках, які письмово надаються позивачем відповідачу щомісячно до 25 числа місяця, передуючого відвантаженню.

Згідно з ч. 2 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 року по справі №910/20455/16 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс" до Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення коштів. Стягнуто з відповідача на користь позивача 477927,22 грн. попередньої оплати.

Таким чином, зазначеним рішенням встановлено факт наявності переплати здійсненої позивачем відповідачу за товар, який не поставлено останнім в розмірі 477927,22 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 12583,23 грн. пені та 1217,73 грн. 3% річних відмовлено, в зв'язку з тим, що обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання, в розумінні ст. 625 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в даній справі позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань з повернення суми попередньої оплати, яка виплачена позивачем відповідачу на виконання умов договору про постачання товару №140-1/В від 29.12.2015, в зв'язку з чим просить стягнути з останнього інфляційні втрати в сумі 32278,10 грн, проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 24 786,74 грн. та 3% річних в сумі 4 713,80 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Отже, зазначеною статтею передбачена можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов'язання.

Натомість, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання, в розумінні статті 625 ЦК України.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною 3 статті 693 ЦК України), згідно з якою на суму попередньої оплати нараховуються проценти, відповідно до статті 536 цього Кодексу, від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, умовами договору про постачання товару №140-1/В від 29.12.2015 не встановлено обов'язку продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.07.2015 № 910/14120/14.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України у разі не встановлення договором позики розміру процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною 1 статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відтак, аналогію закону можна застосовувати виключно у разі подібності спірних неврегульованих правовідносин.

В той же час, договір поставки та договір позики є різними за своєю правовою природою та регулюють різні види цивільних правовідносин, а тому застосування до договору поставки положень про договір позики (зокрема статті 1048 ЦК України) є безпідставним, про що зазначено в постанові Верховного Суду України від 02.07.2013 по справі №18/1372/12.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 по справі №910/2966/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 по справі №910/2966/17 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/2966/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна