ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" червня 2017 р.Справа № 924/1343/16

Господарський суд Хмельницької області у колегіальному складі суддів: Муха М.Є. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області, м. Хмельницький

до Комунального підприємства Староушицької селищної ради "Добробут", смт. Стара Ушиця, Камянець-Подільський район, Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Староушицької селищної ради, смт. Стара Ушиця, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область

про стягнення шкоди в розмірі 1 238 339,20 грн.

Представники учасників процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 02.02.2017р.

від третьої особи: ОСОБА_4 - селищний голова

Рішення приймається 29.06.2017 року, оскільки в судових засіданнях 15.06.2017р., 26.06.2017р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 26.06.2017р., відповідно до ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду із позовом про стягнення на користь держави з Комунального підприємства Староушицької селищної ради "Добробут" 1 238 339,20 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працівниками Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства КП "Добробут" та встановлено, що підприємство являється самовільним водокористувачем, оскільки здійснює забір підземних вод у відсутності дозволу на спеціальне водокористування, чим порушує вимоги ВК України. За період з жовтня 2011 року по грудень 2013 року КП "Добробут" було видобуто 66 140 кубічних метрів води без належного на те дозволу, що підтверджується довідками КП "Добробут" від 21.01.2014р. №33, 34, 35, 36. Згідно ПК України ставка збору за спеціальне використання підземних вод становить 62,41 грн./100 кубометрів, відповідно 0,6241 грн./1 кубометр. Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів розмір шкоди, завданої внаслідок самовільного використання підземних вод без наявності відповідного на те дозволу КП "Добробут", становить 1 238 339,20 грн.

У відзиві на позов (вх. №05-22/1218/17 від 06.02.2017р.) відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Звертає увагу суду на те, що в ОСОБА_4 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №2/05 від 21.01.2014р., складеного посадовою особою Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, на підставі якого обґрунтовуються позовні вимоги позивачем, не було зазначено з якого саме джерела та місця розташування відповідачем було незаконно видобуто підземні води, їх кількість та на протязі якого періоду часу здійснювався видобуток. З підстав відсутності зазначених в названому акті даних відповідач не в змозі підтвердити або спростувати факт незаконного видобутку підземної води. Крім того, відповідач наголошує, що розрахунок шкоди було здійснено позивачем відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання підземних водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства природи України від 20.07.2009р. №389, з урахуванням ставки збору, визначеній в п. 325.2 ст. 325 ПК України. При цьому розділ XVI "Збір за спеціальне використання води" ПК України виключено з кодексу згідно із ЗУ від 28.12.2014р. №71-VIII. Відповідач звертає увагу суду на те, що його господарська діяльність пов'язана безпосередньо із забором води та її постачання мешканцям смт. Стара Ушиця на вимогу та за згодою із Староушицькою селищною радою. Таким чином, вода, визначена як особисті потреби Комунального підприємства Староушицької селищної ради "Добробут", спрямовувалася на використання для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових потреб фізичних осіб, тобто використовувалася на потреби населення. Однією із обов'язкових умов для звільнення суб'єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб. Водночас ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" від 08.12.2015р. №867-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016р., були внесені зміни до ст.ст. 21,23 Кодексу України Про надра, якими законодавець визнав право землевласників та землекористувачів видобувати в межах наданих їм земельних ділянок підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, без спеціальних дозволів та гірничого відводу за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного із водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу. Положення цієї правової норми містять вказівку на зворотну дію цього закону та звільнення землекористувачів від відповідальності за видобування підземних вод до набрання ними чинності. За умовним розрахунком видобутої добової кількості води відповідачем із розрахунку 66 140 куб.м. з жовтня 2011 року по грудень 2013 року становить 84,7 куб.м., що не перевищує 300 куб.м. на добу. Враховуючи вищевикладене, відповідач наголошує, що є землекористувачем земельної ділянки в силу положень ч. 2 ст. 120 ЗК України, може видобувати в межах потреб підземні води (крім мінеральних) без спеціальних дозволів в обсягах, що не перевищує 300 куб. м. на добу. Тому позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем під час звернення до суду із позовом пропустив загальний термін позовної давності - 3 роки.

У додаткових письмових поясненнях №647/06 від 22.02.2017р. та №653/06 від 23.02.2017р. позивач наголошує, що відповідач у відзиві на позов помилково посилається на норми Кодексу України про надра, оскільки інспекцією встановлено факт порушення вимог Водного кодексу України в частині відсутності дозволу на спеціальне водокористування. Разом з тим відповідачем не заперечується факт здійснення водокористування без дозволу, необхідність отримання якого визначено Водним кодексом України. Дозвіл на спеціальне водокористування та дозвіл на видобування підземних прісних вод визначаються законодавством самостійними дозвільними документами, з огляду на що виконання або невиконання відповідачем умов ст. 23 Кодексу України про надра, з якою закон пов'язує можливість видобування підземних прісних вод без дозволу на користування надрами, не звільняє відповідача від передбаченої законодавством відповідальності за забір води без дозволу на спеціальне водокористування.

Третя особа у відзиві на позов №48 від 07.03.2017р. просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У додаткових письмових поясненнях №1264/06 від 29.03.2017р. та №2499/06 від 12.06.2017р. позивач наголошує, що у матеріалах справи наявний акт перевірки, який складно 21.01.2014р., тобто саме у цей день Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області дізналась про порушення вимог природоохоронного законодавства з боку Комунального підприємства Староушицької селищної ради "Добробут". Враховуючи наведене перебіг позовної давності почався з 21.01.2014р., отже на момент подачі позову 22.11.2016р. та прийняття справи до провадження судом 29.11.2016р., загальний строк позовної давності тривалістю у три роки не сплив.

24.04.2017р. на адресу суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що за даними позивача відповідачем було видобуто без спеціального дозволу 66 140 кв.м. загальної кількості підземної води з жовтня 2011 року по грудень 2013 року. При цьому позивачем не надано доказів помісячного та поденного видобутку відповідачем вищевказаної кількості води за вказаний період. Позапланова перевірка позивачем бела здійснена 21.01.2014р., що підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №2/05. При цьому відповідач звертає увагу суду, що вищевказаним актом встановлена відсутність ведення відповідачем журналу обліку забору води за вказаний період. Позовна заява була надіслана позивачем до суду 23.12.2016р. Тому за висновками відповідача позовна давність за заявленим позовом сплила, оскільки до спірних правовідносин слід застосувати загальний строк позовної давності в три роки, сплив якої розпочався з 01.12.2013р. та закінчився 01.12.2016р.

У додаткових письмових поясненнях (вх. №05-22/6290/17 від 20.06.2017р.) відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки Кам'янець-Подільським районним відділом поліції було встановлено, що КП "Добробут" з 15.07.2013р. (моменту його створення) і по 01.12.2013р. (день складання висновку по матеріалам перевірки) КП "Добробут" дозволу на спеціальне водокористування не отримало, а постачання води здійснювалось без відповідних документів. Директор підприємства пояснив, що з моменту свого заснування КП "Добробут" дозволу на спеціальне водокористування не має, на даний час здійснюються заходи по виготовленню дозволу та інших документів, однак у зв'язку із браком фінансування дані роботи припинені. Головний бухгалтер підприємства пояснила, що облік води здійснюється по лічильниках, які знаходяться у жителів села, а якщо в когось немає лічильника, то по нормах. Лічильника, який би обліковував кількість поданої води, в КП "Добробут" немає. Щодо наданих директором підприємства довідок №33, 34, 35, 36 від 21.01.2014р. з наданням інформації видобутку води КП "Добробут" за періоди роботи різних керівників є незрозумілими, оскільки будь-яких даних на підтвердження ведення обліку видобування підземної води підприємством взагалі немає. При цьому в зазначених довідках значиться кількість води, яка нібито добута підприємством, без визначення надземна вона чи підземна, що унеможливлює її ідентифікувати. Також відповідач звертає увагу суду, що перевірка КП "Добробут" була здійснена 21.04.2014р. Державною екологічної службою позапланово, що дає усі підстави вважати її незаконною.

