КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа № 910/13862/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

за участю представників сторін:

від стягувача (позивача): не з'явились;

від боржника ( відповідач-1) Сєров Є.І.- за довіреністю № 10-481 від 02.08.2016;

від відповідача-2: не з'явились;

від ВДВС не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15 (суддя Привалов А.І.), яка прийнята у результаті розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" м. Київ

до 1) публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м. Київ

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи", м. Київ

про стягнення 1 033 270, 08 дол. США, що еквівалентно 21 956 989,20 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 988634,84 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно 21008490,35 грн; стягнення солідарно з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" 10000 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно 212500 грн; стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 3% річних в розмірі 34635,24 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно 735998,85 грн; стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" адвокатських витрат у розмірі 400000,00 грн ( т.1., а.с. 5-17).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у задоволенні позову відмовлено повністю ( т. 2., а.с. 17-22).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 рішення господарського суду міста Києва від 19.08.2015 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 998634,84 дол. США, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 21008490,35 грн., заборгованості і стягнення із відповідачів солідарно 10000 доларів, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 212500,00 грн., заборгованості та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволено, а в решті рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 - залишено без змін; викладено резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 в новій редакції таким чином: позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 988634,84 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 21008490,35 грн; стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 10000 доларів США, що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості в розмірі 212500 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" судовий збір за подачу позову в розмірі 73080,00 грн, 80390,00 грн., судового збору за подачу апеляційної скарги та 400000,00 грн., понесених адвокатських витрат ( т. 2., а.с. 182-197).

06.11.2015 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 року у справі № 910/13862/15 видано накази (т.2, а.с., 201-203).

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 у справі №910/13862/15 змінено.

Пункт 2 частини 3 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 викладено у наступній редакції

". Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 14 183 629, 97 грн 97 грн., що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 32 820 321,10 рубль РФ 10 коп. ".

У решті вимог про стягнення основного боргу відмовити.

Пункт 3 частини 3 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові до товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" відмовлено.

Частину 4 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 щодо розподілу судових витрат викдено в такій редакції:

"Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрнафтана користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 48 720, 00 грн., витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 53 593, 34 грн. - за подання апеляційної скарги."

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 у справі № 910/13862/15 залишено без змін.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" на користь публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 29 232,00 грн., витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги ( т. 3., а.с. 247-258).

25.02.2016 на виконання постанови Вищого господарського суду України від 18.02.2016 року у справі № 910/13862/15 видано накази (т.4, а.с., 16-18).

26.02.2016 публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (надалі- ПАТ «Урнафта»/ боржник) звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про визнання наказу господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016 щодо стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 14 183 629,97 грн., що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 32 820 321 російських рублів, таким, що не підлягає виконанню частково, на суму 1 777 866,85 грн. (т. 4, а.с. 29-31).

06.04.2017 ПАТ «Укрнафта» подало заяву на підставі ст. 22 ГПК України уточнення заяви про визнання наказів таким, що не підлягає виконню, відповідно до якої просить суд стягнути з ТОВ "Інтербізнесконсалт" на користь ПАТ "Укрнафта" 3 234 655,38 грн. безпідставно одержаних ТОВ ербізнесконсалт" за наказом гсподарського суду міста Києва №910/13862/15 від 25.02.2016 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт" 32 820 321,10 російських рублів попередньої оплати (т. 14. а.с.-53-56).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15 (суддя Привалов А.І.) заяву ПАТ «Укнафта" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково; визнано наказ господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт" 14 183 629, 97 грн., що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 32 820 321 рубль РФ 10 коп., таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1 777 866,85 грн; стягнуто з ТОВ "Інтербізнесконсалт" на користь публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 1 777 866, 85 грн, коштів безпідставно одержаних за наказом господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016; в іншій частині вимог заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Інтербізнесконсалт" (надалі- апелянт/стягувач) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву ПАТ "Укрнафта" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково - відхилити та зупинити виконання наказу про стягнення з ТОВ "Інтербізнесконсалт" на користь ПАТ "Укрнафта" 1 777 866 грн 85 коп. коштів безпідставно одержаних за наказом господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 у справі № 910/13862/15 прийнято до провадження апеляційну ТОВ "Інтербізнесконсалт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15 та призначено її розгляд на 06.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 у справі № 910/13862/15 клопотання представника ВДВС відділу ДВС у місті Києві про продовження строку розгляду апеляційної скарги задоволено та продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ "Інтербізнесконсалт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15, та, відповідно розгляд справи відкладено на 15.06.2017.

15.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від публічного акціонерного товариства "Укрнафта" надійшов відзив № 10/1257 від 14.06.2017 на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 розгляд апеляційної скарги ТОВ «"Інтербізнесконсалт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15 відкладено на 20.06.2017.

У судовому засіданні представник боржника проти апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзиві на неї підстав.

Представники стягувача (позивача/ апелянта), відповідача -2 у судове засідання не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідали.

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення представників боржника (позивача/апелянта) та відповідача -2 про час та місце розгляду справи, а також те, що явка останніх ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017, 06.06.2017 та від 15.06.2017 обов'язковою не визнавалась, а також та обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників останніх.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника (відповідача-1), обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу України оремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Статтею 117 ГПК України визначено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для виконання на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У той же час, сторони не позбавлені можливості виконати рішення суду в добровільному порядку. Добровільне виконання зобов'язання на стадії виконавчого провадження допускається і шляхом проведення зарахування однорідних зустрічних вимог.

