ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Справа № 902/492/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргиМіністерства оборони України
напостанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.17 та рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.16
у справігосподарського суду Вінницької області №902/492/16
за позовомМіністерства оборони України
додержавного підприємства "45 експериментальний механічний завод",
третя особа, позивача: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні представництво замовника №4277 Міністерства оборони України,
простягнення 277894,91грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - Коваленко С.С.,

від відповідача - Могир О.Ю.,

У С Т А Н О В И В:

13.06.2016 Міністерства оборони України звернулися до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" 277 894,91грн. штрафних санкцій, у тому числі 11 463,62грн. пені та 266 410,96грн. штрафу, обгрунтовуючи простроченням виконання відповідачем зобов'язань з надання послуг згідно укладеного договору.

У свою чергу, державне підприємство "45 експериментальний механічний завод" позовні вимоги не визнали, зазначивши, що на виконання своїх зобов'язань та підтвердження факту використання авансу підприємством надано замовнику обумовлені договором документи, що підтверджують надання послуг. Вважали, що не порушили строки надання послуг, які вважаються наданими 06.12.2015 з часу їх прийняття ВП МОУ.

08.12.2016 рішенням господарського суду Вінницької області (суддя Тварковський А.А.), залишеним без змін 09.03.2017 постановою Рівненського апеляційного господарського суду (судді Юрчук М.І., Крейбух О.Г., Савченко Г.І.) позов задоволено частково, стягнуто з ДП "45 експериментальний механічний завод" на користь Міністерства оборони України 36 259,02грн. штрафних санкцій та судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, тому просили судові рішення скасувати в частині відмови у стягненні 241 635,89грн., в оскаржуваній частині ухвалити нове рішення, яким стягнути вказану суму. Заявник обгрунтовував свої вимоги положеннями статті 536 ЦК України та умовами договору.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 16.04.2015 між Міністерством оборони України (замовник) та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" (виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №294/15/56, згідно пункту 1.1. якого, на виконання замовлення виконавець зобов'язується у 2015 році надати замовнику послуги в терміни, обсязі за цінами, що зазначені в календарному плані (специфікації) закупівлі (надання) послуг (календарний план) (додаток №1 до договору) з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціального призначення (33.12.2) (регламентований ремонт засобів заправки та транспортування пального з проведенням ремонту базового шасі) (ЗЗТП), а замовник прийняти наданні послуги та оплатити їх на умовах та у порядку, визначеному договором.

Відповідно до п.2.2. договору контроль за якістю наданих послуг, своєчасністю їх виконанням здійснюється відділом технічного контролю виконавця, 4277 військовим представництвом Міністерства оборони України (ВП МОУ). Приймання послуг з ремонту здійснюється ВП МОУ відповідно до вимог "Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організація", затвердженого постановою КМУ від 21.10.2009р. №1107 зі змінами та доповненнями, а також умовами договору.

Пунктом 3.1. договору встановлена його ціна - 23 759 671,02 грн., за загальним фондом МКВ 2101020/7, КЕКС 2260, стаття 1935 кошторису Міністерства оборони України, в тому числі податок на додану вартість - 3959945,17грн. та є рішенням комітету з конкурсних торгів щодо визначення переможця та акцепту пропозиції конкурсних торгів від 01.02.2015р. №75126/6 (Додаток №5).

Згідно п.4.1. договору розрахунок (розрахунки) здійснюються замовником шляхом повної (часткової) оплати наданих послуг, які передбаченні календарним планом (специфікацією) надання послуг (Додаток №1). Замовник оплачує виконанні та прийнятті послуги за договірною ціною, встановленою сторонами і зафіксованою у протоколі (протоколах) погодження договірної ціни (Додаток 2 до договору) та затвердженого замовником на підставі прийнятих фактичних витрат, пов'язаних з виконанням зобов'язань за договором з урахуванням встановленого договором рівня прибутку. Перегляд договірної ціни не допускається після оплати надання послуг відповідно до умов Договору.

У пунктах 4.9-4.11 договору сторони узгодили, що оплата здійснюється протягом 20-ти банківських днів з дати підписання акту приймання наданих послуг (додаток №3 до договору) за умови наявності відповідних бюджетних коштів на рахунках МОУ. Виконавець після отримання посвідчення про прийняття наданих послуг та висновку ВП МОУ за договором надсилає замовнику рахунок. До рахунку додаються: посвідчення ВП МОУ про прийняття наданих послуг (в цілому по завершенню надання послуг за договором або на пред'явлену до приймання партію виробів, або на кожну окрему одиницю); акт приймання наданих послуг.

Пунктом 5.17 договору встановлено термін надання послуг - до 26.11.2015.

У пункті 7.2. договору сторони узгодили види порушень та санкцій за них: за порушення строків надання послуг з вини виконавця сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотка від ціни не наданих послуг (з ПДВ) за кожний день прострочення поза встановлені договором строки, а за прострочення понад 30 днів з вини виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної ціни; у разі неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання у термін, на який здійснено попередню оплату документів, що підтверджують фактичне надання послуг (посвідчення ВП МОУ, акти приймання наданих послуг), виконавець сплачує штрафні санкції у розмірі однієї облікової ставки Національно банку України за кожний день прострочення від суми невикористаних коштів.

Пунктом 10.1 договору встановлено його чинність - з часу підписання до 01.12.2015р., а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Суди обох інстанцій установили, що виконуючи свої договірні зобов'язання, Міністерство оборони України (замовник) 29.04.2015р. та 02.11.2015р. здійснили передоплату ДП "45 експериментальний механічний завод" (виконавцю) за послуги з регламентованого ремонту засобів заправки та транспортування пального з проведенням ремонту базового шасі у загальній сумі 17 000 000грн., що підтверджується платіжними дорученнями №№294/70, 294/265.

Втім ДП "45 експериментальний механічний завод" на виконання взятих на себе зобов'язань за договором надав Замовнику послуги з ремонту засобів заправки та транспортування пального на суму 23 759 671,02грн., що стверджується Актом №1 від 23.12.2015 приймання наданих послуг за Договором №294/15/56 від 16.04.2015.

Із матеріалів справи видно, що згідно Посвідчень №310 від 03.12.2015р., №311 від 06.12.2015р. та №312 від 06.12.2015р., виданих Представництвом замовника №4277 Державному підприємству "45 експериментальний механічний завод" в тому, що пред'явлена ним за сповіщення (зазначена у посвідченнях) пойменована продукція (роботи), яка відремонтована і укомплектована у повній відповідності за договором № 294/15/56 від 16.04.2015р. прийнята Представництвом. Проте послуги з ремонту семи одиниць техніки (АЦ-5,5-4320М №27575; АТМЗ-5-4320 №23145; АЦ-5,5-4320М №27578; АЦ-5,5-4320М №27585; АЦ-5,5-43220М №27579; АЦ-5,5-4320М №27576; АТМЗ-5-4320 №23144) виконані підприємством з порушенням терміну їх надання, тобто після 26.11.2015, що убачається з посвідчень Представництва замовника №4277.

У зв'язку з такими обставинами, позивач звернувся до відповідача з претензією №342/12/463 про сплату штрафних санкцій за порушення терміну надання послуг і звітування за отриману попередню оплату відповідно до умов Договору №294/15/56 від 16.04.2015, та не отримавши відповіді, заявив відповідний позов на підставі п.7.2. договору.

Згідно частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до положень ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Частиною 1 статті 229 ЦК України регламентовано, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором (ч.2 ст.193 ГК України).

Одним з наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, яку боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання, зокрема, прострочення.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення 11 463,62грн. пені, суди обох інстанцій виходили з того, що відповідальність за порушення строків надання послуг узгоджена сторонами у п.7.2. договору, матеріалами справи підтверджується прострочення надання послуг по кожній із 7-ми одиниць військової техніки, тому виходячи з базової суми боргу та встановлене ч.6 ст.232 ГК України законодавче обмеження щодо терміну нарахування штрафних санкцій, суди обох інстанцій обгрунтовано ухвалили стягнути заявлену позивачем суму пені.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення 266 410,96грн. штрафних санкцій за неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання у визначений строк документів, що підтверджують фактичне надання послуг, господарські суди правильно виходили з підтверджених розмірів фактично понесених виконавцем витрат за період з 27.11.2015 по 10.12.2015 (з 27.11.2015 по 01.12.2015 на суму боргу 6 951 288,51грн.; з 02.12.2015 по 10.12.2015 на суму боргу 1666583,87грн.). Отже за вказаний період прострочення обгрунтованою є сума коштів у розмірі 24 795,40грн., про стягнення якої ухвалено судами першої та апеляційної інстанцій, якими водночас зазначено, що підстави для нарахування пені з 10.12.2015 відсутні з огляду на те, що з цієї дати сума витрат на ремонт техніки перевищила суму попередньої оплати.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення 241 635,89грн. є законними, обгрунтованими, відповідають вимогам матеріального та процесуального права, установленим обставинам і наявним матеріалам справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами, не відповідають вимогам закону та фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 та рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.2016 у справі № 902/492/16 - без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Л.В. Ковтонюк

Суддя Ж.О. Корнілова