У додаткових письмових поясненнях (вх. №05-22/6567/17 від 27.06.2017р.) відповідач доводить до відома суду, що нарахування шкоди за відсутність спеціального дозволу у Комунального підприємства "Добробут" на видобуток підземної води було здійснено позивачем за період з жовтня 2011 року по грудень 2013 року із розрахунку 66 140 куб. м., яка становить 1 238 339,20 грн. Тобто обрахування кількості добутої води відповідачем позивачем були умовно охоплені періоди: з жовтня 2011 року по серпень 2012 року - 25 414 куб. м., з вересня 2012 року по лютий 2013 року - 14 585 куб.м., з 18 лютого 2013 року по 1 березня 2013 року - 679 куб.м., з 1 березня 2013 року по грудень 2013 року - 25 362 куб.м. На переконання відповідача перебіг позовної даності за заявленим позивачем позовом повинен починатись зі спливу строку порушення відповідачем видобутку води, а не з періоду проведеної позивачем перевірки відповідача на предмет видобутку ним підземної води без спеціального дозволу. Також відповідач звертає увагу суду, що відповідно до висновку Кам'янець-Подільського РВ УМВС України у Хмельницькій області останнім 26.11.2013р. за №6475 було направлено листа в Державну екологічну інспекцію в Хмельницькій області для залучення до проведення перевірки працівника Державної екологічної інспекції, який би в свою чергу надав правову оцінку викладених фактів. З огляду на вказану обставину відповідач наголошує, що позивач довідався про порушене право в кінці листопада 2013 року, а позов ним був заявлений 23.12.2016р., тобто після пропущення ним загального 3-х річного терміну позовної давності.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

26.11.13р. Кам'янець-Подільський районний відділ Управління МВС в Хмельницькій області звернувся до Державної екологічної інспекції із листом про направлення працівника інспекції для проведення перевірки КП "Добробут" щодо використання води із свердловин без дозволу на спеціальне водокористування, оскільки в ЖЕО Кам'янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області за №4000 від 26.11.13р. зареєстровано матеріали за даним фактом.

21.01.2014р. працівниками Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП "Добробут", за результатами якої складено ОСОБА_4 за № 2/05.

При проведенні перевірки встановлено, що КП "Добробут" здійснювало забір прісних підземних вод без дозволу на спеціальне водопостачання. Також підприємство не веде журнал первинного обліку забору води, чим порушило ст.44, 49, 110, 111, п.7 ч.1 ст.44 Водного кодексу України.

ТОВ „Будтраст видано довідки № 33, 34, 35, 36 від 21.01.14р. в яких зазначено, що 01.03.13р. по грудень 2013р. видобуто води в обсязі 25,362 тис.м.куб., з жовтня 2011 року по серпень 2012 року видобуто 25,414 тис.м.куб., з вересня 2012 року по лютий 2013 року - 14,685 тис.м.куб., з 18.02.2013р. по 01.03.13р. - 0,679 тис.м.куб.

21.01.2014р. державним інспектором Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 013/02/05, в якому, з посиланням на ст. 48 КУпАП, зазначено, що КП "Добробут" (в особі директора ОСОБА_5М.) здійснювало спеціальне водокористування за відсутності дозволу на спеціальне водокористування.

У результаті неправомірних дій відповідача по справі завдано збитки (шкоду) навколишньому природному середовищу, розмір яких становить 1238339,20грн. Розрахунок збитків проводився державним інспектором Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області на підставі наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009 р. № 389 "Про затвердження Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів із змінами та доповненнями затвердженими наказом Мінприроди України від 30.06.2011р. №220.

17.03.14р. відповідачу направлено лист вимогу про сплату шкоди у розмірі 1238339,20грн. у місячний термін .

В матеріалах справи також наявні паспорти на свердловини на воду №11232/7-А, №11231/5-А, які знаходиться в смт.Стара Ушиця Кам'янець-Подільського р-ну Хмельницької області датовані 1991 роком, дозвіл №365 на спеціальне водокористування виданий КП "Добробут" терміном дії з 06.11.2014р. до 06.11.17р. та матеріали перевірки проведеної Кам'янець-Подільським РВ УМВС України в Хмельницькій області №2070 по факту незаконного видобутку води КП "Добробут".

