ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р.Справа № 922/1841/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Кобиченко Н.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ", м. Харків
до Інститута тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук, смт. Кулиничі
про стягнення 146376,29 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 007Др-43-1216 від 30.12.2016 року

відповідача - ОСОБА_3, дов. від 12.04.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 135569,68 грн. основного боргу, 6433,06 грн. пені, 713,13 грн. 3% річних та 3660,42 грн. суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017 від 24 січня 2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 03 липня 2017 року просить суд долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву та додаткові документи.

Суд, долучає до матеріалів справи наданий відповдачем відзив на позовну заяву та додаткові документи та переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 03 липня 2017 року підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03 липня 2017 року та у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог в частині стягнення з Інститута тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук 135569,68 грн. основного боргу не заперечує; в решті заявлених позовних вимог просить відмовити.

У судовому засіданні 03 липня 2017 року було оголошено перерву до 05 липня 2017 року до 11 годин 20 хвилин.

05 липня 2017 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог в частині стягнення з Інститута тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук 135569,68 грн. основного боргу не заперечує; в решті заявлених позовних вимог просить відмовити.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

24 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" (позивачем, постачальником) та Інститутом тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук (відповідачем, споживачем) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017.

Згідно пункту 1.1 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017 постачальник зобов*язується передати у власність споживачу в 2017 році природний газ (ДК021:2015 - 65210000-8 - Розподіл газу), а споживач зобов*язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 1.5 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року, передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення).

В пункті 2.3 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017 сторони дійшли згоди, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерійних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Згідно пункту 2.9.1. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року, за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяца, наступного за розрахунковим зобов*язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподілення (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до пунктів 2.9.2 - 2.9.5 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017 на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьої робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних упвноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов*язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постчальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого природного газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

Матеріали справи свідчать про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" на виконання умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року було надано відповідачу послуги з постачання природного газу в лютому 2017 року у кількості 12,673 тис.м.куб.на загальну суму 135569,68 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" неодноразово було направлено відповідачу акти для підписання за лютий 2017 року, з проханням підписати та повернути один примірник кожного.

Згідно договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої від підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 3.1 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017, розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Згідно пункту 4.1 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Зі змісту пункту 4.2.1 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017 вбачається, що оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відстуності інформації по ціни газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередні місяці.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач належним чином виконував прийняті на себе зобов*язання, надаючи послуги з постачання природного газу відповідачу, однак Інститут тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук розрахунки за надані йому послуги в повному обсязі не здійснювала, у зв*язку з цим станом на 01 травня 2017 року у відповідача склалася перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" заборгованість в сумі 135569,68 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017 від 24 січня 2017 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 135569,68 грн. основного боргу задовольнити.

Відповідно до пункту 6.2.1. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки ОСОБА_1 Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були надані обґрунтований розрахунок пені за весь період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, відповідно до яких сума пені складає 6433,06 грн.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем вказаної суми, суд встановив, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Однак, як вбачається з наданих до суду доказів, Інститут тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук України є бюджетною установою та фінансується за рахунок ОСОБА_1 академії аграрних наук України.

З огляду на це, Інститут тваринництва ОСОБА_1 академії аграрних наук України має дотримуватися всіх вимог чинного бюджетного законодавства України в частині взяття бюджетних та фінансових зобовязань і подальшої їх оплати.

Розпорядники та одержувачі бюджетних коштів державного і місцевих бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні здійснюють реєстрацію зобовязань в органах Державного казначейства відповідно до вимог Порядку обліку зобовязань розпорядників коштів бюджету в органах Державного казначейства, затвердженого наказом Державного казначейства України від 09 серпня 2004 року №136 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 серпня 2004 року за №1068/9667.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік в органах Державного казначейства України, та у разі їх відповідності бюджетним паспортам. За спеціальним фондом бюджету розпорядники бюджетних коштів беруть зобов'язання виключно в межах відповідних фактичних надходжень до спеціального фонду бюджету.

При здійсненні господарської діяльності розпорядники бюджетних коштів повинні керуватись положенням частини 6 статті 51 Бюджетного кодексу України, згідно з яким будь-які зобовязання, взяті фізичними та юридичними особами без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України, законом про Державний бюджет України та рішенням про місцевий бюджет на відповідний рік, вважаються небюджетними зобовязаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Узяття таких зобовязань є бюджетним правопорушенням.

24 січня 2017 року між сторонами була укладена додаткова угода 1 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017, в якій сторони погодили обсяг спожитого газу за січень та лютий 2017 року, а також загальну суму, яка склала 179 641,34 грн.

Після цього, 29 березня 2017 року сторонами була укладена додаткова угода 2 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року, якою було визначено суму за січень 2017 року у розмірі 148138, 55 грн. Вищезазначена сума була повністю сплачена відповідачем на підставі акту приймання передачі природного газу.

Однак за лютий 2017 не було погоджено шляхом підписання додаткової угоди до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 114100DT5JGB017 ні обсяг газу, ні суми, що унеможливило зареєструвати зобовязання в ДКСУ у Харківській області та оплатити їх.

Так, 15 березня 2017 року Інститут тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук надіслав лист № 143-01/а на адресу позивача, в якому просив дозволити оплатити газ спожитий Інститутом у лютому 2017 року в обсязі 2944 м.кв. на суму 31493,50 грн. (решта за додатковою угодою 1 до договору), а решту спожитого газу сплатити згідно тендерного договору, який буде підписаний згідно Закону України "Про публічні закупівлі" 23 березня 2017 року. Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" проігнорувало дане прохання та взагалі не надав жодної обґрунтованої відповіді на лист відповідача.

24 березня 2017 року між Інститутом тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук та Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" за результатами тендеру було укладено основний договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41GBKhzl268-17.

Вже після підписання основного договору на адресу Інститута тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук надійшов ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу на суму 135596, 68 грн. до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 24 січня 2017 року вартість якого та термін дії вичерпано.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України в пункті 3.17.4 постанови від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'ясняє, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 223 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов'язання відповідачем та його фінансування за рахунок ОСОБА_1 академії аграрних наук України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50 %, а саме стягнути з відповідача пеню у розмірі 3216,53 грн. В частині стягнення пені у сумі 3216,53 грн. відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 713,13 грн. 3% річних та 3660,42 грн. суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів пункту 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесцуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в сумі 2195,64 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 193, 216, 217, 230 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Інститута тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук (62404, Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вул. 7-ої Гвардійської армії, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, поточний рахунок 8 в АБ "Кліринговий дім", м. Київ, МФО 300647, код 39590621) 135569,68 грн. основного боргу.

Стягнути з Інститута тваринництва ОСОБА_1 аграрних наук (62404, Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вул. 7-ої Гвардійської армії, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, поточний рахунок 8 в АБ "Кліринговий дім", м. Київ, МФО 300647, код 39590621) 3216,53 грн. пені, 713,13 грн. 3% річних, 3660,42 грн. суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та 2195,64 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення 3216,53 грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 06.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_4