ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року Справа № 904/10203/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

За участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Барчук А.Б., посвідчення №000865 від 17.08.2012р.

та представників сторін:

від позивача: Ведернікова І.М., представник, довіреність №7/10-2566 від 28.12.2016р.;

від відповідача: представник не з'явився;

від третьої особи-1: представник не з'явився;

від третьої особи-2: представник не з'явився;

від третьої особи-3: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017р. у справі № 904/10203/16

за позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області, м. Дніпро в

інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради,

м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб",

м. Дніпро

Третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

Третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис.", м. Київ

Третя особа-3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань

нотаріату та банкрутства", м. Дніпро

Третя особа-4 без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача

Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне

підприємство Ленінського району, м. Дніпро

про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017р. (суддя Кеся Н.Б.) позов задоволено. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕССАНС-КЛУБ" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення №73А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕССАНС-КЛУБ" на користь прокуратури Дніпропетровської області витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову, в сумі 1378,00 грн. Рішення суду мотивовано правомірністю вимог власника про повернення майна, що вибуло із його законного володіння.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, до суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у позові. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- судом невірно застосовано положення ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, викладені в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012 не є преюдиційними та мали бути досліджені судом при розгляді даної справи;

- суд безпідставно дійшов висновку, що майно вибуло від власника поза волею Дніпропетровської міської ради, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади;

- судом невірно застосовані норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- майно було закріплено за КВЖРЕП на праві господарського відання та правомірно перебувало у його розпорядженні;

- судом першої інстанції помилково не застосовано до спірних відносин норми податкового законодавства, зокрема, ст. 89 Податкового кодексу України, а також положення ст. 388 Цивільного кодексу України;

- не вирішено питання про відшкодування витрат добросовісного набувача;

- не враховано клопотання про застосування позовної давності.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.04.2017р. (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.) апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017р. у справі №904/10203/16 прийнята до розгляду. Розгляд справи у судовому засіданні призначений на 22.05.2017р.

22.05.2017р., у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В., відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів по справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого справа передана до розгляду колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєд І.М., Кузнецової І.Л. та ухвалою суду від 22.05.2017р. прийнята зазначеною колегією суддів до свого провадження.

26.06.2017р., у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Подобєд І.М., Кузнецової І.Л., відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів по справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого справа передана до розгляду колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В. та прийнята зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 26.06.2017р.

В судовому засіданні 26.06.2017р. Прокурор та Позивач проти апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначили, що доводи апеляційної скарги зводяться до оспорювання фактів, які вже встановлені судовими актами у справі №38/5005/5752/2012; рішення Дніпропетровською міською радою щодо відчуження спірного майна не виносилось, тому воля власника майна на його відчуження відсутня; спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею шляхом включення до ліквідаційної маси комунального підприємства, яке безпідставно обліковувало його на своєму балансі та не мало на нього жодних речових прав; прокурором обраний правильний спосіб захисту права територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради шляхом пред'явлення віндикаційного позову; апелянт не заявляв жодних вимог в будь-якій формі про необхідність стягнення грошових коштів, тому посилання на порушення судом норм матеріального права є безпідставним; судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності, бо перебіг позовної давності відраховується від дати постановлення ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012, положення про позовну давність до вимог про витребування майна у порядку ст. 388 Цивільного кодексу України не застосовуються.

Відповідач та Треті особи явку повноважних представників сторін в судове засідання не забезпечили, причин неявки не повідомили, не зважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Повідомлення відповідача про час та місце слухання справи підтверджується повідомленням про вручення ухвали від 29.05.2017р. за №010.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27.11.1991р. "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів", яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26.09.2001р., затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська (надалі перейменовано у м. Дніпро).

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27.11.1991р. та рішення Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26.09.2001р. відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 02.07.2013р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №73А, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Моніторна, 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Зазначене нежитлове приміщення перебувало на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району (надалі - Третя особа -4).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011р. об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема ВРЖЕІІ Ленінського району, передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю". Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

07.07.2012р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство ВРЖЕП Ленінського району. На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011р. в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі третьої особи-4 за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012р. у справі №38/5005/5752/2012 ВРЖЕП Ленінського району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП Ленінського району призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч норм чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення №73А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна,2 в м. Дніпро, з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржою "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу спірного нерухомого майна, оформлених відповідним протоколом, та переможцем яких визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС" (третя особа-2).

На підставі вказаного протоколу проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення №73А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна,2 в м. Дніпро, між ВРЖЕП Ленінського району та третьою особою-2 укладено договір купівлі-продажу №1138 від 15.07.2013р. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі, про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Надалі спірне нерухоме майно ТОВ «Солярис» продало ТОВ «Регіонінвестгрупп» за договором купівлі продажу від 15.10.2013р., що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. В свою чергу ТОВ «Регіонінвестгрупп» продало спірне майно ТОВ «Ренессанс-Клуб» за договором купівлі-продажу від 28.07.2016р., що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. (а.с. 48-54, том 1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство ВРЖЕП Ленінського району, висновки якого підтримав і суд апеляційної інстанції, задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі. Вказані судові акти залишені в силі Постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017р.

Зокрема, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП Ленінського району арбітражного керуючого щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №73А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна,2 в м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, що проведені Товарною біржою "Регіональна універсальна біржа" з продажу спірного нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу №1138 від 15.07.2013р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., що був укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим та ТОВ "СОЛЯРИС".

Зазначеним вище судовим рішенням встановлено, що спірне майно не належало Виробничому ремонтному житлово-експлуатаційному підприємству Ленінського району м. Дніпро, у зв'язку з чим дії ліквідатора щодо включення цього майна до ліквідаційної маси підприємства боржника, та подальша його реалізація визнані неправомірними, а договір купівлі-продажу, за яким відбулося відчуження майна, визнано недійсним.

Статтею 124 Конституції України встановлена обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення. Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З урахуванням того, що у справі №38/5005/5752/2012 було встановлено факт недійсності договору купівлі-продажу з відчуження нерухомого майна - нежитлового приміщення №73А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна,2 в м. Дніпро, що свідчить про вибуття спірного майна з володіння законного власника - територіальної громади міста з порушенням вимог чинного законодавства, та поза його волею, судом під час розгляду даної справи вказані обставини не встановлюються та не доводяться знову з огляду на приписи ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Посилаючись на вище наведені факти прокурор звернувся з віндикаційним позовом та просить витребувати від відповідача на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення №73А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна,2 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, господарський суд виходив також із наступного. Згідно приписів ст. 321, 319, 658 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Згідно вимог ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приписами ст. 388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

Згідно вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до вимог чинного законодавства України, норма частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Аналогічні висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014р. у справі №43/440-6/231, від 11.06.2014р. у справі №6-52цс14 та від 08.06.2016р. у справі №6-3089ц15.

ТОВ "Солярис" набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу №1138 від 15.07.2013р., який в подальшому визнано недійсним.

А отже, Дніпровська міська рада в інтересах якої діє прокурор, як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову до нового власника майна на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 318 Цивільного кодексу України одним з суб'єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (стаття 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з частиною 7 статті 319 Цивільного кодексу України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

При цьому, згідно з пунктом 30 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень про відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Враховуючи положення статті 136 Господарського кодексу України, пункту 30 частини 1 статті 26, статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у відповідача як добросовісного набувача в порядку частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, тому правомірно задоволені судом першої інстанції у повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, колегія суддів апеляційного господарського суду України зазначає таке.

Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст.344 Цивільного кодексу України). А тому положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст.388 Цивільного кодексу України не застосовуються (правова позиція, висловлена у постановах Верховного Суду України від 05.10.2016р. №3-604гс16, Вищого господарського суду України від 08.11.2016р. №916/1624/15) та доводи апелянта в цій частині апеляційним судом відхиляються.

Доводи відповідача відносно вибуття спірного майна з володіння позивача за його волею, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі доказами, які свідчать про відсутність волевиявлення позивача на відчуження спірного майна в рамках процедури банкрутства Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Ленінського району м. Дніпро, оскільки рішення про відчуження майна радою не приймалося (даного висновку дійшов також Вищий господарський суд України у справі №904/9152/16, постанова від 21.06.2017р.).

Інші доводи апелянта також спростовані встановленими судами обставинами та судом відхиляються.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині задоволення позову про витребування майна відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області в цій частині без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017р. у справі № 904/10203/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017р. у справі № 904/10203/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 03.07.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя О.В. Березкіна

Суддя Е.В. Орєшкіна