РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2017 р. Справа № 906/955/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Демидюк О.О. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Житомирської області від 23.03.17 р. у справі № 906/955/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (м.Новоград-Волинський Житомирська область)

про стягнення 969 602,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 23.03.2017 р. у справі № 906/955/16 (суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.) в позові відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону №1730 його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону №1730 на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Отже, додаткові умови для списання сум неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності законом, не вимагаються.

У даній справі предметом спору є пеня, інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані на основну заборгованість за спожитий природний газ в період з січня по грудень 2014 року, вказана заборгованість за який була у повному обсязі погашена відповідачем до 26 травня 2015 року (останній платіж). Оскільки відповідач є теплопостачальним підприємством, на нього розповсюджується дія Закону №1730, який поширюється на спірні відносини. Факт включення відповідного суб"єкта до реєстру стосується порядку застосування положень закону конкретним суб"єктом, а не його регуляторного впливу на відповідні відносини.

Доводи позивача щодо відсутності відповідача у реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, спростовуються імперативними приписами ч.3 ст.7 Закону №1730, відповідно до яких списання заборгованості поставлено в залежність від набрання чинності вказаним вище Законом.

Додаткових умов для списання, як-то: будь-які дії з боку ПАТ "НАК Нафтогаз України" або КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" Законом не вимагається. Тому таке списання відбувається автоматично, на підставі норми зазначеного Закону.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить останнє скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове, яким задоволити позов повністю. В обгрунтування скарги зазначає, що виходячи з аналізу положень ст.ст. 1-3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" учасниками процедури врегулювання заборгованості (що включає у себе в тому числі і списання заборгованості) є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру. Оскільки на даний час реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості перебуває на стадії формування, а відповідач не включений до реєстру, то списання заборгованості є неправомірним, а відмова у задоволенні позовних вимог незаконною.

В судових засіданнях представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задоволити.

Відповідач у наданих суду письмових поясненнях вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим. Вказує, що дія Закону № 1730 поширюється на спірні правовідносини незалежно від перебування підприємства в реєстрі, оскільки формування такого реєстру здійснюється виключно відносно підприємств, котрі мають заборгованість. Отже, додаткові умови для списання сум пені, інфляційних та відсотків річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності Законом про врегулювання заборгованості не вимагається.

В судових засіданнях представники відповідача підтримали викладені в письмових поясненнях заперечення та просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу від 22.11.2013 №441/14-ТЕ-10 (а.с.21-26 т.1), за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах договору (п.1.1 договору).

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2 договору).

Продавець відповідно до п.п.2.1, 3.1 Договору передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12. 2014 газ в обсязі до 10 310 тис.м3 у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем реалізації газу.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання покупцем вимог п.6.1 договору, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Крім того, до договору сторони уклали три додаткові угоди, якими змінили ставку ПДВ до 20%, предмет договору (а.с.27-29 т.1).

Договір та Додаткові угоди підписано уповноваженими представниками НАК "Нафтогаз України" і Комунального підприємства, скріплено відтисками печаток сторін.

На виконання умов договору в січні-квітні, жовтні, грудні 2014 року НАК "Нафтогаз України" поставила, а Комунальне підприємство прийняло природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 9296036,16грн. (а.с.30-35 т.).

Проте, відповідач зобов'язання з оплати поставленого природного газу виконав не своєчасно.

Неналежне виконання відповідачем свого обов'язку з своєчасної оплати стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 565908,54грн. - інфляційних, 55721,60грн. - 3% річних та 347972,36грн. - пені.

Відмовляючи в позові, місцевий господарський суд посилався на ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016 р. згідно якої на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

З огляду на вказане положення закону судом зроблено висновок про те, що списання заборгованості поставлено в залежність від набрання чинності вказаним вище Законом та відбувається автоматично.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок місцевого господарського суду помилковим, без врахування системного аналізу норм Закону, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Частиною першою статті 3 Закону визначено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Отже, для врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії особа, яка має право на таку процедуру, повинна вчинити відповідні дії для включення її до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

При цьому в Законі не встановлено порядку та строків такого списання, як і не міститься норм, які передбачали б автоматичне списання нарахованих сум пені, інфляційних втрат та річних з дня набрання Законом чинності.

Зважаючи, що відповідач КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" станом на момент розгляду справи не включений до реєстру, а тому не являється учасником процедури врегулювання заборгованості за нормами вищевказаного Закону та відповідно наявна заборгованість не може бути списана автоматично.

Відтак, розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 565908,54грн. - інфляційних, 55721,60грн. - 3% річних та 347972,36грн. - пені, колегією суддів враховується таке.

Як зазначалось вище, на виконання умов договору в січні-квітні, жовтні, грудні 2014 року НАК "Нафтогаз України" поставила, а Комунальне підприємство прийняло природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 9296036,16 грн.

Оплата за отриманий природний газ здійснювалась відповідачем як за рахунок власних коштів, так і на підставі спільних протокольних рішень та договорів на організацію взаєморозрахунків. Зокрема:

1. Договір №866/30 від 22.10.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята (КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго") перераховує на рахунок сторони останньої (НАК "Нафтогаз України") кошти у сумі 3065905 гривень 78 копійок (три мільйони шістдесят п'ять тисяч дев'ятсот п'ять гривень 78 копійок), у тому числі податок на додану вартість 510984 гривні 30 копійок, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 р. №441/14-ТЕ-10.

Зарахування коштів здійснено 22.10.2014 року, з яких: 1431003,00грн. - за зобов'язаннями лютого 2014 року; 1157341,97 грн. - за зобов'язаннями березня 2014 року; 477560,81грн. - за зобов'язаннями квітня 2014 року.

2. Договір №975/30 від 13.11.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята (КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго") перераховує на рахунок сторони останньої (НАК "Нафтогаз України") кошти у сумі 402720 гривень 00 копійок ( чотириста дві тисячі сімсот двадцять гривень 00 копійок), у тому числі податок на додану вартість 567120 гривні 00 копійок, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 №441/14-ТЕ-10. (штрафні санкції на вказану суму не нараховувались).

Зарахування коштів здійснено 13.11.2014 року за зобов'язаннями жовтня 2014 року.

3. Договір №1066/30 від 05.12.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята ( КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" ) перераховує на рахунок сторони останньої ( НАК "Нафтогаз України" ) кошти у сумі 950000 гривень 00 копійок ( дев'ятсот п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок), у тому числі податок на додану вартість 158333 гривні 33 копійки, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 №441/14-ТЕ-10. (штрафні санкції на вказану суму не нараховувались).

Зарахування коштів здійснено 05.12.2014 року за зобов'язаннями листопада 2014 року.

4. Договір №1086/30 від 08.12.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята (КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго") перераховує на рахунок сторони останньої ( НАК "Нафтогаз України" ) кошти у сумі 44846 гривень 72 копійок (сорок чотири тисячі вісімсот сорок шість гривень 72 копійки), у тому числі податок на додану вартість 7474 гривні 45 копійок, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 р. №441/14-ТЕ-10. (штрафні санкції на вказану суму не нараховувались).

Зарахування коштів здійснено 08.12.2014 року за зобов'язаннями листопада 2014 року.

На підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (відповідно до постанови КМУ від 11 січня 2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (із змінами):

- №67 від 20.01.2015 року - на суму 525455,00 грн. - кошти зараховано 29.01.2015 року за зобов'язаннями грудня 2014 року;

- №68 від 20.01.2015 року - на суму 344545,00 грн. - кошти зараховано 29.01.2015 року за зобов'язаннями грудня 2014 року;

- №476 від 04.03.2014 року - на суму 330000,00 грн. - кошти зараховано 12.03.2014 року за зобов'язаннями січня 2014 року;

- №1063 від 06.05.2014 року - на суму 184629,00 грн. - кошти зараховано 26.05.2014 року за зобов'язаннями лютого 2014 року.

При цьому, колегією суддів відмічається, що за умовами п. 1 Порядку (в редакції, що діяла на момент виконання договору), останній визначає механізм перерахування субвенцій бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, інших послуг.

Пунктом 8 даного порядку встановлено, що порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію визначається Міненерговугіллям, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" і Мінфіном.

На виконання вказаного пункту, спільним наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Міністерства фінансів України від 03.08.2015 р. № 493/688 затверджено "Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію" (далі в тексті - Порядок № 493/688).

Відповідно до п. 1.1. цього Порядку, останній визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20 (далі - Порядок).

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Підпунктом 7 пункту 2.7 цього порядку встановлено, що розрахунки учасників розрахунків здійснюються як у рахунок погашення заборгованості за природний газ, так і в рахунок оплати вартості планових обсягів постачання природного газу в поточному місяці.

Проаналізувавши положення вищевказаних Порядків колегія суддів вважає, що дія останніх спрямована на виконання зобов'язань держави перед населенням щодо надання пільг та житлових субсидій шляхом перерахування субвенцій з державного бюджету, і не регулює договірні правовідносини безпосередньо між продавцями та покупцями природного газу. Встановлений механізм перерахування субвенцій не впливає на строк та порядок розрахунків сторін за договорами купівлі-продажу природного газу, оскільки укладені на виконання Порядків спільні протокольні рішення визначають лише послідовність перерахування суми субвенції через коло розпорядників коштів. Господарські договори в даному випадку є підставою для визначення величини щомісячного споживання природного газу та відповідно розміру субвенції, що випливає з умов п. 7 Порядку № 20 та п. 1.2 Порядку № 493/688. При цьому отримані субвенції можуть бути використані учасниками розрахунків - як у рахунок погашення заборгованості за природний газ, так і в рахунок оплати вартості планових обсягів постачання природного газу в поточному місяці.

Судом відзначається, що субвенція за своїм визначенням являється допомогою, порядок та строки перерахування якої не ідентифікуються як обов'язкова умова при здійсненні розрахунків між продавцями та покупцями природного газу. Тобто, учасники, які виявили бажання прийняти участь в розрахунках, можуть використати субвенцію в якості часткової оплати за отриманий природний газ або в погашення боргу, залишаючись відповідальними перед продавцем за договірним обов'язком проводити оплату в повному розмірі у визначений строк.

Враховуючи вищевказане, колегією суддів приймається до уваги те, що предметом даного спору є стягнення пені, інфляційних та річних за договором поставки.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України.

Зобовязанням, відповідно до ст.509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення договору 22.11.2013 між сторонами виникли відносини постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, які містять статті 265 ЦК України та 712, 714 ЦК України: коли одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Тому, в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України, факт отримання відповідачем природного газу зумовлює виникнення у нього зобовязання оплатити його вартість.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі порушення Покупцем умов п. 6.1 Договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку штрафних санкцій (а.с. 15-20 т. 1) оплата спожитого природного газу здійснювалась відповідачем з порушенням п. 6.1 договору, внаслідок чого позивачем нараховано:

- за поставлений в січні 2014 р. природний газ на суму 2399332,88 грн. (оплачено 25.03.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.02.2014 р. по 25.03.2014 р. - пеню в сумі 11693,05 грн., 3% річних в сумі 2698,40 грн., інфляційні в сумі 18353,42 грн.;

- за поставлений в лютому 2014 р. природний газ на суму 1773632,16 грн. (оплачено 22.10.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.03.2014 р. по 22.10.2014 р. - пеню в сумі 150917,00 грн., 3% річних в сумі 27434,19 грн., інфляційні в сумі 281696,82 грн.;

