ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" червня 2017 р.Справа № 5023/5740/12

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Калініченко Н.В.

судді: Аюпова Р.М. , Погорелова О.В.

при секретарі судового засідання Денькович А.Й.

розглянувши скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство по системах автоматизованого управління" на рішення державного виконавця (вх. № 109 від 05 травня 2017 року), по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ
до Закритого акціонерного товариства "Науково - виробниче підприємство по системах автоматизованого управління", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Приватне акціонерне товариство "Західно-Український Консорціум", м. Львів
про за участю представників: звернення стягнення у розмірі 89 202 359,13 грн. на нерухоме майно
скаржника (боржника) - ОСОБА_1, за дов. № б/н від 19.04.2017 року

ВДВС - ОСОБА_2, за дов. № 820/20.3-03 від 29.12.2016 року

стягувача - ОСОБА_3, за дов. № 010-01/7781 від 13.11.2013 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа № 5023/5740/12 за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до закритого акціонерного товариства "Науково - виробниче підприємство по системах автоматизованого управління" про в рахунок погашення заборгованості перед АТ "Укрексімбанк" за кредитним договором № 151307К21 від 05.04.2007 р. та кредитним договором № 151311К6 від 22.03.2011 р., укладеними в рамках генеральної кредитної угоди № 151310N2 від 26.07.2010 р. в розмірі 4 434 398,10 доларів США та 53 758 215,12 гривень, щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151310Z68 від 26.07.2010, а саме: нерухоме майно - нежитлова будівля літ. "В-2", загальною площею 2 272,4 кв.м., яка розташована за адресою - м. Харків, вул. Дарвіна, 20; встановлення способу реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеної в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства України. 05 листопада 2013 року рішенням господарського суду Харківської області позовні вимоги задоволено частково. 19 листопада 2013 року, на виконання вказаного рішення, судом було видано відповідні накази та направлені на адресу стягувача.

05 травня 2017 року на адресу господарського суду Харківської області від скаржника, приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство по системах автоматизованого управління", надійшла скарга на рішення державного виконавця (вх. № 109 від 05 травня 2017 року). Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 травня 2017 року задоволено клопотання скаржника про поновлення строку на оскарження рішення державного виконавця; відновлено строк на подання скарги на рішення державного виконавця; прийнято скаргу до розгляду, розгляд призначено на 30 травня 2017 року. 30 травня 2017 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної скарги до 19 червня 2017 року. Судом долучено до матеріалів справи документи, які надійшли через канцелярію суду, а саме від: стягувача - письмові пояснення (вх. № 18100 від 01 червня 2017 року); ВДВС - супровідним листом (вх. № 19844 від 19 червня 2017 року) копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 41321086. 19 червня 2017 року по розгляду даної скарги оголошено перерву до 20 червня 2017 року, під час перерви судом долучено до матеріалів справи документи, які надійшли через канцелярію суду супровідним листом (вх. № 19873 від 19 червня 2017 року) від представника скаржника (боржника). Після перерви 20 червня 2017 року судове засідання було продовжено. В дане судове засідання з'явився представник скаржника (боржника), який підтримав свою скаргу та просив суд її задовольнити; представник стягувача та представник ВДВС, які проти задоволення скарги заперечували в повному обсязі. Представник стягувача просив суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення, дані пояснення судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 20200 від 20 червня 2017 року.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши додатково надані документи, надані під час розгляду скарги, суд встановив наступне.

Як вказано вище в ухвалі суду, 05 листопада 2013 року рішенням господарського суду Харківської області позовні вимоги задоволено частково. 19 листопада 2013 року, на виконання вказаного рішення, судом було видано відповідні накази та направлені на адресу стягувача. 25 грудня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41321086 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 19 листопада 2013 року № 5023/5740/12. 18 листопада 2015 року директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про утворення виконавчої групи по виконавчому провадженню ВП 41321086. Постановою державного виконавця від 27 січня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на нежитлову будівлю літ. "В-2", загальною площею 2 272,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 20. Проведення електронних торгів щодо реалізації предмета іпотеки було призначено на 01 грудня 2016 року. Як вбачається з протоколу № 216311 проведення електронних торгів 01 грудня 2016 року, дані торги не відбулися. Наступні електронні торги було призначено на 16 січня 2017 року. Як вбачається з протоколу № 228417 торги не відбулися. З протоколу № 242469 проведення електронних торгів від 27 лютого 2017 року вбачається, що торги відбулися, майно було реалізовано на електронних торгах. 10 квітня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника 443 439,81 дол. США та 5 333 521,51 грн. виконавчого збору. 10 квітня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 740,06 грн. 04 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 41321086, з якої вбачається, що грошові кошти в сумі 3 197 277,25 грн. (вартість реалізованого майна) перераховано, з них 2 876 883,48 грн. в рахунок погашення боргу, 319 653,71 грн. виконавчого збору, 740,06 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

В обґрунтування своєї скарги скаржник (боржник) посилається на те, що: по-перше, боржник був позбавлений можливості добровільно (самостійно) виконати рішення господарського суду Харківської області від 05 листопада 2013 року у справі № 5023/5740/12 з огляду на те, що судом було саме звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; по-друге, сума виконавчого збору, вказана у оскаржуваній постанові, вираховувалася державним виконавцем із загальної заборгованості ПАТ "Західно-український консорціум" перед ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", а не з вартості майна боржника, на яке судом було звернення стягнення та яким боржник відповідав пере стягувачем.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових вимог скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст. 124 Конституції України (норма статті, яка була діючою на момент винесення рішення суду у даній справі та відкриття державним виконавцем виконавчого провадження), згідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження - 2013 рік), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець, як працівник державної виконавчої служби за ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження - 2013 рік), зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. В силу ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець (ч. 2 ст. 11 Закону) здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч. 2 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження"). В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26 грудня 2003 року, судам роз'яснено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово. Тобто, виконавчий збір є своєрідною санкцією, яка настає у разі вчинення державним виконавцем виконавчих дій для примусового виконання рішення суду. Сума виконавчого збору, яка підлягає стягненню, чітко встановлена ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження - 2013 рік), а саме 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника. Як вбачається з рішення господарського суду Харківської області від 05 листопада 2013 року у справі № 5023/5740/12 в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 3 833 391,00 грн. Отже, згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", сума виконавчого збору, яка підлягає стягненню, вираховується державним виконавцем саме з вартості майна боржника, на яке судом звернуто стягнення та яке було реалізовано на електронних торгах за вартістю 3 197 277,25 грн.

Враховуючи вище викладене в сукупності, а саме той факт, що державним виконавцем при винесені постанови про стягнення виконавчого збору виконавчий збір вирахувано із загальної суми заборгованості третьої особи за кредитними договорами, а не з вартості нерухомого майна боржника, на яке судом було здійснено звернення стягнення за іпотечним договором та яке було реалізовано на електронних торгах за 3 197 277,25 грн., суд дійшов висновку обґрунтованості та правомірності поданої скарги на рішення державного виконавця щодо винесеної постанови про стягнення виконавчого збору від 10 квітня 2017 року. Як зазначив суд, саме невірне визначення розміру виконавчого збору (порядку обрахунку суми виконавчого збору) є підставою для задоволення поданої скарги.

Твердження скаржника про те, що останній був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду, в зв'язку з чим є не правомірним стягнення виконавчого збору, ґрунтується на хибному тлумаченні останнім норми чинного (на момент відкриття виконавчого провадження) законодавства. Сам боржник у справі (скаржник за даною скаргою) не був позбавлений можливості за домовленістю з рештою учасників правовідносин (сторін договорів, а в подальшому - учасниками даного судового процесу) здійснити належне виконання кредитного договору; більш того, укладаючи договір іпотеки № 151310Z68 від 26 липня 2010 року, останній усвідомлював механізм виконання даного договору при простроченні (невиконанні) кредитного договору позичальником (третьою особою у даній справі). Саме неналежне виконання зобов'язання з боку третьої особи (позичальника за кредитним договором) і відповідача (поручителя) зумовили звернення позивача з позовом до суду про звернення стягнення на майно. Статтями 25, 28 Закону України "Про виконавче провадження" чітко передбачено стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення суду; державним виконавцем при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області від 19 листопада 2013 року по справі № 5023/5740/12 в межах виконавчого провадження ВП № 41321086 були проведені виконавчі дії з примусового виконання рішення суду (реалізація майна на електронних торгах).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 77, 86, 115, 121-2, ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство по системах автоматизованого управління" на рішення державного виконавця, прийняте в рамках виконавчого провадження ВП № 41321086 (вх. № 109 від 05 травня 2017 року) - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо стягнення з ПАТ "Науково-виробниче підприємство по системах автоматизованого управління" виконавчого збору у розмірі 443 439,81 доларів США та 5 333 521,51 гривень.

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 10 квітня 2017 року, прийняту в рамках виконавчого провадження № 41321086, про стягнення з ПАТ "Науково-виробниче підприємство по системах автоматизованого управління" виконавчого збору у розмірі 443 439,81 доларів США та 5 333 521,51 гривень.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

справа № 5023/5740/12