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено, що ПАТ "Укрнафта" на адресу ТОВ "Інтербізнесконсалт" направлено заяви про зарахування № 10/719 від 23.03.2016р. та № 10/582 від 09.03.2016, якими повідомлено про зарахування зобов'язань ПАТ "Укрнафта" по виплаті ТОВ "Інтербізнесконсалт" грошових коштів за постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016р. у справі №910/13862/15 на загальну суму 1 777 866,85 грн. в рахунок зобов'язань ТОВ "Інтербізнесконсалт" перед ПАТ "Укрнафта" по сплаті грошових коштів на зазначену суму.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України «надалі -ЦК України) зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи. Тобто, друга сторона має право оскаржити заявлену вимогу про зарахування у зв'язку з її недійсністю.

Здійснення зарахування можливе без згоди другої сторони, за заявою лише однієї сторони, таким чином, достатньо волевиявлення однієї сторони. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з того моменту, коли у наявності всі умови для зарахування.

Окрім того, чинне законодавство не містить заборон щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення. Для вчинення цього правочину потрібна лише наявність умов, встановлених ст.601 ЦК України.

Місцевим господарським судом було вірно встановлено що вимоги сторін є зустрічними, однорідними та за обома вимогами настав строк виконання.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( ст. 204 ГК України).

Дійсність заяв публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зарахування № 10/719 від 23.03.2016 встановлена рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/6544/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 28.12.2016, а заяви про зарахування № 10/582 від 09.03.2016 - рішенням господарського суду міста Києва від 14.06.2016 у справі №910/6542/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016.

Частиною 3 статті 35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Таким чином, судові рішення, прийняті у справах № 910/6544/16 та №910/6542/16, мають преюдиціальне значення, а встановлені ними факти не потребують повторного доведення.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції, що зобов'язання ПАТ "Укрнафта" перед ТОВ "Інтербізнесконсалт" у даній справі було частково припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 777 866,85 грн., що дає підстави для визнання наказу господарського суду міста Києва № 910/13862/15 від 25.02.2016 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт" 14 183 629, 97 грн., що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 32 820 321 рубль РФ 10 коп., таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1 777 866,85 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Названий закон не містить заборони щодо можливості виконання судового рішення шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Також не містять обмежень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення стаття 203 ГК України і стаття 602 ЦК України.

Отже, виконання наказу господарського суду може здійснюватися у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства, в тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог при наявності умов, встановлених ст. 601 ЦК України та відсутності обставин, встановлених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено та вбачається з матеріалів справи, 02.03.2016. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медвєдєвим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50366945 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13862/15.

В межах виконавчого провадження №50366945 з рахунків публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в примусовому порядку списано 15 601 992,96 грн., з яких 14 183 629,97 грн. на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" та 1 418 362,99 грн. виконавчого збору, що підтверджується меморіальними ордерами №G0316FB9SG від 16.03.2016, №312/16-245 від 16.03.2016, №G0316FGNFH від 16.03.2016., №312/16-38 від 28.03.2016, №312/16-52 від 28.02.2016., 312/16-100 від 31.03.2016р.

Відповідно до розпорядження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медвєдєва О.В. та платіжного доручення №2301 від 04.04.2016 грошові кошти в сумі 14 183 629,97 грн. як борг згідно наказу Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 №910/13852/16 перераховано на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт".

Місцевим господарським судом встановлено, що факт списання грошових коштів в сумі 15 601 992,96 грн. в межах виконавчого провадження №50366945 з рахунків публічного акціонерного товариства "Укрнафта" підтверджується довідкою №10/1677 від 27.07.2016 підписаною в.о. Голови правління публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та в.о. директора департаменту бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера публічного акціонерного товариства "Укрнафта".

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду, що стягнення за наказом від 25.02.2016. №910/13852/16 відбулося у повному обсязі, а, відтак, вимога заявника про стягнення на його користь в порядку ст. 117 ГПК України безпідставно одержаних стягувачем (позивачем) грошових коштів в сумі 1 777 866,85 грн., зобов'язання зі сплати яких припинено зарахуванням зустрічних однорідних вимог є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Отже, валютою зобов'язання може бути як грошова одиниця України, так і грошова одиниця іншої країни - іноземна валюта.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Згідно із ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

У тому випадку, якщо валюта зобов'язання і валюта виконання грошового зобов'язання не співпадають, тобто якщо валютою зобов'язання є не гривня, а іноземна валюта, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сторони, що застосовують еквівалент, встановлюють для себе зобов'язання розрахуватися в гривнях і виконують зобов'язання в гривнях, при цьому обсяг зобов'язань визначається курсом національної валюти відносно іноземної валюти.

За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

У відповідності до статей 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Статтею та ст. 115 ГПК України визначено, що рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішень у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Оскільки постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016 №910/13852/16 присуджено до стягнення з ПАТ "Укрнафта" 14 183 629,97 грн., що еквівалентно 32 820 321,10 руб. станом на 20.05.2015 та з огляду на те, що законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, а підстави для перерахунку суми заборгованості, розрахованої та визначеної у постанові суду відсутні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість твердження заявника щодо одержання товариством з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 1 456 789,19 грн. без достатньої правової підстави, а, відтак, і правомірністю відмови в задоволенні заяви ПАТ «Укрнафта» в частині стягнення зазначеної суми на користь стягувача.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ПАТ "Укрнафта" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 33-34, 49, 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/13862/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна