РІШЕННЯ

05 липня 2017 рокуСправа № 921/210/17-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Гирили І.М. , судді Стадник М.С. , судді Андрушків Г.З.

Розглянув справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль, 46010, в особі Тернопільського міського району електричних мереж, вул. І. Франка, 18, м. Тернопіль, 46001

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Апрус", вул. Живова, 31, м. Тернопіль, 46008

про стягнення заборгованості

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 юрисконсульта, довіреність №5505/25 від 21.12.2016

Відповідача: не прибув

В судовому засіданні представнику позивача розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго", в особі Тернопільського міського району електричних мереж, надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Апрус", м. Тернопіль, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 137 116 грн 33 коп., з яких: 123 165,50 грн борг за активну електроенергію, 4 434,18 грн борг за реактивну електроенергію, 5 976,70 грн пеня, 640,37 грн 3% річних та 2 899,58 грн інфляційне нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором постачання електричної енергії №3914 від 12.12.2016, зокрема в частині своєчасної оплати вартості спожитої активної та реактивної електроенергії, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору про постачання електричної енергії № 3914 від 12.12.2016 та додатків до нього, рахунку за активну енергію №3914/1 від 23.12.2016, рахунків за реактивну енергію №Р3914 від 23.12.2016 та №3914 від 25.01.2017, деталізації розрахунку спожитої реактивної електроенергії згідно договору №3914 від 12.12.200 16 до рахунків №Р3914 від 12.12.2016 р., №Р3914 від 25.01.2017, акти про використану електроенергію за грудень 2016, а також інших документів.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 28.03.2017 на 09:45 год. 06.04.2017, в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 12:00 год. 15.05.2017, на 09:30 год. 26.05.2017 та, відповідно, на 14:15 год. 12.06.2017 з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Строк вирішення спору було продовжено, в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України, про що судом винесено відповідну ухвалу від 26.05.2017.

Розпорядженням Голови Господарського суду Тернопільської області від 12.06.2017, у відповідності до ст. 46 ГПК України, Протоколу зборів суддів господарського суду Тернопільської області №8 від 28.12.2010 та Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Тернопільської області, для розгляду справи №921/210/17-г/8 призначено судову колегію у складі трьох суддів. За допомогою автоматизованої системи документообігу Господарського суду Тернопільської області для розгляду даної справи визначено склад колегії: головуючий суддя Гирила І.М., судді Стадник М.С. та Андрушків Г.З.

Поряд з цим, у звязку із перебуванням головуючого судді Гирили І. М., в період з 09.06.2017 по 26.06.2017, на лікарняному, враховуючи визначений процесуальним законодавством принцип незмінності складу суду, розгляд справи 12.06.2017 не відбувся.

Ухвалою від 27.06.2017 справу № 921/210/17-г/8 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Гирила І.М., судді Стадник М.С. та Андрушків Г.З.; розгляд справи №921/210/17-г/8 призначено на 12:00 год. 05.07.2017.

Окрім того, 12.06.2017 позивач, в порядку ст. 22 ГПК України, звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог в частині заявленої до стягнення заборгованості за активну електроенергію, у звязку із її частковою оплатою. Зокрема, просив суд стягнути з ТзОВ "Апрус" 104 165 грн 50 коп. боргу за активну електроенергію, 4 434,18 грн боргу за реактивну електроенергію, 5 976,70 грн пені, 640,37 грн 3% річних та 2 899,58 грн інфляційних нарахувань.

Поряд із цим, 05.07.2017 позивач звернувся до суду із заявою за №1348 від 05.07.2017 про зменшення розміру позовних вимог в частині заявленої до стягнення заборгованості за активну електроенергію до 97 165 грн 50 коп., у звязку із здійсненою відповідачем частковою оплатою. Зокрема, просить суд стягнути з ТзОВ "Апрус" 97 165 грн 50 коп. боргу за активну електроенергію, 4 434,18 грн боргу за реактивну електроенергію, 5 976,70 грн пені, 640,37 грн 3% річних та 2 899,58 грн інфляційних нарахувань.