Оскільки відповідач в добровільному порядку шкоду завдану навколишньому природному середовище не сплатив позивач звернувся із позовом до суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке.

Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Статтею 5 Закону визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема вживання в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах; пред'являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища (ст. 20-2 даного закону).

Відповідно до приписів статті 1 Водного кодексу України: використання води - це процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб; водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів); забір води - вилучення води з водного об'єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них.

Цією статтею визначено, що водний об'єкт - це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт); а водні ресурси - обсяги поверхневих, підземних і морських вод відповідної території, водоносний горизонт - однорідна пластова товща гірських порід, де постійно знаходяться води.

Згідно зі статтею 6 цього кодексу води (водні об'єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування.

Статтею 46 цього кодексу визначено, що водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Загальне водокористування, як визначено статтею 47 зазначеного кодексу, здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об'єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об'єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів. На водних об'єктах, наданих в оренду, загальне водокористування допускається на умовах, встановлених водокористувачем, за погодженням з органом, який надав водний об'єкт в оренду (ч.4). Водокористувач, який узяв водний об'єкт у користування на умовах оренди, зобов'язаний доводити до відома населення умови водокористування, а також про заборону загального водокористування на водному об'єкті, наданому в оренду (ч.5).

Статтею 42 Водного кодексу України визначено, що водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства. Пункт 9 ст. 44 Водного кодексу України відносить до обов'язків водокористувачів здійснення спеціального водокористування лише за наявності дозволу.

Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб (ч.ч. 1, 2 ст. 48 Водного кодексу України).

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування є платним (ч.ч. 1, 5 ст. 49 Водного кодексу України).

Відповідно до ч.1, п.6 ч.3 ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у: недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків (ст. 111 Водного кодексу України).

Відповідно до п.1 Положення "Про державну екологічну інспекцію в Україні", затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 454/2011 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр).

Пунктом 6 (ч.18) даного положення передбачено право інспекції вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Згідно п.6.17 та 6.11 положення "Про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі" затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 04.11.2011 № 429 Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах; розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являти претензії.

Згідно зі ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до п. 7 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 321 видача дозволів та погодження клопотань здійснюються безоплатно.

Судом встановлено факт здійснення відповідачем спеціального водокористування за відсутності дозволу на спеціальне водокористування в період з жовтня 2011 року по грудень 2013 року, в результаті чого природному середовищу завдано шкоду в розмірі 1 238 339,20грн., розраховану відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. № 389 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. за № 767/16783 зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України за № 220 від 30.06.2011р. (далі - Методика).

Згідно п. 1.4 даної методики, остання застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єктами господарювання природоохоронного законодавства.

Відповідно до п. 9.1. Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), грн., здійснюється за формулою: З сам = 100 х W х Тар, де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3; Тар - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для води з лиманів - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення).

Згідно п. 9.2. Методики фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, при вирішенні даного спору на позивача покладається обов'язок довести розмір шкоди, завданої протиправною поведінкою, факт порушення відповідачем законодавства та причинний зв'язок між цим порушенням і завданою шкодою навколишньому середовищу. Відповідач, в свою чергу, для звільнення від відповідальності має довести відсутність своєї вини. В процесі розгляду справи відповідачем не доведено відсутності в діях останнього вини.

При цьому, судом відмічається, що матеріали справи підтверджують наявність всіх елементів для стягнення збитків, а саме: наявність шкоди (визначеної по Методиці), протиправність поведінки порушення відповідачем вимог Водного кодексу, вина встановлена ОСОБА_4 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №2/05 від 21.01.14р., причинно наслідкова повязаність порушення законодавства та настання внаслідок цього шкоди.

