ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р.Справа № 916/890/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

відповідач ОСОБА_2 (паспорт),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Малиновський ринок»

на рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2017

у справі № 916/890/17

за позовом Комунального підприємства «Малиновський ринок»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 5 195,03 грн.,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представником позивача та ФОП ОСОБА_2 в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 29.06.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року Комунальне підприємство «Малиновський ринок» (далі Підприємство, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2, відповідач) про стягнення 5 099,40 грн. суми основної заборгованості, 12,81 грн. 3% річних та 82,82 грн. інфляційного збільшення боргу.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання за Договором в частині оплати послуг, у звязку з чим, за останнім утворилась заборгованість.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.05.2017 (суддя Демешин О.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що сторони дійшли згоди, розірвати Договір про надання послуг з організації ринкової торгівлі, раніше ніж позивачем було нарахована відповідачу заборгованість за надані послуги, за вказаним Договором.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Підприємство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд помилково не взяв до уваги доводи позивача щодо неналежного оформлення угоди про розірвання договору. Зокрема, скаржник наголошує, що заява відповідача про розірвання договору до Підприємства не надходила, про що свідчить виписка із книги реєстрації вхідної кореспонденції позивача, та вважає, що відсутність реєстрації такої заяви свідчить про недодержання норм закону щодо розірвання договору.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

26.06.2017 до апеляційного суду від Підприємства надійшла копія касаційної скарги по справі №916/396/17, оскільки на думку скаржника, підстави та правові позиції позову по справі № 916/396/17 та в даній справі аналогічні.

Проте, судова колегія не вбачає підстав для залучення до матеріалів справи копію касаційної скарги по справі № 916/396/17 та вважає за необхідне, повернути її скаржнику, оскільки дані документи не мають відношення до даної справі.

Представник позивача в судовому засіданні 29.06.2017 надав пояснення, якими підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню.

В судовому засіданні 29.06.2017 ФОП ОСОБА_2 надав пояснення, в яких заперечував щодо апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та ФОП ОСОБА_2, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 2015 року між Підприємством та ФОП ОСОБА_2 (Підприємець) був укладений Договір про надання послуг по організації ринкової торгівлі №2230/Ш-5, за умовами якого, Підприємство зобовязалось надавати відповідачу послуги, направлені на організацію ринкової торгівлі на території ринку, а відповідач зобовязався здійснювати оплату наданих послуг згідно умов цього Договору.

Відповідно до п.3.1 Договору Підприємство зобовязалося надати Підприємцю торгове місце №Ш-5 для розміщення тимчасової споруди кіоск, площею 7 кв.м, з метою здійснення підприємницької діяльності; надавати послуги по утриманню торгового місця для розміщення тимчасової споруди; забезпечити охорону території ринку; забезпечити охорону тимчасової споруди; здійснювати прибирання території ринку; виконувати роботи по благоустрою території ринку, місць загального користування; організовувати ринкову торгівлю; створювати сприятливі умови для здійснення Підприємцями підприємницької діяльності на території ринку.

Згідно з п.4.2 Договору Підприємець зобовязався здійснювати оплату послуг у повному розмірі та у строки, передбачені цим Договором.

За умовами розділу 5 Договору надані Підприємством послуги оплачуються за тарифами, що встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №529 від 14.09.2005. Загальна вартість послуг становить 301,75 грн.. Оплата послуг здійснюється Підприємцем у вигляді авансового платежу у строк до 01 числа наступного місяця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства.

Строк дії Договору встановлений з 01.02.2015 по 30.09.2015. По закінченню строку дії цього Договору, за відсутністю заперечень сторін, його дія пролонгується на один рік на тих самих умовах. Договір може бути розірваний сторонами, якщо Підприємець завчасно у письмовій формі повідомить Підприємство про намір розірвати договір та сторони укладуть відповідну угоду про дострокове розірвання (п. п. 7.1. 7.3. Договору).

Відповідно до п.8.1. Договору у випадку зміни тарифів на послуги , умови цього Договору, що стосуються таких змін, змінюються з моменту їх прийняття органом місцевого самоврядування. Всі інші зміни та доповнення до цього Договору оформлюються сторонами у письмовому вигляді та набирають чинності з моменту їх підписання сторонами, або у строк, встановлений такими угодами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

На підставі розпорядження Міського голови м. Одеси № 208-У від 23.02.2015 призначено виконуючим обовязки директора КП «Малиновський ринок» ОСОБА_3

Відповідно до вищевказаного розпорядження, згідно з наказом позивача від 24.02.2015, ОСОБА_3 приступив до виконання обовязків директора Підприємства (а.с. 46, 47).

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2015 року між ФОП ОСОБА_2 та Підприємством було укладено Угоду до Договору №2230/Ш-5 від 16.02.2015, згідно якої сторони дійшли згоди щодо його розірвання з 01.05.2015. При цьому, відповідно до п.2 зазначеної угоди сторони не мають одна до одної жодних вимог, в тому числі і фінансових.

Угода від 24.04.2015 підписана повноважними представниками сторін та зі сторони позивача скріплена печаткою з написом «Для документів», яка також містить найменування підприємства «Комунальне підприємство «Малиновський ринок» та код цього підприємства №33659062.

Колегія суддів вважає, що угода набрала чинності з дати її підписання та є чинною, адже в матеріалах справи відсутні докази визнання зазначеної угоди в судовому порядку недійсною.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Судова колегія не приймає до уваги посилання Підприємства, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі, що у журналі реєстрації вхідної кореспонденції КП «Малиновський ринок» відсутня реєстрація заяви ФОП ОСОБА_2 про розірвання Договору №2230/Ш-5 від 16.02.2015, адже це не спростовує чинності Угоди від 24.04.2015 року і не є підставою для визнання її недійсною.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦК України).

Однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Отже, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості позивачем з відповідача за період з 01.05.2015 по 31.08.2016 не підлягають задоволенню, адже сторони за взаємною згодою з 01.05.2015 розірвали Договір №2230/Ш-5 від 16.02.2015 та не мають жодних вимог один до одного, в тому числі і фінансових.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ФОП ОСОБА_2 у спірний період отримував та користувався передбаченими Договором №2230/Ш-5 від 16.02.2015 послугами.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив Підприємству у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія не приймає до уваги додаткові документи (копії актів огляду торгових місць за вх. № 682 685 та копії рахунків за 2014-2015 роки), які були подані Підприємством до суду разом з апеляційною скаргою, адже згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Про розгляд справи в суді першої інстанції позивач був повідомлений належним чином. При викладених обставинах колегія суддів вважає, що вищезазначені додаткові документи не були подані скаржником до суду першої інстанції не з причин, що не залежали від нього, а внаслідок особистої недбалості.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та обєктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 ГПК України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Отже, наведені скаржником у апеляційній скарзі та додатках до неї доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_4