ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 справа № 905/439/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від11.04.2017р. (повний текст підписано 14.04.2017р.)
у справі№ 905/439/17 (суддя Мальцев М.Ю.)
за позовомДочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Покровськ Донецької області
доСлужби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області
простягнення 602650,85грн.

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м.Покровськ Донецької області, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області про стягнення 602650,85грн., які складаються з 3% річних у розмірі 118256,33грн. та інфляційних у розмірі 484394,52грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. (повний текст підписано 14.04.2017р.) по справі №905/439/17 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Рішення суду мотивоване тривалим порушенням Службою автомобільних доріг у Донецькій області умов договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-1 від 09.02.2015р. (після винесення господарським судом Донецької області рішення від 08.09.2016р. по справі №905/2057/16 про стягнення з відповідача основного боргу).

Не погодившись з зазначеним рішенням, Служба автомобільних доріг у Донецькій області звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, відповідач наголошує, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу), а вина Служби автомобільних доріг у Донецькій області у несвоєчасній оплаті відсутня. При цьому, апелянт зазначає, що фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, правовідносини між сторонами спору підпадають під регулювання бюджетного законодавства України. На основі Тимчасового плану фінансування дорожнього господарства за бюджетною програмою 3111020 «Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування» 21.01.2016р. між сторонами договору укладено додаткову угоду, якою визначено обсяг послуг на 1 квартал 2016р. у розмірі 20% уточненої суми щодо фактичного виконання договору в попередньому році, що становить 18709592,77грн. Проте, 04.02.2016р. Укравтодором надіслано відповідачу ОСОБА_4 фінансування дорожнього господарства у 2016р., яким зменшено поточні видатки з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування до 12120000,90грн. На підставі вказаного ОСОБА_4 сторонами укладено додаткову угоду від 31.03.2016р., ціну робіт зменшено до 12007298,02грн. За твердженнями відповідача, умови договору щодо зменшення обсягу та вартості послуг відповідають волевиявленню сторін цього спору. Таким чином, апелянт наголошує, що з огляду на приписи ст.614 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відсутня вина Служби автомобільних доріг у Донецькій області у порушенні господарського зобовязання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.05.2017р. у справі №905/439/17 (головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Скакун О.А.) було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 04.07.2017р.

У звязку зі звільненням у відставку судді Скакуна О.А., який входить до складу судової колегії, на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Чернота Л.Ф.

У судове засідання 04.07.2017р. представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не скористалися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи, позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що явка сторін не була визнана обовязковою, належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи, позиція відповідача викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, сторони про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомили, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.09.2016р. у справі №905/2057/16, яке набрало законної сили, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до відповідача, Служби автомобільних доріг у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м.Красноармійську (м.Покровську) про стягнення заборгованості в сумі 5790820,39грн. задоволені. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заборгованість у зазначеному розмірі та витрати по оплаті судового збору в сумі 86862,31грн.

Зазначеним рішенням встановлено наступне.

09.02.2015р. між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (далі - замовник) та Дочірнім підприємством «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - підрядник) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №2-1(далі договір).

За умовами пункту 1.1 договору, підрядник бере на себе зобовязання за завданням замовника своїми силами і засобами, на власний ризик виконати послуги у 2015р. ДК 016:2010 код 42.11.1 дороги автомобільні та автомагістралі, інші дороги, елементи доріг; злітно-посадкові смуги летовищ (поточний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування Донецької області), а замовник прийняти та оплатити такі послуги. Підрядник приймає на експлуатаційне утримання мережу автомобільних доріг загального користування за виключенням доріг, які знаходяться на території не підконтрольної Української влади, з урахуванням Розпорядження Кабінету міністрів України №1085-р від 07.11.2014р. із змінами. Підрядник забезпечує безпеку руху на переданій на експлуатаційне утримання мережі автомобільних доріг і дорожніх споруд на них згідно вимог Закону України Про дорожній рух, Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету міністрів України №198 від 30.03.1994р. (зі змінами), чинного законодавства та інших діючих на цей час стандартів, норм і правил в межах виділених коштів. Замовник передає підряднику право на експлуатаційне утримання мережі автомобільних доріг загального користування Донецької області за виключенням доріг, які знаходяться на території не підконтрольної Української влади з урахуванням Розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014р. зі змінами. Мережа автомобільних доріг приведена у додатку 1 до цього договору. Виконання послуг здійснюється підрядником відповідно до щомісячних завдань в межах ціни цього договору.

