ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Справа № 917/1325/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКролевець О.А. (доповідач у справі),
суддів:Євсіков О.О., Шевчук С.Р.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"
на рішенняГосподарського суду Полтавської області від 04.01.2017
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017
у справі№917/1325/16 Господарського суду Полтавської області
за позовомПублічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"
до1. Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, 2. Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області, 3. Управління державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області
простягнення 97556,48 грн.
за участю представників сторін
від позивача:Каракоця О.Р.
від відповідача-1:не з'явився
від відповідача-2:не з'явився
від відповідача-3:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області та Управління державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про стягнення за рахунок держави (коштів державного бюджету) з відповідача-1 збитків у розмірі 97556,48 грн., а також зобов'язання відповідача-2 здійснити безспірне списання коштів державного бюджету у розмірі 97556,48 грн. та їх перерахування на користь позивача.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.01.2017 (суддя Гетя Н.Г.), яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 (колегія суддів у складі: Хачатрян В.С., Гетьман Р.А., Россолов В.В.), відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що не відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а також прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідачі не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, Полтавським окружним адміністративним судом розглянута справа №816/1005/15-а за адміністративним позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук про визнання протиправними його дій та бездіяльності, що призвели до незаконного відчуження поза межами зведеного виконавчого провадження №35094491 майна боржника ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1): 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: Кіровоградська область, Онуфріївський район, с Камбурліївка, вул. Маяковського, 36; та автомобіля Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2; а також про зобов'язання Автозаводського ВДВС вжиті передбачені актами чинного законодавства заходи для повернення у власність боржника ОСОБА_8 вказаного майна та звернути стягнення на це майно боржника у межах зведеного виконавчого провадження №35094491.

При розгляді вказаної справи Полтавський окружний адміністративний суд встановив, що постановами державного виконавця від 09.11.2012 відкрито виконавчі провадження: №35165152 з виконання виконавчого листа №2-2841, виданого 25.01.2007 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, і №35165656 з виконання виконавчого листа №2-2377, виданого 22.12.2010 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором в розмірі, відповідно 54067,38 грн. і 43489,10 грн. Постановами від 19.11.2012 виконавчі провадження №35165152 і №35165656 приєднано до зведеного виконавчого провадження №35094491, до якого також входило виконавче провадження №46640735.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 у справі №816/1005/15-а визнано протиправною бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук щодо ненадіслання до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області копії постанови від 14.08.2014 ВП №18452129 "Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження", визнано неправомірними дії Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук щодо зняття арешту з майна ОСОБА_8: автомобіля Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У зв'язку з викладеними обставинами Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з Автозаводського ВДВС за рахунок держави (коштів державного бюджету) збитків у розмірі 97556,48 грн., завданих протиправною бездіяльністю Автозаводського ВДВС щодо ненадіслання до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області копії постанови від 14.08.2014 ВП №18452129 "Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження" та щодо зняття арешту з майна ОСОБА_8: автомобіля Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 у зведеному виконавчому провадженні №35094491. Також позивач заявив позовні вимоги про зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області здійснити безспірне списання коштів державного бюджету у розмірі 97556,48 грн. і їх перерахування на користь позивача.

Позовна заява мотивована посиланням на вищевказані обставини бездіяльності Автозаводського ВДВС під час ведення зведеного виконавчого провадження №350904491, яка призвела до незаконного відчуження боржником ОСОБА_8 відповідного майна та до порушення прав і законних інтересів позивача у зв'язку з неможливістю погашення його грошових вимог до боржника у загальній сумі 97556,48 грн. за виконавчими листами №2-2841 від 25.01.2007 і №2-2377 від 22.12.2010.

При цьому за доводами позивача, вартість автомобіля Volkswagen Passat бежевого кольору 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, при здійсненні виконавчого провадження №35094491 була визначена суб'єктом оціночної діяльності у розмірі 72360,00 грн., а вартість 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: Кіровоградська область, Онуфріївський район, с Камбурліївка, вул. Маяковського, 36, при здійсненні виконавчого провадження №35094491 не визначалася, й через перебування її у власності іншої, ніж боржник, особи можливість здійснити оцінку в позивача відсутня.

Також позивач зазначає про нездійснення Автозаводським відділом державної виконавчої служби міста Кременчук після ухвалення постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 у справі №816/1005/15-а жодних дій щодо повернення у власність боржника ОСОБА_8 протиправно відчуженого ним майна з метою звернення на це майно стягнення у виконавчому провадженні та відновлення прав і законних інтересів ПАТ КБ "Приватбанк".

Однак суди першої та апеляційної інстанцій не знайшли правових підстав для задоволення вказаного позову і колегія суддів касаційної інстанції з таким висновком погоджується з огляду на наступне.

У силу ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас за вимогами ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Зокрема, частиною 3 ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. А згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Отже, згідно з вказаною вище спеціальною нормою відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, настає незалежно від вини цього органу. Відтак необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Разом з тим у спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно зі ст.ст. 43, 33, 35, ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дослідивши надані сторонами у справі докази, суди першої та апеляційної інстанцій з'ясували наявність факту протиправної бездіяльності Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук, встановленого постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 у справі №816/1005/15-а.

Однак сам по собі факт невчинення дій щодо рішення суду не є безумовною підставою для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою; тоді як надані позивачем докази жодним чином не доводять обставин можливого виконання судового рішення за рахунок майна боржника та того, що у разі належного виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків, рішення могло бути виконане, зокрема, відповідне майно було б реалізоване на прилюдних торгах за певною ціною, а кошти від його реалізації були б направлені саме на погашення заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк".

Натомість суд апеляційної інстанції з'ясував, що відповідне майно - автомобіль Volkswagen Passat, бежевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, перебувало в заставі ПАТ "ОТП Банк", а не ПАТ КБ "Приватбанк", тоді як наявність передбачених ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" підстав для звернення стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, позивачем не доводилась.

До того ж позивачем не надано жодних доказів того, що рішення суду не може бути фактично виконано боржником в майбутньому, оскільки за даними відповідача на даний час виконавчі провадження з примусового виконання відповідних виконавчих листів про стягнення на користь ПАТ КБ "Приватбанк" з ОСОБА_8 боргу у розмірі 54067,38 грн. і 43489,10 грн. відкриті, що виключає завдання шкоди (збитків) через незакінченість події їх завдання.

Таким чином, зважаючи на недоведеність позивачем наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між неотриманням ним грошових коштів у сумі 97556,48 грн. на виконання рішення суду та бездіяльністю Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук, правові підстави для застосування до вказаної особи відповідальності у вигляді відшкодування майнової шкоди відсутні. Відтак суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

З огляду на викладене скаржником не доведено порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій певних норм матеріального чи процесуального права щодо обставин, встановлених ними під час розгляду справи.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарських судів, колегія суддів дійшла висновку, що судами в порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 04.01.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі №917/1325/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

С.Шевчук