РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017Справа №910/23544/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ВАНТАЖНА КОМПАНІЯ В УКРАЇНІ"
доАкціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія"
простягнення 802 550, 00 рублів, що становить 343 772, 29 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Тукало О.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ВАНТАЖНА КОМПАНІЯ В УКРАЇНІ" (далі - позивач, ТОВ "ПВКУ") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія" (далі - відповідач, АТ "ПВК") про стягнення заборгованості у розмірі 802 550, 00 рублів, що станом на дату подання позову становить еквівалент 343 772, 29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення вимог укладеного з позивачем договору оренди вантажних вагонів № ДД/А-13/15 від 13.01.2015 року, відповідач не сплатив у встановлені договором терміни надані послуги за періоди з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 порушено провадження у справі № 910/23544/17, розгляд справи призначено на 17.03.2017 та зобов'язано позивача в термін до 09.01.2017 надати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на російську мову ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі від 23.12.2016 у трьох примірниках та позовної заяви з додатками у трьох примірниках.

12.01.2017 року на адресу Арбітражного суду міста Москви було направлено судове доручення про вручення документів закордоном, оскільки відповідач по справі (АТ "Перша Вантажна Компанія") зареєстрований за адресою: 105064, РФ, м. Москва, вул. Стара Басманна, 12, будівля 1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року провадження у справі № 910/23544/16 поновлено.

Представник позивача у судовому засіданні 16.03.2017 року наполягав на задоволенні позовних вимог, надав усні пояснення по справі та долучив до матеріалів справи додаткові документи.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Від Арбітражного суду міста Москви підтверджень про вручення або про неможливість вручення судових документів Акціонерному товариству "Перша Вантажна Компанія" не надходило.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 року розгляд справи № 910/23544/16 відкладено на 16.06.2017 року, а позивача в термін до 03.04.2017 року зобов'язано надати суду належним чином завірений переклад на російську мову Ухвали від 17.03.2017 року про зупинення провадження у справі.

29.03.2017 року на адресу Арбітражного суду міста Москви було направлено судове доручення про вручення документів закордоном, оскільки відповідач по справі (АТ "Перша Вантажна Компанія") зареєстрований за адресою: 105064, РФ, м. Москва, вул. Стара Басманна, 12, будівля 1.

У судовому засіданні 16.06.2017 року представник позивача продовжував наполягати на задоволенні заявленого позову, надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.06.2017 року присутнім не був, про причини неявки суд не повідомив. Від Арбітражного суду міста Москви підтверджень про вручення або про неможливість вручення судових документів Акціонерному товариству "Перша Вантажна Компанія" не надходило.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, наявних у матеріалах справи.

У судовому засіданні 16.06.2017 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Суд зазначає, що 19.12.1992 Україна приєдналася до Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, від 20.03.1992 (постанова Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності").

Згідно з підпунктом "в" частини першої статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав виконано або має бути повністю або частково виконано зобов'язання з договору, що є предметом спору.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, що була підписана та ратифікована Україною й Російською Федерацією, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання зобов'язань Акціонерним товариством "Перша вантажна компанія" за договором оренди № ДД/А-13/15 від 13.01.2015.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що спори і розбіжності, які випливають із Договору, вирішуються шляхом переговорів. У разі якщо шляхом переговорів Сторони не змогли досягти згоди, спори і розбіжності підлягають розгляду у Господарському суді м. Києва, у випадку, якщо позивачем виступає Орендодавець та арбітражному суді міста Москва, у випадку, якщо позивачем виступає Орендар.

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва за законодавством України.

Так, 13.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" (орендодавець) та Акціонерним товариством "Перша Вантажна Компанія" (орендар) укладено Договір оренди вантажних вагонів № ДД/А-13/15, відповідно до якого орендодавець зобов'язується передати орендарю за плату в оренду 110 вагонів-цистерн (далі вагонів), призначених для перевезення нафти та нафтопродуктів відповідно до узгоджених сторонами маршрутів, а орендар зобов'язується прийняти вагони та сплачувати орендну плату в порядку та на умовах цього Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.5 Договору строк оренди розпочинається з дати підписання сторонами відповідного акта прийому-передачі вагонів в оренду та встановлюється по 31.12.2016 включно.

Передача орендодавцем вагонів в оренду та їх повернення орендарем оформлюється актом прийому-передачі (Акт), які оформляються відповідно до Додатку № 1 до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін. Якщо представник Сторони підписує Акт на підставі доручення, то екземпляр доручення має бути переданий іншій Стороні під час підписання Акта. З моменту підписання відповідного Акту Сторонами, він стає невід'ємною частиною цього Договору. Датою прийому-передачі Вагонів в оренду/із оренди є дата зазначена в Акті (п.3.1 Договору).