В судове засідання 05.07.2017 повноважний представник позивача прибув, просить суд прийняти подану ним 05.07.2017 заяву про зменшення позовних вимог та, відповідно, позовні вимоги, з врахуванням останньої, задовольнити в повному обсязі. Окрім того, на виконання вимог ухвали від 27.06.2017 надав суду витребовуван документи.

В силу приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням/зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно ч. 3 ст. 55 ГПК України, ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Розглянувши заяву позивача за №348 від 05.07.2017 (вх. №13504 від 05.07.2017) про зменшення розміру позовних вимог, суд приймає її як таку, що подана у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України.

Таким чином, предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 111 116 грн 33 коп., з яких: 97 165 грн 50 коп. - борг за активну електроенергію, 4 434,18 грн борг за реактивну електроенергію, 5 976,70 грн пеня, 640,37 грн 3% річних та 2 899,58 грн інфляційні нарахування.

Відповідач явки свого уповноваженого представника в судове засідання 05.07.2017 не забезпечив, витребовуваних судом в ухвалі від 27.06.2017 документів не надав, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 27.06.2017.

За даних обставин, зважаючи на те, що явка представника відповідача не визнавалась судом обовязковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без його участі, відповідно до приписів ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

12.12.2016 між ВАТ "Тернопільобленерго", в особі начальника Тернопільського РЕМ, як Постачальником, з однієї сторони, та ТОВ "Апрус", як Споживачем, з іншої сторони, укладено Договір №3914 про постачання електричної енергії (наділ Договір), за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 75 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (р. 1 Договору).

Пп. 2.2.2 п. 2.2 розділу 2 Договору передбачено, що Постачальник зобовязується постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток №1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком №5 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

У відповідності до пп. 2.3.3-2.3.4 п. 2.3. р. 2 Договору, Споживач зобовязався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 "Порядок розрахунків" та № 7 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії". Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №6 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Згідно п.п. 1-5 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору, Споживач зобовязався своєчасно проводити розрахунки за електричну енергію за діючими тарифами у відповідності з чинним законодавством та даним Договором. Розрахунковим вважається період з 16 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Перший день після закінчення розрахункового періоду є днем отримання рахунку на оплату. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. За дату здійснення платежу приймається дата поступлення коштів на рахунок Постачальника або дата внесення Споживачем готівки в касу Постачальника. Споживач до 11 числа, що передує розрахунковому періоду, здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого (очікуваного) обсягу споживання електричної енергії. Визначений Споживачем обсяг електричної енергії, за який здійснюється попередня оплата, приймається Постачальником електричної енергії як договірна величина споживання електричної енергії на наступний розрахунковий період. Розмір суми платежу розраховується Споживачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період рівнів тарифу відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії. У разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, Споживач розраховує суму платежу за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді. Споживач повинен самостійно протягом перших 5 днів календарного місяці в межах розрахункового періоду доплатити різницю між сумою передоплати, визначеною за тарифами попереднього розрахункового періоду і вартістю того ж обсягу електричної енергії, визначеною за тарифами поточного розрахункового періоду. Доплата здійснюється окремим платежем. Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж (додаток №9) визначається відповідно до Акту про використану електричну енергію (додаток №8). Якщо Постачальник не отримав у зазначений термін даних про покази засобів обліку електричної енергії з вини Споживача, обсяг спожитої електричної енергії визначається відповідно до Правил користування електричною енергією.

Згідно п. 7 Додатку № 2 до Договору, щомісяця, в перший день після закінчення розрахункового періоду Споживач зобов'язується направляти представника до Постачальника електричної енергії для надання Акту про використану електричну енергію (за попередній розрахунковий період) та отримання рахунку на оплату вартості фактично спожитої електричної енергії. Рахунок оплачується "Споживачем" протягом 5 операційних днів від дня його отримання.

Додатком № 6 до Договору встановлено порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії, згідно п. 9 якого контроль споживання та генерації реактивної електроенергії здійснюється засобами обліку згідно таблиці п. 6 цього додатку, з урахуванням поточних змін приладів обліку. Обчислення ЕЕРП виконується ЕО згідно з порядком, встановленим Методикою. При проведенні перерахунків ЕЕРП ЕО письмовим повідомленням доводить до відома Споживача нові значення ЕЕРП не пізніше, ніж за місяць до початку розрахунків за новими значеннями. При відсутності засобів обліку та у випадках неподання даних про споживання або генерацію реактивної електроенергії у терміни, встановлені Договором, ЕО визначає обсяг споживання або генерацію реактивної електроенергії розрахунковим шляхом (п.п. 6, 10 додатку № 6 до Договору).

За підсумками розрахункового періоду Споживач отримує від Постачальника електричної енергії рахунок на оплату за перетікання реактивної електроенергії і проводить оплату у порядку, обумовленому в додатку №2. Кошти оплати за перетікання реактивної електричної енергії перераховуються Споживачем на поточний рахунок ЕО протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів (п. 18 Додатку №6).

П.п. 3.2.1 п. 3.2 р. 3 Договору, передбачено право Споживача на зміну (коригування) договірних величин споживання електричної енергії у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 р. 5 Договору, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 15 листопада поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії.

Додатком №1 до Договору сторонами визначено "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу".

Відповідно до пп.2.3.2 п. 2.3 р. 2 Договору, Споживач зобов'язався дотримуватися споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 Договору та режиму роботи електроустановки 24 години, 7 днів в тижні.

Згідно п. 9.4 розділу 9 Договору, останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 13 серпня 2017 року.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого та в силу ст. 714 ЦК України одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст. ст. 275-277 ГК України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди. Показники якості енергії узгоджуються сторонами на підставі національних стандартів або технічних умов шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов'язком для сторін договору. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів. Абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Умовами укладеного договору сторони погодились під час виконання умов цього Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором, керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (п. 2.1 р. 2 Договору).

Згідно п. 5.1. Правил користування електричною енергією від 31 липня 1996 року № 28, із змінами та доповненнями (надалі - ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що зі сторони позивача зобовязання щодо постачання активної та реактивної електричної енергії виконані належним чином: протягом грудня місяця 2016 р. січня місяця 2017 р. (включно) відповідачу надано послуги на загальну суму 167 599 грн 68 коп., з яких: 163 165,50 (142 118,82 - грудень місяць 2016 р. та 21 046,68 грн січень місяць 2017 р.) активна електроенергія та 4 434,18 грн (4 076,52 грн грудень місяць 2016 р., 357,66 грн січень місяць 2017 р.) реактивна електроенергія, належним чином засвідчені копії рахунків за активну та реактивну електроенергію, Актів про використану електричну енергію за період з грудня місяця 2016 р. по січень місяць 2017 р. (включно) знаходяться в матеріалах справи.

Проте відповідач, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, свої зобовязання по оплаті вартості використаної (купленої) електроенергії виконував неналежним чином. Зокрема, станом на 05.07.2017 за період з грудня місяця 2016 р. по червень місяць 2017 р. включно, вартість спожитої активної електроенергії оплатив частково на суму 66 000 грн (належним чином засвідчені копії банківських виписок в матеріалах справи) та допустив заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 97 165 грн 50 коп. та заборгованість за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в сумі 4 434,18 грн, що у зумовило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Відповідач в судове засідання не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав суду доказів, добровільної, своєчасної та повної оплати заборгованості.

За даних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ВАТ "Тернопільобленерго", в особі Тернопільського міського району електричних мереж в частині стягнення з відповідача 97 165 грн 50 коп. заборгованості за спожиту активну електроенергію та сумі 4 434 грн 18 коп. заборгованості за реактивну електроенергію за період з грудня місяця 2016 р. по січень місяць 2017 р. (включно) згідно Договору №3914 від 12.12.2016 підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені документально та не спростовані відповідачем.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної статті, враховуючи допущені відповідачем порушення строків оплати вартості спожитої за період з грудня місяця 2016 р. по січень місяць 2017 р. (включно) активної та реактивної електроенергії, позивачем за період з 03.01.2017 по 28.02.2017 нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 640 грн 37 коп. (620,47 грн за активну електроенергію та 19,90 грн за реактивну електроенергію) та 2 899 грн 58 коп. інфляційних нарахувань (2 809 грн за активну електроенергію та 90,58 грн за реактивну електроенергію).

Судом розглянуто надані позивачем розрахунки 3% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга" проведено перерахунок заявлених до стягнення сум в межах визначених позивачем періодів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його правомірним, а вимоги в частині стягнення з відповідача 640 грн 37 коп. 3% річних (620,47 грн за активну електроенергію та 19,90 грн за реактивну електроенергію) правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в заявленій сумі (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Поряд із цим, згідно проведеного судом перерахунку заявлених до стягнення сум інфляційних нарахувань, правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляції в загальній сумі 2 884 грн 15 коп. (2 794,97 грн активна електроенергія та 89,18 грн реактивна електроенергія). Інфляція в сумі 15,43 грн (14,03 грн активна електроенергія та 1,40 грн реактивна електроенергія) нарахована позивачем та заявлена до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

При цьому, суд відзначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

Окрім того, в силу ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Ч. 1 ст. 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пеня, як неустойка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

П. п. 4.2.1 п. 4.2 р.4 Договору сторони передбачили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатками №2 "Порядок розрахунків" та № 6 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії", Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,2% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Поряд із цим, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Разом з тим, в силу ст. 3 Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За порушення відповідачем строків оплати вартості спожитої за період з грудня місяця 2016 р. по січень місяць 2017 р. (включно) активної та реактивної електричної енергії позивачем, з врахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", здійснених відповідачем оплат, позивачем помісячно, за період з 03.01.2017 по 28.02.2017, нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 5 976 грн 70 коп., з якої: 5 791,04 грн пеня за несвоєчасне виконання зобовязань по оплаті вартості спожитої активної електроенергії та 185,66 грн пеня за несвоєчасне виконання зобовязань по оплаті послуг з перетікання реактивної електроенергії.

Судом розглянуто наданий позивачем розрахунок нарахування пені за активну та реактивну електроенергію та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду, проведено перерахунок заявлених до стягнення сум.

Згідно проведеного судом перерахунку заявленої до стягнення суми пені за активну електроенергію по Договору, за період з 03.01.2017 по 28.02.2017, правомірним є нарахування останньої в сумі 5 791,03 грн. Пеня в сумі 0,01 грн нарахована та заявлена до стягнення безпідставно.

Згідно проведеного судом перерахунку заявленої до стягнення суми пені за реактивну електроенергію по Договору, за період з 03.01.2017 по 28.02.2017, нарахування останньої в сумі 185,66 грн є правомірним.

Таким чином, судом встановлено, що за визначений позивачем період правомірним є нарахування пені в загальній сумі 5 976,69 грн (5 791,03+185,66). Пеня в сумі 0,01 грн нарахована позивачем та заявлена до стягнення безпідставно (проведений судом розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

В силу приписів ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 666 грн 51 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року установлено у розмірі 1 600 грн.

В силу присів ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, зменшення розміру позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем було заявлено вимогу майнового характеру - стягнення заборгованості в загальній сумі 137 116 грн 33 коп. Таким чином, до сплати підлягав судовий збір в сумі 2 056,74 грн. Дана сума і сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 37 від 07.03.2017.

Поряд із цим, 05.07.2017 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої предметом судового розгляду у справі №921/210/17-г/8 є вимога майнового характеру - стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 111 116 грн 33 коп., за яку, відповідно, належить до сплати 1 666 грн 74 коп., що становить 1,5% від ціни позову.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету, у звязку із поданням заяви про зменшення розміру позовних вимог, становить 390 грн 00 коп.

Для повернення зазначеної вище суми позивачу необхідно звернутися до суду із відповідним клопотанням.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Апрус", вул. Живова, 31, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 38201423, на користь Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 00130725, в особі Тернопільського міського району електричних мереж:

- 97 165 грн 50 коп. за активну електроенергію на поточний рахунок із спеціальним режимом використання 1 в філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 338545, ;

- 4 434 грн 18 коп. за реактивну електроенергію, 5 976 грн 69 коп. пені, 640 грн 37 коп. 3% річних та 2 884 грн 15 коп. інфляційних нарахувань на рахунок 11 в філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 338545, ;

- 1 666 грн 51 коп. судового збору на поточний рахунок 46 в філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 338545, .

3. В задоволенні решти частини позову відмовити.

4 Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

6. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (складення повного рішення), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 07.07.2017

Головуючий суддя І.М. Гирила

Судді М.С. Стадник

ОСОБА_3