- за поставлений в березні 2014 р. природний газ на суму 1157341,97 грн. (оплачено 22.10.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.04.2014 р. по 22.03.2014 р. - пеню в сумі 127371,03 грн., 3% річних в сумі 18168,68 грн., інфляційні в сумі 179223,78 грн.;

- за поставлений в квітні 2014 р. природний газ на суму 477560,81 грн. (оплачено 22.10.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.05.2014 р. по 22.10.2014 р. - пеню в сумі 47716,83 грн., 3% річних в сумі 6319,50 грн., інфляційні в сумі 56335,58 грн.;

- за поставлений в грудні 2014 р. природний газ на суму 1722811,64 грн. (оплачено 29.01.2015 р.) нараховано санкцій за період з 15.01.2015 р. по 29.01.2015 р. - пеню в сумі 10274,45 грн., 3% річних в сумі 1100,83 грн., інфляційні в сумі 30298,94 грн.;

Колегія суддів вважає вказаний розрахунок арифметично невірним, оскільки останній в повній мірі не враховує обставин погашення основного боргу відповідачем за договорами про взаєморозрахунки та спільними протокольними рішеннями. Відтак, даний розрахунок судом до уваги не приймається.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що 28.11.2016 р. позивачем подано суду новий розрахунок, згідно якого:

- за поставлений в січні 2014 р. природний газ на суму 2399332,88 грн. (оплачено 25.03.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.02.2014 р. по 25.03.2014 р. - пеню в сумі 10326,95 грн., 3% річних в сумі 2383,14 грн., інфляційні в сумі 23342,00 грн.;

- за поставлений в лютому 2014 р. природний газ на суму 1773632,16 грн. (оплачено 22.10.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.03.2014 р. по 22.10.2014 р. - пеню в сумі 148839,49 грн., 3% річних в сумі 26984,91 грн., інфляційні в сумі 236634,36 грн.;

- за поставлений в березні 2014 р. природний газ на суму 1157341,97 грн. (оплачено 22.10.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.04.2014 р. по 22.03.2014 р. - пеню в сумі 127371,03 грн., 3% річних в сумі 18168,68 грн.;

- за поставлений в квітні 2014 р. природний газ на суму 477560,81 грн. (оплачено 22.10.2014 р.) нараховано санкцій за період з 15.05.2014 р. по 22.10.2014 р. - пеню в сумі 47389,73 грн., 3% річних в сумі 6280,25 грн.;

- за поставлений в грудні 2014 р. природний газ на суму 1722811,64 грн. (оплачено 29.01.2015 р.) нараховано санкцій за період з 15.01.2015 р. по 29.01.2015 р. - пеню в сумі 9520,49 грн., 3% річних в сумі 1020,05 грн.

Загальна сума нарахованих санкцій становить 658165,97 грн., з яких: 343447,70 грн. пені, 54741,91 грн. процентів річних, 259976,36 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши даний розрахунок колегія суддів вважає його арифметично правильним та таким, що відповідає матеріалам справи.

Зважаючи, що порушення умов договору в частині своєчасного проведення розрахунків за отриманий природний газ з боку відповідача підтверджується матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 658165,97 грн., з яких: 343447,70 грн. пені, 54741,91 грн. процентів річних, 259976,36 грн. інфляційних втрат. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суд здійснює новий розподіл судових витрат, за яким на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених вимог. Розмір пропорції становить 67,9 %.

Отже, рішення господарського суду Житомирської області від 23.03.2017 року у справі № 906/955/16 підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального права з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, п. 4 ч. 1 ст.104, ст. 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України" задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 23.03.2017 року у справі № 906/955/16 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позов задоволити частково.

Стягнути з комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. І.Франка, 15-а, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) - 343447,70 грн. пені, 54741,91 грн. процентів річних, 259976,36 грн. інфляційних втрат, 20738,34 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

3. Господарському суду Житомирської області на виконання постанови видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Огороднік К.М.