Згідно з розділом 2 договору, договірна ціна послуг, надання яких доручається підряднику, становить 160000000,00грн., у тому числі ПДВ 26666666,67грн., у тому числі: дороги державного значення 96000000,00грн., дороги місцевого значення 64000000,00грн. Договірні ціни розробляються згідно з щомісячним планом-завданням, кошторисною документацією, складеною на основі актів дефектів, затверджених замовником, у розрізі значення автомобільних доріг та обслуговуючих організацій (організацій підпорядкованих підряднику або його субпідрядників). Договірні ціни розраховуються в порядку, визначеному ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами) та Настанов до нього, СОУ 42.1-0:2012 (зі змінами), СОУ 42.1-5:2012 (зі змінами). Ціна договору та обсяги послуг можуть бути зменшені залежно від фактичного обсягу видатків замовника.

Відповідно до п. 15.1, 15.2 договору, договір діє до 31.12.2015р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань та фінансових розрахунків за виконані роботи. Строк дії договору може бути змінено згідно з умовами пункту 13.3 цього договору.

На виконання умов договору сторонами підписано договірні ціни. Крім того, сторонами договору неодноразово підписувалися додаткові угоди, якими вносилися зміни до договору в частині банківських реквізитів підрядника та замовника, договірної ціни, строку виконання робіт, обсягу робіт тощо.

За змістом пунктів 4.3.7, 4.1.2 договору, зобовязання підрядника передати виконані послуги кореспондується з зобовязанням замовника прийняти виконані послуги згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в).

Сторонами підписано акти приймання виконаних будівельних робіт за січень, лютий 2016р. та довідки про вартість виконаних робіт та витрати за січень, лютий 2016р. на загальну суму 5792035,99грн. При цьому, фактична вартість робіт, за вирахуванням матеріалів, складає 5790820,39грн.

В актах та довідках відсутня дата їх підписання, але зазначено місяць, за який вони складені, тому, з огляду на приписи ст.254 ЦК України, за відсутності доказів іншого, документи вважаються підписаними в останній день відповідного місяця, а саме, 31.01.2016р. та 29.02.2016р.

Враховуючи приписи п.10.1 договору, строк оплати робіт встановлено протягом 20 банківських днів після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт.

З огляду на встановлені судом дати підписання актів, строк оплати виконаних робіт за актами за січень 2016р. відповідно до 26.02.2016р. та за актами за лютий 2016р. до 01.04.2016р.

Приймаючи до уваги доведеність матеріалами справи №905/2057/16 факту виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до умов договору №2-1 від 09.02.2015р., а також настання строку виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом, суд дійшов висновку про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області вартості виконаних робіт у розмірі 5790820,39грн.

Як зазначає позивач та підтверджено матеріалами справи №905/439/17, на виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2016р. у справі №905/2057/16 Службою автомобільних доріг у Донецькій області 16.11.2016р. були перераховані Дочірньому підприємству «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» кошти у розмірі 5790820,39грн.

З огляду на тривале прострочення замовником грошового зобовязання (після винесення рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2016р. у справі №905/2057/16), підрядник звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2016р. у справі №905/2057/16 набрало законної сили, то факт наявності у відповідача перед позивачем простроченої заборгованості в сумі 5790820,39грн. є встановленим та не потребує повторного доказування.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Чинне законодавство України не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Відповідно до п.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2014р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вищенаведене, Дочірнє підприємство «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заявило до стягнення 3% річних у розмірі 118256,33грн. та інфляційні у розмірі 484394,52грн., нарахованих на заборгованість у розмірі 5790820,39грн., яка була стягнута рішенням господарського суду Донецької області від 08.09.2016р. по справі №905/2057/16

Перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних, здійснений позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що він є арифметично вірним. Стягненню з відповідача підлягають 3% річних в загальній сумі 118256,33грн., нараховані за актами приймання виконаних будівельних робіт за січень 2016р. за період з 27.02.2016р. по 15.11.2016р. та за актами приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016р. за період з 02.04.2016р. по 15.11.2016р. Крім того, належними до стягнення зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області є інфляційні у розмірі 484394,52грн., нараховані за актами приймання виконаних будівельних робіт за січень 2016р. за період з березня 2016р. по жовтень 2016р. та за актами приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016р. за період з квітня 2016р. по жовтень 2016р.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу), а вина Служби автомобільних доріг у Донецькій області у несвоєчасній оплаті відсутня і, відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. При цьому, апелянт зазначає, що фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, правовідносини між сторонами спору підпадають під регулювання бюджетного законодавства України.

Разом з тим, зазначені доводи відповідача судова колегія не приймає з огляду на наступне. Сторони у п.2.2 договору передбачили, що ціна договору та обсяги послуг можуть бути зменшені залежно від фактичного обсягу видатків замовника. Тимчасовим планом фінансування дорожнього господарства за бюджетною програмою 3111020 «Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування» визначено обсяги послуг на І квартал 2016р. на 18709592,77грн. За наявності Тимчасового плану фінансування сторонами у справі укладена додаткова угода до договору від 21.01.2016р., якою встановлено, що обсяг робіт складає 20% від уточненої суми договору в розмірі 18709592,77грн. Листом №221/1/6-1-11 від 04.02.2016р.Укравтодором, до сфери управління якого належить Служба автомобільних доріг у Донецькій області, останній надіслано для виконання ОСОБА_4 фінансування дорожнього господарства у 2016р., за яким зменшено поточні видатки - поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування - до 12120000,90грн. Додатковою угодою від 31.03.2016р. внесені відповідні зміни до договору.

Проте, згідно з п.45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №228 від 28.02.2002р., у разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Поточний бюджетний розпис не може бути затверджено у розмірі, меншому за тимчасовий.

Згідно з пунктом 3.8 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1407 від 24.12.2012р., видатки, здійснені у період до затвердження кошторисів, планів асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планів надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планів спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів, в обов'язковому порядку повинні бути враховані у кошторисі, плані асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), плані надання кредитів із загального фонду державного бюджету, плані спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), зведенні показників спеціального фонду кошторису, плані використання бюджетних коштів та помісячному плані використання бюджетних коштів, а також у всіх зведених планових показниках. У разі невідповідності показників у зазначених документах проведеним видаткам здійснення видатків тимчасово призупиняється, а документи повертаються на доопрацювання.

Разом з тим, відповідно до п.4.1.3 договору, замовник зобовязаний надати підряднику плани-завдання та кошторисну документацію, складену на основі актів дефектів, затверджених замовником в межах ціни цього договору.

Як встановлено рішенням господарського суду Донецької області в межах справи №905/2057/16, позивачу відповідачем надавались плани-завдання по поточному (дрібному) ремонту та експлуатаційному обслуговуванню автодоріг загального користування в Донецькій області, відповідно до яких замовлено виконання робіт на загальну суму 24248140,00грн. Таким чином, у спірний період роботи на суму 5790820,39грн. відповідачем були замовлені, позивачем фактично виконані, сторонами прийняті без зауважень та заактовані.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що у звязку з відсутністю фінансування відсутні підстави для притягнення Служби автомобільних доріг у Донецькій області до відповідальності за прострочення виконання обовязку по оплаті виконаних робіт.

Разом з тим, відповідно до п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України N01-06/374/2013 від 18.02.2013р. «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплати відповідних робіт.

Крім того, згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Спірний договір фактично містить умову, відповідно до якої виконання зобовязання з оплати коштів за виконані роботи повязано з дією особи, яка не є стороною такого правочину. Однак, за змістом статті 511 ЦК України, зобовязання не може створювати обовязку для третьої особи. Навіть у випадку покладення виконання обовязку боржником на іншу особу, відповідно з вимогами ч.2 ст.528 ЦК України, відповідальним за виконання зобовязання залишається боржник, а не така особа. Наявність чи відсутність фінансування відповідача не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів за виконані роботи за вказаним вище договором.

Враховуючи зазначене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України N11/446 від 15.05.2012р.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. (повний текст підписано 14.04.2017р.) по справі №905/439/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. (повний текст підписано 14.04.2017р.) по справі №905/439/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. (повний текст підписано 14.04.2017р.) по справі №905/439/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 - ГСДО