РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017Справа №910/6870/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інрезерв»

про стягнення 941763,33 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Савицький О.С. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інрезерв» про стягнення залишку невикористаної частини страхового платежу за договором добровільного страхування майна в розмірі 941763,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами Договору добровільного страхування майна №15/М-0046 від 09.10.2015 позивач 13.10.2015 перерахував відповідачеві плату за страхування (страховий платіж) в розмірі 1838568,96 грн. В подальшому 31.01.2017 позивач звернувся до відповідача із листом в якому повідомив останнього про дострокове розірвання договору з 28.02.2017 та необхідність повернення невикористаної частини страхового платежу в розмірі 941763,33 грн. Проте відповідач вказані грошові кошти на рахунок позивача не повернув, внаслідок чого позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача 941763,33 грн. невикористаної частини страхового платежу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2015 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інрезерв» (страховик) було укладено Договір добровільного страхування майна №15/М-0046, відповідно до умов якого, предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, страхування здійснюється на підставі правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ та Правил добровільного страхування майна від 27.06.2007 страховика.

Згідно з п.1.3 Договору, цей договір регулює відносини між страховиком і страхувальником, пов'язані з прийняттям на страхування страховиком майна страхувальника (вигодонабувача), визначеного цим договором. Перелік та характеристики об'єктів застрахованого майна зазначаються у додатках до цього договору, які є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що страхова сума встановлюється за згодою сторін в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору.

Умовами п.3.9 Договору визначено, що розмір страхової суми за цим договором страхування встановлюється за згодою сторін у національній валюті України і складає для майнового комплексу (будівлі, споруди, земельні ділянки) - 11384242 грн.; для устаткування, обладнання, трансформаторів - 606852,80 грн.

У відповідності до п.3.11 Договору, страховий платіж - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором. Страховий платіж складає: за період страхування (12 календарних місяців) з 31.12.2015 по 30.12.2016 - 612856,32 грн.; за період страхування (12 календарних місяців) з 31.12.2016 по 30.12.2017 - 612856,32 грн.; за період страхування (12 календарних місяців) з 31.12.2017 по 30.12.2018 - 612856,32 грн. Загальний страховий платіж за цим договором становить - 1838568,96 грн. і має бути сплачений страхувальником на поточний рахунок страховика, зазначений в цьому договорі, до 31.12.2015 (включно).

Відповідно до п.4.1 Договору, договір набуває чинності з 0 год. 00 хв. 31.12.2015 та діє до 24 год. 00 хв. 30.12.2018. Строк дії договору складає - 36 місяців.

За умовами п.8.1 Договору, дія договору припиняється та втрачає чинність за згодою сторін.

Згідно з п.8.2 Договору, дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. Про намір припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш, як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше не погоджено сторонами.

У разі дострокового припинення дії договору страхування за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору страхування, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи та фактичних виплат страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю (п.8.3 Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору здійснив страховий платіж в розмірі 1838568,96 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією меморіального ордеру №102007 від 13.10.2015.

В подальшому, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до відповідача з Листом №17/9 від 30.01.2017 в якому повідомило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інрезерв» про дострокове розірвання договору страхування з 28.02.2017 та про необхідність повернення невикористаної частини страхових платежів в розмірі 941765,19 грн. Докази направлення відповідачеві зазначеного листа наявні в матеріалах справи.

Проте відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору, не повернув позивачеві зазначені грошові кошти.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 1, 3 статті 997 Цивільного кодексу України визначено, що договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Страхувальник або страховик зобов'язаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.4 ст.997 Цивільного кодексу України, якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір припиняється (ч.6 ст.997 Цивільного кодексу України).

Крім того, частинами 2, 3 статті 28 Закону України «про страхування» визначено, що дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

За приписами ч.4 вказаної статті Закону у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином та у встановлений договором термін повідомив відповідача про розірвання договору страхування, у зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо обгрунтовагності позовних вимог та наявності підстав для стягнення з відповідача 941763,33 грн. невикористаної частини страхових платежів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Витрати зі сплати судового збору, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інрезерв» (01014, м. Київ, вул. Мічуріна, буд. 4; ідентифікаційний код 24932642) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, пров. Шевченка, буд. 12; ідентифікаційний код 00039002) суму невикористаного страхового платежу в розмірі 941763 (дев'ятсот сорок одна тисяча сімсот шістдесят три) грн. 33 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 14126 (чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) грн. 50 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 03.07.2017

Суддя Я.В. Маринченко