Згідно п. 3.3 Договору, прийом вагонів в оренду здійснюється орендатором протягом 2 діб від дати їх прибуття на станцію передачі Валуйки Південно-Східної залізниці. Дата передачі вагонів в оренду вважається дата відмітки в документах "Ввоз разрешен" митним органом, що знаходиться на митній території Російської Федерації, відображена в Акті на передачу вагонів в оренду.

Розмір орендної плати в цьому Договорі встановлюється відповідно до Протоколу погодження договірної ціни (Додаток № 3), який є невід'ємною частиною цього Договору (п. 5.1 Договору).

Протоколом погодження договірної ціни від 01.11.2015 сторонами було встановлено плату за один вагон на добу в рублях Російської Федерації, включаючи ПДВ у розмірі 350,00 російських рублів.

Відповідно до п. 5.4 Договору, Орендар зобов'язується перераховувати Орендодавцю орендну плату щомісячно на умовах 100% оплати на підставі рахунків виставлених орендодавцем, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним.

Всі платежі до цього Договору здійснюються в рублях Російської Федерації (п. 5.5 Договору).

Приписами п. 5.6 Договору встановлено, що сторони щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітнім місяцем підписують акти наданих послуг відповідно до форми, узгодженої сторонами в Додатку №4 цього Договору, з додатком до актів "Розрахунку кількості вагоно-діб знаходження вагонів в оренді до оплати" .

Відповідно до п. 5.7 Договору, орендодавець виставляє орендарю рахунки відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 9.1 Договору, цей Договір вступає в силу з дати його підписання обома Сторонами та діє до 31.12.2016 включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Позивач зазначив, що виконав зобов'язання належним чином, факт передачі в оренду 110 цистерн підтверджується наступним актами:

- Акт №1/ДД/А-13/15 прийому-передачі від 23.03.2015;

- Акт №2/ДД/А-13/15 прийому передачі від 30.12.2015;

- Акт №3/ДД/А-13/15 прийому-передачі від 09.02.2016;

- Акт №4/ДД/А-13/15 прийому-передачі від 21.02.2016.

Позивач відповідно до позовної заяви зазначає, що ним, на виконання умов Договору, було виставлено рахунок-фактуру № 127 від 31.08.2016 року, проте, відповідачем не було виконано зобов'язання за Договором належним чином, в зв'язку із чим було порушено терміни оплати наданих послуг за період з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року.

Надання позивачем відповідачу послуг підтверджується Актом наданих послуг № 140 від 31.08.2016 року на загальну суму 802 550, 00 рос. руб.

Сторони передбачили вирішення усіх суперечок і розбіжностей шляхом переговорів у пункті 7.1 Договору.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № Ю-1088 від 13.12.2016 з вимогою сплатити суму заборгованість у розмірі 802 550, 00 російських рублів. Як зазначає позивач, у відповідь він отримав лист від відповідача № АО-ИД/Ю-497/16 від 19.12.2016, відповідно до якого останній просив скорегувати умови і строки оплати за Договором.

Однак, за твердження позивача, оплата заборгованості так і не надійшла.

З огляду на викладене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 802 550, 00 російських рублів, що еквівалентно 343 772, 29 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Судом встановлено, що позивачем на підставі договору оренди вантажних вагонів № ДД/А-13/15 від 13.01.2015 було передано, а відповідачем було прийнято 110 цистерн в оренду, що підтверджується актами прийому-передачі № №1/ДД/А-13/15 прийому-передачі від 23.03.2015; №2/ДД/А-13/15 прийому передачі від 30.12.2015; №3/ДД/А-13/15 прийому-передачі від 09.02.2016; Акт №4/ДД/А-13/15 прийому-передачі від 21.02.2016, належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Судом встановлено, що відповідач, відповідно до п. 5.4 Договору, зобов'язаний був перераховувати орендодавцю орендну плату щомісячно на умовах 100% оплати на підставі рахунків виставлених Орендодавцем, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним. Сторонами погоджено орендну плату в розмірі 350,00 російських рублів за однин вагон-добу.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 802 550, 00 рос. руб., доказів оплати заборгованості матеріали справи не місять та сторонами справи суду не надано.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" про стягнення 802 550, 00 рос. руб., що еквівалентно 343 772, 29 грн. повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія" (105064, Російська Федерація, м. Москва, вул. Стара Басманна, буд. 12, будівля 1, ОДРН 856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд 72, літера А, код 35839738) заборгованість у розмірі 802 550, 00 рос. руб., що еквівалентно 343 772, 29 грн. та 5 156, 58 грн. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд 72, літера А, код 35839738) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 14, 20 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 21.06.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко