ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017р. Справа № 914/918/17

За позовом: Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості, м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення 19 176 грн. 91 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Волошин О.Я

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність № 4/07 від 19.05.2017р.);

від відповідача: не зявився

Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості, м. Дрогобич, Львівська область звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, Львівська область про стягнення 19 176 грн. 91 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 15.05.2017 р. призначив розгляд справи на 07.06.2017 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду.

Представнику розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

07.06.2017 р. представником відповідача було подано через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги міського голови м. Дрогобич на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 р. у справі №876/8314/16, якою ОСОБА_2 поновлено на роботі.

Згідно ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №914/918/17 з огляду на те, що в разі, якщо в подальшому постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 р. у справі №876/8314/16 буде скасовано, Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради не позбавлений права звернутися в господарський суд із заявою про перегляд рішення у справі №914/918/17 за нововиявленими обставинами. Також, як вбачається з ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.02.2017 р., якою відкрито касаційне провадження за скаргою міського голови м. Дрогобич на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 р. у справі №876/8314/16, ухвалою зупинено виконання постанови, крім поновлення ОСОБА_2 на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітна перебувала ОСОБА_2, яка отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 19 176 грн. 91 коп. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 р. у справі №876/8314/16 ОСОБА_2 поновлено на посаді. У звязку з поновленням особи на роботі за рішенням суду позивач просив суд стягнути з відповідача 19 176 грн. 91 коп. виплаченої допомоги по безробіттю.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав, вимог ухвали суду від 15.05.2017 р. не виконав, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторони, суд встановив наступне.

Розпорядженням міського голови Дрогобицької міської ради №155-к від 28.03.2016 р. ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача сектору патріотичного виховання відділу сімї, молоді та туризму.

27.04.2016 р. ОСОБА_2 звернулася до Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного.

На підставі наказів Самбірського міськрайонного центру зайнятості від 27.04.2016 р. №НТ160427 та від 04.05.2016 р. №НТ160504 ОСОБА_2 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

За період з травня 2016 року по жовтень 2016 року включно ОСОБА_2 було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 19 176 грн. 91 коп. Вказане підтверджується довідкою вих. №7050303 від 03.05.2017 р., яку було долучено позивачем до матеріалів справи.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 р. у справі №876/8314/16 визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Дрогобич №155-к від 28.03.2016 р. «Про звільнення ОСОБА_2», поновлено ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору патріотичного виховання відділу сімї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з 28.03.2016 р., стягнуто з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 27 690 грн. 60 коп.

30.03.2017 р. позивач надіслав відповідачу претензію за вих. №288/07 про відшкодування матеріального забезпечення у розмірі 19 176 грн. 91 коп., виплаченого ОСОБА_2, котру поновлено на роботі.

У звязку з несплатою відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю, позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі 19 176 грн. 91 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі страхування на випадок безробіття) це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страховим випадком є подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття (п. 8 ст.1 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Відповідно до вимог законодавства ОСОБА_2 як безробітній виплачувалася допомога по безробіттю з травня 2016 року по жовтень 2016 року. Всього за даний період ОСОБА_2 було виплачено 19 176 грн. 91 коп. допомоги.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 р. ОСОБА_2 поновлено на посаді.

Пунктом 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Як встановлено п. 4 ст. 35 Закону, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обовязок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Як розяснено п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті четвертої Цивільного кодексу України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон). Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Суд вважає, що зобовязання між сторонами у справі виникли безпосередньо із актів законодавства України.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Враховуючи те, що рішенням суду визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Дрогобич стосовно звільнення ОСОБА_2, яке стало підставою для втрати нею заробітної плати, що в подальшому призвело до призначення та виплати їй позивачем допомоги по безробіттю, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення в розмірі 19 176 грн. 91 коп.

Пунктом 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення судовий збір не стягується; у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, а згідно з п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, в число яких входить і Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості, звільняються від сплати судового збору, судовий збір слід покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 4, 11, 509, 526, 599 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 4, 43, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, пл. Ринок, 1, Львівська область (ідентифікаційний код 04055972) на користь Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості, м. Дрогобич, вул. П.Орлика, 3а, Львівська область (ідентифікаційний код 22408552) 19 176 грн. 91 коп. виплаченої допомоги по безробіттю.

3. Стягнути з Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, пл. Ринок, 1, Львівська область (ідентифікаційний код 04055972) в доход державного бюджету 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 26.06.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 29.06.2017 р.

Суддя Мазовіта А.Б.