РІШЕННЯ

03 липня 2017 рокуСправа № 921/371/17-г/14

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 автотранспортне підприємство - 16142" вул. С. Бандери, 60, м. Чортків, Тернопільська область, 48500

до відповідача ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації вул. Шевченка, 34, м. Чортків, Тернопільська область, 48500 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 районна державна адміністрація, вул. Шевченка, 23, м. Чортків, Тернопільська область, 48500.

про cтягнення 84 973,96 грн. заборгованості по витратах, понесених у 2015 році внаслідок надання транспортних послуг на пільгових умовах.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3, довіреність №193 від 03.11.2016 р.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 автотранспортне підприємство - 16142" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 районної державної адміністрації, про стягнення заборгованості в сумі 84 973,96 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих в судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №2 від 05.01.2015 р. щодо компенсації виплат за перевезення пільгових категорій громадян.

Представник ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Разом з тим, від суб'єкта владних повноважень надійшов відзив на позов №09-33/2984 від 26.06.2017 р., в якому останній просить суд розгляд справи проводити без участі відповідача. Водночас, вказує, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

ОСОБА_1 районна державна адміністрація у судове засідання свого представника не направила, жодних письмових пояснень по суті спору не надала.

Учаснику судового процесу роз'яснено його процесуальні права та обов'язки, згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не здійснювалась за відсутності передбачених чинним законодавством підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, такими підставами є правочини.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.01.2015 р. між ОСОБА_1 районною державною адміністрацією, ОСОБА_2 соціального захисту населення (надалі- Замовники) та ТОВ "ОСОБА_1 АТП - 16142" (надалі - Перевізник) було укладено договір №2 на перевезення та компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на регулярних приміських та міжміських автобусних маршрутах на маршрутній мережі.

За умовами, що викладені у п.1.1 даного правочину, Замовники надають Перевізникові право на перевезення пільгових категорій громадян на приміських та міжміських маршрутах, які працюють у звичайному режимі руху, згідно укладених з Замовником договорів на перевезення з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., а Перевізник зобов'язується надавати транспортні послуги населенню на умовах, передбачених цим договором.

Перевізник здійснює автобусні перевезення згідно укладених із Замовником договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування на автобусних маршрутах і надає соціальні послуги з перевезення окремих категорій пасажирів, які користуються правом безкоштовного проїзду автобусами на приміських та міжміських маршрутах загального користування за регульованими уповноваженими органами тарифами, відповідно до законодавства (п.1.2. договору).

У підпункті 2.2.1 угоди контрагенти обумовили, що ОСОБА_2 соціального захисту населення здійснює компенсаційні виплати на пільговий проїзд на підставі розрахунків поданих Перевізником за формою, затвердженою договором на перевезення пільгових категорій громадян, застосовуючи коефіцієнти співвідношення кількості безоплатно перевезених пасажирів до пасажирів, що оплачують проїзд, у відповідності до бюджетних коштів, затверджених районним бюджетом на 2015 рік, в частині субвенції з Державного бюджету.

Згідно п.п.2.2.3 договору, на підставі наданих Перевізником розрахунків та рішення створеної, відповідно до доручення голови районної державної адміністрації від 22.08.2014 р. №74 робочої групи, головні розпорядники бюджетних коштів щомісяця складають відповідні акти звіряння.

За викладеними у п.п.2.3.6 правочину домовленостями, Перевізник щомісяця до 5 числа, на основі актів обслідування пасажиропотоку на приміських маршрутах, надає ОСОБА_2 на паперових носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з додатками, які затверджені договором на перевезення пільгових категорій громадян.

Термін дії укладеного договору з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року (п.3.1.).

Відповідно до Додатку №1 від 01.01.2015 р. до договору, сторони узгодили наступні перевезення, а саме:

1. Приміські перевезення:

1. Чортків - Базар (Криволука);

2. Чортків - Скомороше;

3. Чортків - Сосулівка;

4. Чортків - Чорнокінці;

5. Чортків - Стара Ягільниця;

6. Чортків - Пастуше;

7. Чортків - Росохач;

8. Чортків - Капустинці - Милівці.

