ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" червня 2017 р.Справа № 916/879/17

За позовом: Служба автомобільних доріг в Одеській області

До відповідача: Державне підприємство Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

У судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 20.09.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю від 26.12.2016р.

СУТЬ СПОРУ: 17.04.2017р. за вх.№939/17 від Служби автомобільних доріг в Одеській області до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява до відповідача Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості за договором у сумі 514 969,92 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.04.2017 року порушено провадження у справі № 916/879/17 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

12.06.2017р. за вх.№12743/17 від Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» до господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором у сумі 514 969,92 грн. відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

20.06.2017р. за вх.№13563/17 від Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» до господарського суду Одеської області надійшли додаткові пояснення на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором у сумі 514 969,92 грн.

20.06.2017р. за вх.2-3332/17 від Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» до господарського суду Одеської області надійшла заява про застосування строку позовної давності.

У судовому засіданні 27.06.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

07.07.2012р. між Службою автомобільних доріг в Одеській області та (далі Служба, позивач) та Одеською філією Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» (далі Одесадіпродор, відповідач), був укладений договір б/н (далі - договір) та додаткова угода від 03.06.2014р. б/н про відшкодування експлуатаційних витрат по утриманню обєкта оренди.

Відповідно умов договору, правовідносини між сторонами, пов'язані з відшкодування витрат по утриманню об'єкту: приміщень на п'ятому, шостому та частини сьомого поверхах, семи поверхової будівлі загальною площею 1537,2 кв.м. (далі - об'єкт), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 49.

Згідно пункту 2.1 договору, оплата по договору здійснюється ДП Одесадіпродор» щомісячно на протязі десяти днів з моменту отримання рахунку від Служби та доданого до нього розрахунку.

У відповідності до п.1.2. додаткової угоди до договору, відповідачем відшкодовується позивачу наступні витрати по утриманню обєкта споживання електроенергії, водопостачання та водовідведення, теплопостачання обслуговування ліфта, вивіз сміття, охорона обєкту.

Згідно п.2.2. додаткової угоди до договору, сума відшкодування витрат, зазначених в п.1.2. договору, Службою визначається в наступному порядку:

1) споживання електроенергії, водопостачання та водовідведення, - за обсяги фактичного споживання згідно показників засобів обліку (лічильників) та із застосуванням розміру затверджених цін/тарифів на такі послуги;

2) теплопостачання розмір фактичних витрат * 28% (площа приміщень Одесадіпродор пропорційно площі приміщень обєкта;

3) зовнішнє освітлення, обслуговування ліфта, вивіз сміття розмір фактичних витрат * 11% (площа фактично використовується відповідачем приміщень пропорційно площі приміщень обєкта).

На виконання даного договору від 07.07.2012р. Службою надано акти виконаних робіт за відшкодування експлуатаційних витрат, які були надіслані відповідачу цінними листами з повідомленнями про вручення.

Позивач зазначає, що стосується заборгованості, яка виникла у період з 31 грудня 2011 року по 30 квітня 2013 року, Службою до ДП «Одесадіпродор» було подано позов про стягнення коштів та постановою Вищого господарського суду України від 27.11.2013 року по справі №916/92/13-г вимоги позову було задоволено.

Як зазначає позивач, на період з травня 2013 року по лютий 2017 року утворилась заборгованість по договору, яка складає 514969,92 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було предявлено претензію, проте відповідач не надіслав письмову відповідь про результати розгляду претензії.

Відповідно до пункту 3.1. Розділу 3 Договору, за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором винна сторона відшкодовує іншій стороні збитки у відповідності з чинним законодавством.

12.06.2017р. від Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» до господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вказує, що розрахунки сум заборгованості, нарахування ціни позову та розрахунки на відшкодування витрат на утримання невірні, тим самим заперечує проти позову в повному обсязі, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

20.06.2017р. від Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» до господарського суду Одеської області надійшли додаткові пояснення на позовну заяву, в яких відповідач надає контр-розрахунок суми позовних вимог позивача по відшкодуванню експлуатаційних витрат за договором від 07.07.2012р., та заяву про застосування строку позовної давності.

Отже, враховуючи наведені обставини позивач звернувся до господарського суду Одеської області з відповідним позовом з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (п. 1. ст. 627 ЦК України)

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Відповідно умов договору, правовідносини між сторонами, пов'язані з відшкодування витрат по утриманню об'єкту: приміщень на п'ятому, шостому та частини сьомого поверхах, семи поверхової будівлі загальною площею 1537,2 кв.м. (далі - об'єкт), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 49.

Судом встановлено, що позивач надежним чином виконував удоговірні відносини, однак відповідач, в свою чергу не проводив розрахунки пов'язані з відшкодування витрат по утриманню об'єкту.

Між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 від 03.06.2014р. до договору про відшкодування витрат по утриманню обєкта оренди від 07.07.2012р.

Відповідно до п.2.2. додаткової угоди до договору, сума відшкодування витрат, зазначених в п.1.2. договору, Службою визначається в наступному порядку:

1) споживання електроенергії, водопостачання та водовідведення, - за обсяги фактичного споживання згідно показників засобів обліку (лічильників) та із застосуванням розміру затверджених цін/тарифів на такі послуги;

2) теплопостачання розмір фактичних витрат * 28% (площа приміщень Одесадіпродор пропорційно площі приміщень обєкта;

3) зовнішнє освітлення, обслуговування ліфта, вивіз сміття розмір фактичних витрат * 11% (площа фактично використовується відповідачем приміщень пропорційно площі приміщень обєкта).

Враховуючи положення додаткової угоди, суд не приймає до уваги посилання відповідача, з приводу того, що всі без виключення розрахунки слід проводити за ставкою 11% оскільки по даній ставці проводиться виключно зовнішнє освітлення, обслуговування ліфта, вивіз сміття.

Шляхом вільного волевиявлення сторонами узгоджено компенсацію витрат на теплопостачання в розмірі 28%.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності.

Господарський суд Одеської області зазначає, що у відповідності до висновків Вищого господарського суду України, викладених у п.2.2. постанови пленуму №10 від 29.05.2013р., перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право та чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку із спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, суд констатує, що права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом якого він звертає ться до господарського суду дійсно порушені.

Однак, закінчення строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для винесення судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що позовні вимоги грунтуються на стягненні заборгованості за порушення договірних зобовязань, в період з травня 2013р. по лютий 2017р., а позивач звернувся до суду з позовною заявою 17.04.2017р., позивач пропустив строк звернення до суду за спірний період з травня 2013р. по березень 2014р. (включно).

Що стосується розрахунку заборгованості господарський суд Одеської області зазначає, що розрахунок заборгованості позивача, в загальній сумі 514969,92 грн. містить арифметичні помилки та а також без урахування пропущеного строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач.

Господарський суд Одеської області здійснив власний розрахунок заборгованості, відповідно до якого загальна сума заборгованості за період з квітня 2014р. по лютий 2017р. становить 347 635,89 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявлених Службою автомобільних доріг в Одеській області позовних вимог до Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» шляхом стягнення із відповідача заборгованості у загальному розмірі 347 635,89 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 50, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (65031, м.Одеса, вул. Грушевського, 49, ) на користь Служби автомобільних доріг в Одеській області (65031, м.Одеса, вул. Грушевського, 49, ) основну заборгованість у розмірі 347 635 (триста сорок сім тисяч шістсот тридцять пять) грн. 89 коп. та витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 5214 (пять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 54 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 03.07.2017р.

Суддя О.Ю.Оборотова