Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" липня 2017 р. Справа № 906/519/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Овсієнко Т.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Харків)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м. Бердичів)

про розірвання договору поставки, укладеного в усній формі від 29.11.2016р. та стягнення 16721,11 грн.

Позивачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 пред'явлено позов до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м. Бердичів) про розірвання договору поставки, укладеного в усній формі від 29.11.2016р. та стягнення 16721, 11 грн.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на невиконанні відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів за Договором поставки в усній формі від 29.11.2016р.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 655, 662, 665, 712 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 236 ГК України.

Ухвалою від 14.06.17р., з урахуванням ухвали про виправлення описки в даті судового засідання від 15.06.17р., господарський суд порушив провадження у справі, вжив заходи по підготовці справи до розгляду, передбачені ст.ст. 64-65 ГПК України.

До початку розгляду справи по суті позивачем не подано заяву про зміну підстави та предмету позову, відповідачем не подано зустрічного позову, відповідно.

Позивач в засідання суду не прибув, однак 26.06.17р. надіслав суду клопотання про участь в засіданні суду в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Господарському суду Харківської області.

Ухвалою від 27.06.17р. господарський суд доручив Господарському суду Харківської області забезпечити проведення відеоконференції за участю ФОП ОСОБА_2 або його уповноваженого представника (а.с. 26).

29.06.17р. засобами електронної пошти господарського суду та 03.07.17р. поштовим зв'язком представник позивача надіслав суду клопотання від 29.06.17р. про участь перенесення розгляду справи з підстав, перебування останнього у відпустці за межами України.

Господарський суд, розглянувши подане представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи відхиляє його як необґрунтоване, оскільки відповідно до норм ст.28 Господарського процесуального кодексу України коло представників фізичних осіб-підприємців у господарському судочинстві є необмеженим.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, позивач не довів суду неможливість розгляду справи без його участі.

Відповідач відзиву на позов не подав, до суду 30.06.17р. повернулася ухвала суду від 15.06.17р. про порушення провадження у справі з відміткою органу зв'язку про причини невручення "через не запит" (а.с. 37-40).

У відповідності до підп. 3.9.1., 3.9.2. п. 3.9. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створив сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства; справу розглянуто за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України, в засіданні суду 04.07.17р. судом прийнято вступну та резолютивну частину рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи підтверджується, що відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (м. Бердичів) видала 29 листопада 2016р. позивачу Фізичній особі-підприємцю рахунок-фактуру №СФ-291116 на оплату наступного товару:

- поліетилен НТ Samsung в кількості 600 кг., ціна без ПДВ 26,00, сума без ПДВ 15600, 00 грн.;

- поліетилен НТ Samsung в кількості 400 кг., ціна без ПДВ 28, 00, сума без ПДВ 11200, 00 грн., всього на суму 26800, 00 грн.

Крім того, у вказаному рахунку вказано, що рахунок дійсний до 29.11.16р. (а.с. 13).

Як свідчить копія банківської виписки ПАТ "Укрсоцбанк" Новосалтівського відділення (МФО 300023) по особовому рахунку №5440, позивач 30.11.2016р. сплатив кошти в сумі 26 800, 00 грн. з призначенням платежу "оплата за полімери згідно рахунку №291116 від 29.11.2016р. без ПДВ" (а.с. 14).

01 грудня 2016р. відповідач поставила відповідачу товар.

Оскільки, при прийнятті товару з'ясувалось, що кількість (вага) товару не відповідає кількості (вазі), вказаній у рахунку фактурі, замість поставки поліетилену НТ Samsung, кількістю (вагою) 1000, 00 кг., було поставлено 670, 67 кг, тобто недопоставка склала 329, 33 кг. на суму 8826, 04 грн.

Окрім того, у зв'язку із неналежною якістю товару, позивачем було повернуто неякісний товар кількістю (вагою) 275 кг. на загальну суму 7370, 00 кг.

Позивач доводить, що усього поставлено товар кількістю (вагою) 395, 67 кг. на суму 10603, 96 кг., а на товар кількістю (вагою) 604, 33 кг. на суму 16196, 04 грн. на його адресу не поставлено.

У зв'язку із зазначеним, позивач 24.01.17р. за вих. №1/24-01 надіслав відповідачу претензію, в якій останній відмовився від поставки товару та вимагав негайно повернути грошові кошти у розмірі 16196, 04 грн. за оплачений, але непоставлений товар (а.с. 15-17).

Вказану претензію відповідачем отримано 07.02.2017р., однак залишено без задоволення (а.с. 18-19), що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 16721,11 грн. з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України . Окрім того, позивач вимагає в судовому порядку розірвати укладений з відповідачем усно договір поставки від 29.11.2016р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно розглянувши всі обставини спору в сукупності до ст. 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч.1 ст. 264 та ч. ч. 1 та 3 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України сторонами договору поставки є виключно суб'єкти господарювання, при цьому, постачальник товару не завжди є його виробником, а покупцю товар потрібний для використання у своїй підприємницькій діяльності.

