ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.2017 Справа № 904/5216/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергомаш", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпро

про стягнення 28 711 грн. 70 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, договір від 21.04.2017р. №21/04/17-2 (був присутній у судовому засіданні 06.06.2017р.);

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 30.12.2016р. №24-5-03.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача з урахуванням заяви (№31962/17 від 06.06.2017р.) про зменшення позовних вимог 28 711 грн. 70 коп., що складає 26 000 грн. 62 коп. - індексу інфляції та 2 714 грн. 18 коп. - 3% річних, що нараховані внаслідок несвоєчасного виконання умов Договору від 31.10.2014р. №511141335.

Також позивач у клопотанні (вх.№31965/17 від 06.06.2017р.) про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката просить стягнути з відповідача 4 000 грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката.

Відповідач у відзиві (вх.№35564/17 від 22.06.2017р.) на позовну заяву просить в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення 3% річних у розмірі 3 грн. 10 коп. та в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 136 грн. 01 коп. відмовити, посилаючись на те, що відповідно до контррозрахунку відповідача розмір 3% річних складає 2 711 грн. 08 коп., а розмір інфляційних втрат складає 22 864 грн. 61 коп.

Крім того, відповідач у запереченнях (вх.№35569/17 від 22.06.2017р.) на клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката просить в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що: - позивачем не надано докази підтвердження розумності оплати послуг адвоката у розмірі 4 000 грн. 00 коп., співрозмірності суми адвокатського гонорару з ціною позову та складністю справи; - не надано належних доказів перерахування суми гонорару позивачем на розрахунковий рахунок адвокатського бюро.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2014р. між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Центренергомаш», як постачальником, та Публічним акціонерним товариством «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», як покупцем, було укладено договір поставки №511141335 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого на умовах, викладених в розділах цього договору, постачальник зобовязався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію матеріально-технічного призначення, що надалі іменується товар; найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і терміни постачання товару вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, що є невідємною його частиною.

Договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його повноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2015р., а в частині не виконаних зобовязань по договору до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (пункт 10.1 Договору).

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Договору ціна товару, вказана в додатках до цього договору, є фіксованою і не підлягає збільшенню; сума договору складається з сум специфікацій, що є невідємною часткою договору.

У пунктах 3.1, 3.2 Договору узгоджено, що товар за цим договором поставляється на умовах, вказаних в специфікаціях до цього договору, згідно Інкотермс 2000; товар поставляється партіями в терміни, узгоджені сторонами в специфікаціях.

Як вбачається сторонами було підписано специфікацію від 31.10.2014р. №1 до Договору, у якій узгоджено вартість товару на загальну суму 37 740 грн. 00 коп. (з ПДВ); термін постачання 60 днів від дати підписання специфікації; умови оплати 100% факт постачання 45 календарних днів (а.с. 36).

Пунктом 3.8 Договору встановлено, що товар передається постачальником покупцю на підставі акту приймання-передачі та/або товаросупроводжувального документа з відміткою покупця про приймання товару.

Згідно пункту 3.9 Договору датою постачання товару і датою переходу права власності є дата підписання сторонами акту приймання-передачі або дата, зазначена покупцем на товарно-транспортній накладній при прийманні товару; сторони у відповідній специфікації можуть обумовити інші умови визначення дати постачання і дати переходу права власності на товар.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 37 740 грн. 00 коп., про що свідчить видаткова накладна від 07.11.2014р. №66 та довіреність від 05.11.2014р. №2749 на отримання цінностей (а.с. 37, 38).

Відповідно до пункту 4.1 Договору розрахунки за цим договором проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості товару на рахунок постачальника в порядку і терміни, вказані в специфікаціях договору; при оплаті з відстроченням платежу розрахунки проводяться покупцем за фактично прийняту вагу (прийняту кількість).

При проведені розрахунків за цим договором, сторони зобовязалися при заповненні платіжних документів вказувати номер та дату договору, по якому здійснюється платіж (пункт 4.2 Договору).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, строк оплати поставленого за Договором товару є таким, що настав і відповідач повинен був оплатити товар до 22.12.2014р. (включно.)

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 740 грн. 00 коп.

На момент розгляду справи відповідачем було погашено заборгованість перед позивачем в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення від 16.05.2017р. №5920 (а.с. 54).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, інфляційні нарахування згідно розрахунку становлять 26 000 грн. 62 коп. (з січня 2015р. по березень 2017р.), а річні після перерахунку 2 711 грн. 08 коп. (з 23.12.2014р по 21.04.2017р.).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача, у тому числі витрати на послуги адвоката у сумі 2 000 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на оплату послуг адвоката, господарський суд виходив з принципу співрозмірності оплати за надані послуги.

Так, відповідно до пункту 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно пункту 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 21.08.2014р. №2835, видане ОСОБА_1, копію договору від 21.04.2017р. №21/04/17-2 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), укладеного позивачем з Адвокатським бюро «Галкін та партнери», оригінал ордеру від 21.04.2017р. №1391/000019, рахунок від 24.05.2017р. №2 на оплату адвокатських послуг на суму 4 000 грн. 00 коп., та платіжне доручення від 26.05.2017р. №1197 про сплату позивачем адвокатських послуг на загальну суму 4 000 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпро, вул. Столєтова, буд. 21; ідентифікаційний код 05393116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергомаш" (04116, м. Київ, вул. Довнар Запольського, буд. 4, кімн. 98; ідентифікаційний код 37395397) 26 000 (двадцять шість тисяч) грн. 62 коп. інфляційних нарахувань, 2 711 (дві тисячі сімсот одинадцять) грн. 08 коп. річних, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

27.06.2017р.