За ст. 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Посилання відповідача на норми кодексу України "Про надра" є помилковим, оскільки підставою для звернення з позовом до суду є здійснення водокористування без дозволу, необхідність отримання якого визначено Водним кодексом України. Також, відповідачем не доведено жодними належними доказами можливості застосування ч.1 ст. 23 кодексу України "Про Надра".

Так, дозвіл на спеціальне водокористування та дозвіл на видобування прісних підземних вод (ст. 21 кодексу України "Про надра") визначаються законодавством самостійними дозвільними документами, з огляду на що виконання або невиконання відповідачем умови, передбаченої ст. 23 Кодексу України про надра, з якою закон пов'язує можливість видобування підземних прісних вод без дозволу на користування надрами, не звільняє відповідача від передбаченої законодавством відповідальності за збір води без дозволу на спеціальне водокористування.

Як вбачається із матеріалів справи відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності в якій зазначає, що за даними позивача відповідачем було видобуто без спеціального дозволу 66 140 кв.м. загальної кількості підземної води з жовтня 2011 року по грудень 2013 року. Позовна заява була надіслана позивачем до суду 23.12.2016р. Тому за висновками відповідача позовна давність за заявленим позовом сплила, оскільки до спірних правовідносин слід застосувати загальний строк позовної давності в три роки, сплив якої розпочався з 01.12.2013р. та закінчився 01.12.2016р.

У додаткових письмових поясненнях (вх. №05-22/6567/17 від 27.06.2017р.) на переконання відповідача перебіг позовної даності за заявленим позивачем позовом повинен починатись зі спливу строку порушення відповідачем видобутку води, а не з періоду проведеної позивачем перевірки відповідача на предмет видобутку ним підземної води без спеціального дозволу. Також відповідач звертає увагу суду, що відповідно до висновку Кам'янець-Подільського РВ УМВС України у Хмельницькій області останнім 26.11.2013р. за №6475 було направлено листа в Державну екологічну інспекцію в Хмельницькій області для залучення до проведення перевірки працівника Державної екологічної інспекції, який би в свою чергу надав правову оцінку викладених фактів. З огляду на вказану обставину відповідач наголошує, що позивач довідався про порушене право в кінці листопада 2013 року, а позов ним був заявлений 23.12.2016р., тобто після пропущення ним загального 3-х річного терміну позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Обчислення позовної давності здійснюється за загальними правилами.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила.

Як встановлено матеріалами справи 26.11.13р. Камя'нець-Подільський районний відділ Управління МВС в Хмельницькій області звернувся до Державної екологічної інспекції із листом про направлення працівника інспекції для проведення перевірки КП "Добробут" щодо використання води із свердловин без дозволу на спеціальне водокористування, оскільки в ЖЕО Кам'янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області за №4000 від 26.11.13р. зареєстровано матеріали за даним фактом.

Із зазначеного вбачається, що позивач дізнався про існування факту щодо використання води із свердловин без дозволу на спеціальне водокористування КП "Добробут" ще в листопаді 2013 року, однак звернувся із позовом про стягнення шкоди лише 28.12.16р. Судом враховується, що період за який нараховані збитки становить 2011 - 2013 роки, при цьому самовільне використання водних ресурсів без дозвільних документів є триваючим правопорушенням, а право на позов про стягнення шкоди, завданої таким правопорушенням, виникає кожен день з моменту виявлення до моменту його усунення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифі кованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність це законне право правопоруш ника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння право порушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учас ників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, за побігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення".

Враховуючи викладене, в позові про стягнення шкоди в розмірі 1 238 339,20 грн. належить відмовити у звязку із спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, у зв'язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області, м. Хмельницький до Комунального підприємства Староушицької селищної ради "Добробут", смт. Стара Ушиця, Камянець-Подільський район, Хмельницька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Староушицької селищної ради, смт. Стара Ушиця, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область про стягнення шкоди в розмірі 1 238 339,20 грн. відмовити.

Повний текст рішення складено 03.07.2017р.

Головуючий суддя М.Є. Муха

Суддя О.Є. Танасюк

Суддя В.В. Виноградова

Віддруковано 2 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. І.Франка, буд. 2/2) з повідомленням.