ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Справа № 908/3095/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Кравчук Г.А., Рогач Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Борисфен-1"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017
у справі№908/3095/16 Господарського суду Запорізької області
за позовомКомунального підприємства "Водоканал"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Борисфен-1"
простягнення 6 798, 96грн.,
за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача:Погрібна С.О. - дов. б/н від 31.12.2016
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.01.2017р. у справі №908/3095/16 відмовлено у задоволені позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017р. у справі №908/3095/16 вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість, нараховану за безоблікове водокористування за період з 08.11.2014р. по 20.11.2014р. в розмірі 6798,96грн.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Борисфен-1", з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.06.2017р. зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи викладені в касаційній скарзі, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Борисфен-1".

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 12.05.2008р. між Комунальним підприємством "Водоканал" (далі Водоканал) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Борисфен-1" (далі Абонент) укладений договір про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації №7444 (далі Договір), відповідно до умов якого Водоканал забезпечує Абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам - м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, буд. 3А.

Пунктом 2 Договору передбачено, що договір укладається з 12.05.2008р. по 31.12.2011р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін. Відносини сторін до укладання нового договору регулюються даним договором.

У зв'язку з відсутністю звернень сторін з заявами про розірвання Договору, суди дійшли висновку, що Договір був автоматично пролонгований на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до п.1.1 Договору (з урахуванням редакції додаткової угоди №1/16/06/2011 від 16.06.2011р.) Водоканал забезпечує Абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: офіс вул. 12 Квітня, 3А. Водоканал надає послуги з відпуску холодної води для потреб гарячого водопостачання та приймання стічних вод по майданчиках: офісні приміщення, вул. 12 Квітня, 3А.

В пп.3.1.1 п.3.1 Договору (з урахуванням редакції додаткової угоди №1/16/06/2011 від 16.06.2011р.) Водоканал зобов'язався забезпечити Абоненту подачу питної води з напором в точці підключення вводу Абонента до мереж Водоканалу Р=1,0кгс/см2 і якістю у відповідності з ДСанПіН 2.2.4-171.-10 "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" в точці підключення вводу Абонента до мереж Водоканалу згідно розподілу зон обслуговування та балансової належності, а також приймання стоків в кількості, вказаній в цьому Договорі, з забрудненнями, не перевищуючими допустимі концентрації.

Водночас, за умовами пп.3.2.1, 3.2.4 п.3.2 Договору Абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності з цим Договором та нормативними документами, вказаними в п.1.1 цього Договору, а також для забезпечення постійного обліку води мати резервні технічно придатні, повірені облікові прилади.

Згідно з п.9.1 Договору межа розподілу водопроводу та каналізації визначається згідно схем водопостачання та водовідведення, доданих до Договору.

Умовами п.п.5.1, 5.2 Договору (з урахуванням редакції додаткової угоди №1/16/06/2011 від 16.06.2011р.) сторони передбачили, що основним документом на оплату є акт-рахунок. Акти за воду та водовідведення виписуються Абоненту представником Водоканалу, при наявності особистого посвідчення 8-10 числа кожного місяця. Протягом 2-х робочих днів на підставі даних, зазначених у акті, Абоненту виписується акт-рахунок. На протязі 3-х банківських днів з дня виписки акта-рахунку Абонент зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок Водоканалу суму, вказану в акті-рахунку. Якщо Абонент відмовляється підписати акт та акт-рахунок, вони підписуються представником Водоканалу, а в акті та акті-рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт-рахунок є обов'язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та приймання стічних вод. По водоспоживанню, нарахованому у відповідності з п.п.3.3, 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України та ін. Абонент на підставі актів про порушення перераховує кошти на розрахунковий рахунок Водоканалу в банк на протязі 3 банківських днів з дня складання актів-рахунків.

Відповідно до п.п.6.4, 6.5 Договору Абонент сплачує об'єм витрат питної води в мережах Абонента внаслідок їх пошкодження, нераціонального водокористування, коли водолічильник на вводі відсутній або не працює з вини Абонента за пропускною здатністю водоводу. У разі самовільного приєднання водоспоживача до комунального водопроводу та вводів Абонента або за безоблікове водокористування, витрати води визначаються згідно з п.9.6 Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.11.2014р. представниками Водоканалу була проведена перевірка водогосподарської діяльності Абонента по майданчику: м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, буд. 3А, за наслідками якої було складено акт №995, яким було встановлено, що подача питної холодної води Абоненту здійснюється через мережу житлового будинку за адресою: пр. Леніна, 173 по одному водопровідному вводу діаметром 25мм. Прилад обліку холодного водопостачання розташований в підвалі будинку за адресою: 12 Квітня, 3А.

У вищевказаному акті зазначено, що на мережі Абонента до приладу обліку є витік холодної питної води. Для попередження нераціонального використання холодної води бригадою Водоканалу в підвалі житлового будинку за адресою: пр. Леніна, 173 був закритий вентиль на вводі холодної води. Також в акті зазначений припис Водоканалу Абоненту, а саме: терміново необхідно здійснити ремонт трубопроводу, про виконання припису необхідно письмово звернутися до Водоканалу. Зазначений акт був складений за участі уповноваженого представника Абонента - ОСОБА_5 та підписаний ним разом з представниками Водоканалу.

Також 20.11.2014р. працівниками Водоканалу було складено акт технічного обстеження водопроводу №996, в якому зазначено, що згідно п.10.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України період безоблікового водокористування Відповідачем - з 08.11.2014р. по 20.11.2014р., а саме з наступного дня після 07.11.2014р. - дати виставлення останнього акта-рахунка контролером по дату локалізації витоку.

У вказаному акті в графі "Представник підприємства (організації)" міститься запис про те, що відповідальна ОСОБА_5 з актом ознайомлена, від його підпису відмовилася.

На виконання умов Договору, Позивачем було здійснено розрахунок за безоблікове користування за вищевказаний період, який відображено у акті №7444/1 від 20.11.2014р. та становить 6798,96грн.

Зазначений акт-розрахунок було направлено Відповідачу 28.11.2014р. разом з актом технічного обстеження №996 від 20.11.2014р. та листом за вих. №13952 від 28.11.2014р. з вимогою про оплату 6798,96грн.

Листом №02 від 24.11.2014р. за підписом директора Відповідача, яким останній повідомив, що припис зазначений в акті №995 від 20.11.2014р. виконаний, витік води в мережах Товариства з обмеженою відповідальністю "Борисфен-1" за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, 3А ліквідований.

Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію від 09.03.2016р. №2293 з вимогою про сплату 6798,96грн. заборгованості за безоблікове водокористування, яка залишена останнім без задоволення.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволені позовних вимог виходив з того, що Позивачем не доведено належними засобами доказування час початку та закінчення безоблікового користування питною водою в приміщенні Відповідача, що унеможливило встановлення судом розміру витрат за таке водокористування. Водночас, судом було встановлено факт витоку холодної води у мережі Відповідача до приладу обліку.

Суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком місцевого господарського суду зазначивши, що підставою для виникнення у Відповідача обов'язку зі сплати відповідних коштів є факт витоку води, наявність якого підтверджена належними у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами та сторонами не заперечується, що у світлі п.10.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі Правил) зумовлює виникнення у Абонента (Споживача) обов'язку із розрахунку з Водоканалом згідно п.3.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу, п.3.3 Правил встановлює умови для проведення розрахунку витрат води у разі безоблікового водокористування, який здійснюється виробником (Позивачем) за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Період, щодо якого застосовується такі умови розрахунку визначається в порядку п.3.4 цих Правил та встановлюється з дня початку такого користування, а якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Відтак, Позивачем було розраховано плату за безоблікове водокористування за період з 08.11.2014р. по 20.11.2014р. (13 діб).

При цьому апеляційний суд зазначив, що за наявності сумніву в правильності визначення строку такого безоблікового водокористування місцевим судом необґрунтовано було відмовлено у задоволені позовних вимог, оскільки п.3.4 Правил передбачає, що при неможливості визначення терміну початку безоблікового водокористування розрахунковий період становить один місяць. Судом апеляційної інстанції зазначено, що неможливість визначення періоду при встановленому факті витоку води передбачає можливість задоволення заявлених позовних вимог Комунального підприємства "Водоканал" розрахованих за безоблікове водокористування в межах одного місяця, що, з огляду на період здійснення таких розрахунків, не тільки не перевищує означеного обсягу, але й визначений доказово належним чином - без перевищення дати припинення витоку.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції не спростовано можливості відліку початку витоку з 08.11.2014р., враховуючи, що 07.11.2014р. Позивачем було знято покази приладів обліку Відповідача без встановлення зауважень щодо витоку у світлі вимог п.5.22 Правил, а посилання з цього приводу на довідку начальника дільниці №2 цеху №1 Позивача та витягу з журналу виконаних робіт, в яких фіксується факт виявлення витоку 19.11.2014р., визнані апеляційним судом як підтверджуючий факт витоку води та підставу для застосування п.п. 3.3, 3.4 Правил, тому жодною мірою не доводить, що такого витоку не було до цієї дати - адже момент виявлення витоку і фактичний початок безоблікового водоспоживання через такий виток не є тотожними.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Водоканал" про стягнення заборгованості за безоблікове водокористування за період з 08.11.2014р. по 20.11.2014р. в розмірі 6798,96грн. за Договором №7444 від 12.05.2008р. підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Однак, з такими висновками судів попередніх інстанцій не може погодитись колегія суддів Вищого господарського суду України, оскільки Комунальне підприємство "Водоканал" в обґрунтування позовних вимог посилалось на безоблікове водокористування Абонентом та в якості доказів вказаного факту позивачем до матеріалів справи було долучено 2 акти технічного обстеження водопроводу №995 та №996 від 20.11.2014р., в яких зазначено, що на мережі Абонента до приладу обліку є витік холодної питної води. Для попередження нераціонального використання холодної води бригадою Водоканалу в підвалі житлового будинку за адресою: пр. Леніна, 173 був закритий вентиль на вводі холодної води. При цьому в акті №996 на схемі зроблено посилання на "предпологаемое место утечки" без відображення місця фактичного витоку, що залишилось поза увагою та оцінкою судів попередніх інстанцій в контексті доводів відповідача, які були покладені в обґрунтування заперечень на позов.

Тобто судами попередніх інстанцій не досліджено правомірності визначення Позивачем дати початку розрахунку за безоблікове водокористування з дня наступного після зняття показників з облікового приладу працівником КП "Водоканал".

Крім того судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки доказам наявним в матеріалах справи, а саме копії довідки (а.с.59) та копії журналу виконаних робіт цех №1 КП "Водоканал" (а.с. 60, 61), якими зафіксовано надходження 19.11.2014р. повідомлення про потрапляння води до шахти тепломережі та проведення обстеження для виявлення причин потрапляння води до шахти тепломережі, що також впливає на визначення розрахункового періоду, за який Абоненту була нарахована спірна сума коштів за безоблікове водокористування.

Зазначені обставини при розгляді справи господарські суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що в свою чергу призвело до не з'ясування у повному обсязі фактичного обсягу прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Загальними вимогами процесуального права, визначеними у статтях 32-34, 43, 82, 84 ГПК України, констатовано обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 1117 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові акти попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Борисфен-1" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017р. та рішення господарського суду Запорізької області від 20.01.2017р. у справі №908/3095/16 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя Г.А. Кравчук
Суддя Л.І. Рогач