УХВАЛА

04.07.2017Справа № 910/1406/17

За скаргою Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

на дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

у справі за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 64.888,83 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Семененко Л.М., довіреність № 062/15/1/03-21 від 04.01.2017

від відповідача не з'явився

від третьої особи не з'явився

від ВДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/1406/17 від 20.03.2017 частково задоволенні позовні вимоги та

розірвано договір № 1765 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.11.2014, укладений між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація»;

виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з нежилих приміщень загальною площею 98,30 кв.м., в т.ч. на 1 поверсі - 5,00 кв.м., у підвалі - 93,30 кв.м. в будинку АДРЕСА_1;

зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 передати Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація» нежилі приміщення загальною площею 98,30 кв.м., в т.ч. на 1 поверсі - 5,00 кв.м., у підвалі - 93,30 кв.м. в будинку АДРЕСА_1;

стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» заборгованість по сплаті орендних платежів в розмірі 50.921,26 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в розмірі 392,40 грн., 3 % річних в розмірі 919,32 грн., пеню в розмірі 4.720,54 грн., інфляційні втрати в розмірі 3.634,35 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6.288,00 грн.

04.04.2017, у зв'язку з набранням рішенням законної сили, видано відповідні накази.

13.06.2017 від позивача на адресу господарського суду надійшла скарга на дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, в якій просить:

- визнати незаконними дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.05.2017 № 5391847/8;

- скасувати повідомлення Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.05.2017 № 5391847/8.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 за № 04-23/1813 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ (перебування судді Грєхової О.А. на навчанні), призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.06.2017 визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1406/17 від 16.06.2017 скаргу призначено до розгляду на 04.07.2017.

Позивачем 29.06.2017 до відділу діловодства суду подано витребувані судом документи.

Позивач (скаржник) в судовому засіданні 04.07.2017 вимоги скарги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 04.07.2017 не з'явився.

Третя особа в судове засідання 04.07.2017 не з'явилась.

Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ в судове засідання 04.07.2017 представника не направив, письмові пояснення щодо викладених у скарзі вимог не подав.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника скаржника, Господарський суд міста Києва встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Частиною 1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Позивач звернувся до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/1406/17 від 04.04.2017.

Повідомленням державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головковим Ю.В. № 53918417/8 від 24.05.2017 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з неможливістю виконати рішення, оскільки відсутня дата народження боржника.

Слід зазначити, що п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» містить право приватного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання в інших випадках, передбачених законом.

Разом з цим, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Пункт 3 ч. 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вимагає щоб у виконавчому документі була зазначена дата народження боржника - фізичної особи.

Визначення поняття фізичної особи міститься у ст. 24 Цивільного кодексу України, відповідно до якої людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - виписка) - документ в електронній або у випадку, передбаченому цим Законом, у паперовій формі, який формується та оновлюється за результатами проведення реєстраційних дій і містить відомості зокрема про фізичну особу - підприємця.

Державна реєстрація фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Таким чином, з моменту реєстрації в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа набуває особливого статусу суб'єкта господарювання.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з 24.12.2001 внесено запис про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1; станом на 03.07.2017 записів про відміну державної реєстрації, припинення підприємницької діяльності або перебування в стані припинення відсутні.

Відповідачем у даній справі, який є боржником за виконавчим документом - наказом Господарського суду міста Києва № 910/1406/17 від 04.04.2017, є фізична особа - підприємець ОСОБА_1, а не фізична особа ОСОБА_1, а тому в даному випадку не вимагається зазначення у виконавчому документі дати народження фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 18 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ належних та допустимих доказів, які б спростували обставини зазначені скаржником та встановлені судом, не подано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24.05.2017 № 5391847/8 є неправомірними, а повідомлення підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» на дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» на дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними дії Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24.05.2017 № 5391847/8.

3. Визнати недійсним повідомлення Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.05.2017 № 5391847/8.

СуддяВ.В. Сівакова