2. Міжміські перевезення:

1. Чортків - Тернопіль (ч/з Заводське);

2. Чортків - Тернопіль;

3. Чортків - Тернопіль (ч/з Копичинці);

4. Чортків - Тернопіль (ч/з Біданів);

5. Чорнокінці - Тернопіль (ч/з Заводське);

6. Чортків - Трускавець;

7. Чортків - Львів;

8. Чортків - Івано-Франківськ;

9. Чортків - Івано-Франківськ.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, що здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Частиною 2 статті 916 ЦК України передбачено, що плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку. Пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами.

На виконання вищевказаних законодавчих вказівок та умов договору позивачем з 01.0.12015 по 31.12.2015 надано послуги перевезення пільгових категорій громадян.

Разом з тим, станом на 01.01.2016 р. заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем становить 84 973,96 грн., що підтверджується Актом звіряння розрахунків за дані населенню послуги, на які надаються пільги між ТОВ "ОСОБА_1 АТП-16142" та головним розпорядником коштів місцевого бюджету (копія Акту додано до матеріалів справи), який підписаний позивачем і відповідачем та скріплений їх печатками без будь-яких зауважень та застережень.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати транспортних послуг та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Так, згідно пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст.102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, п. 2 Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг громадян на проїзд є ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_1 районної адміністрації, а тому, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання послуг перевезення пільговим категоріям громадян має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно ч. 1 п. 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку).

У спірних правовідносинах орган державної влади посилається на те, що відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" кошти на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян не передбачено.

Разом з тим, відповідач не заперечує факту надання послуг перевезення пільговим категоріям громадян, не оспорює їхнього обсягу, підставності надання, правильності обчислення, тощо.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічні положення містяться в ст. 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_1 райдержадміністрації, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем, внаслідок надання послуг перевезення пільговим категоріям громадян за рахунок державних субвенцій.

Посилання відповідача на те, що у місцевому бюджеті не передбачені витрати, пов'язані із наданням послуг перевезення пільговим категоріям громадян, суд оцінює критично. Адже законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Підприємства, установи та організації для належного функціонування і здійснення передбаченої установчими документами діяльності укладають відповідні договори з іншими суб'єктами господарювання. При цьому, в деяких випадках оплата за відповідними договорами здійснюється за рахунок коштів, виділених з Державного бюджету України.

Не зважаючи на те, що у відносинах між бюджетними установами та не бюджетними підприємствами залучені бюджетні кошти, такі відносини не є бюджетними, а відносяться до цивільно - правових, характерною ознакою яких є юридична рівність сторін. Тобто бюджетна установа як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь - яких привілеїв чи пільг у рамках виконання своїх зобов'язань за договірними відносинами.

За порушення термінів оплати, визначених умовами договору, установа чи підприємство, що фінансуються з Державного бюджету України, несуть відповідальність відповідно до законодавства і укладеного договору.

У п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011.

Згідно з ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судом враховуються приписи ст.ст.33,34 ГПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань в частині компенсації позивачу витрат за надані послуги з перевезення пільгових категорій громадян на підставі договору №2 від 05.01.2015 р., позовні вимоги про стягнення суми 84 973,96 грн. за надані послуги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 34, м. Чортків, Тернопільська область, 48500, іден. код 03195613) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 автотранспортне підприємство - 16142" (вул. С. Бандери, 60, м. Чортків, Тернопільська область, 48500, іден. код 03118877) - 84 973 (вісімдесят чотири тисячі дев'ятсот сімдесят три) грн. 96 коп. заборгованості по витратах, понесених у 2015 році внаслідок надання транспортних послуг на пільгових умовах та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. сплаченого судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 05.07. 2017 р.

Суддя О.В. Руденко