У ч. 3 ст. 264 ГК України зазначено, що основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а у ч. 5 ст. 265 ГК України - що поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Частина 6 ст.265 ГК України свідчить, що реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу.

З наведеного слідує, що між суб'єктами господарювання договір поставки укладається виключно у письмовій формі , про що додатково доводять приписи наступних статей 266 -271 ГК України.

В свою чергу, правовідносини між суб'єктами господарювання можуть виникати і з договорів купівлі-продажу , правове регулювання яких передбачене Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За загальним правило п.1 ч.1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами, та, відповідно, і між фізичними особами-підприємцями, оскільки у ст. 51 цього Кодексу передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Для договорів купівлі -продажу, які повністю можуть бути виконані сторонами у момент їх вчинення, закон не вимагає обов'язкової письмової форми. Усний правочин вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У ч. 2 статті 206 ЦК України передбачено, що юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Судом встановлено, що сторонами вчинено усний договір купівлі-продажу товарів, згідно виставленого до оплати рахунку-фактури №СФ-291116 від 29.11.2016р., за яким відповідач взяв на себе обов'язок поставити позивачу товар поліетилен НТ Samsung у визначеній кількості та за певну суму, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар, визначений у вищезгаданому рахунку-фактурі.

Таким чином рахунок-фактура №СФ-291116 від 29.11.2016р. на поставлений товар та банківська виписка ПАТ "Укрсоцбанк" Новосалтівського відділення (МФО 300023) по особовому рахунку №5440 про сплату позивачем 30.11.2016р. коштів в сумі 26 800, 00 грн. з призначенням платежу "оплата за полімери згідно рахунку №291116 від 29.11.2016р. без ПДВ" підтверджують факт виконання позивачем усного договір купівлі-продажу товарів з відповідачем , як це передбачає ч. 2 статті 206 ЦК України.

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов'язання , в тому числі, такого, що виникло на підставі усного правочину, або одностороння зміна його умов, не допускається, крім випадків, передбачених законом або самим договором (ст.193 ГК України, ст. 525 ЦК України).

Належне виконання зобов'язання - це виконання зобов'язання, обумовленого, насамперед, в договорі чи акті цивільного законодавства способом, предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особою.

Статтею 530 ЦК України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, ч.2. ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем в частині поставки товару на суму 16196, 04 грн. не виконав.

Позивач відмовився від передання йому оплаченого товару , та вимагав повернення суми попередньої оплати, що відповідає приписам ч.2. ст. 693 ЦК України.

З урахуванням встановлених обставин спору, позовна вимога про стягнення основного боргу в сумі 16 196, 04 грн. грн. є доведеною та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно матеріально-правової вимоги позивача про розірвання Договору поставки, укладеного в усній формі від 29.11.2016р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, господарський суд відмовляє у її задоволенні, з огляду на наступне.

Вимога позивача про повернення попередньої плати в порядку ч.2 ст. 693 ЦК України є відмовою від прийняття виконання зобов'язання.

У частині 3 ст. 615 ЦК України передбачено, що внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ч.3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, з моменту отримання відповідачем 07.02.17р. вимоги про повернення попередньої оплати, його зобов'язання з поставки товару позивачу - припинилося, а усний договір купівлі- продажу є розірваним в силу закону.

Більше того, у статті 654 ЦК України встановлене загальне правило , що розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Інше до цих правовідносин сторін не передбачене, зокрема, розірвання усного договору за рішенням суду.

Окрім того, попередня оплата станом на 07.02.17р. ще не стала грошовим зобов'язанням відповідача.

Визначення грошового зобов'язання закріплено в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та в Постанові Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" .

Так, грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Таким чином, грошове зобов'язання в частині повернення попередньої оплати виникне у відповідача після набрання цим рішенням суду законної сили (п. 5.4. Постанови №14).

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні додаткової матеріально-правової вимоги позивача в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму 456, 40 грн. суми інфляції та 68, 67 грн. 3% річних з простроченої суми.

З урахуванням наведеного, з відповідача стягується судовий збір за позовною вимогою про стягнення коштів на суму 16 196, 04 грн. за правилами ч. 5 ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судовий збір за позовною вимогою про розірвання договору покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (13300, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61107, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2):

- 16 196, 04 грн основного боргу;

- 1549, 76 грн судового збору.

Видати наказ.

3. Відмовити в частині позову про розірвання Договору поставки, укладеного в усній формі від 29.11.2016р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

4. Відмовити у стягненні 456, 40 грн. суми інфляції, 68, 67 грн. 3% річних з простроченої суми.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.07.2017р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 сторонам ( рек. з пов.)