РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017Справа №910/8811/17
За позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

про стягнення 3576 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Крашеніннікова М.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит, здійснений у порядку ст. 65 ГПК України.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, у засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду - ухвала надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДР, та була ним отримана, що вбачається зі зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, тому будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

11.03.2016 у м. Києві на вул. Щербакова була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля «Пежо», д.р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, з автомобілем «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3

Причинами ДТП стало те, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Пежо», д.р.н. НОМЕР_1, не був уважний, не дотримався передньої дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3, чим порушив ПДР України.

Дані обставини підтверджуються повідомленням про ДТП без виклику органів ДАІ, складеним водіями забезпечених транспортних засобів на підставі п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_1 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_4 на праві власності, був під керуванням ОСОБА_3 на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування).

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування та враховуючи, зокрема, звіт оцінювача про визначення розміру шкоди та рахунок СТО (копії у справі), Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 3576 грн. за згодою вигодонабувача по Договору добровільного страхування на вказані ним реквізити.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля «Пежо», д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_2, під час експлуатації вказаного автомобіля.

Згідно з приписами п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» органи ДАІ на місце ДТП не викликалися, та водій, винний у ДТП згідно зі ст. 124 КУпАП звільнений від адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, оскільки учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до вищевказаної норми Закону.

Разом з цим, суд при розгляді даної справи встановив, що винним у ДТП та порушенні ПДР України, що спричинило пошкодження Застрахованого автомобіля, є водій ОСОБА_2, та його вина встановлена судом при розгляді даної справи на підставі відомостей, викладених в повідомленні про ДТП, а також визнана, чим підтверджена, самим ОСОБА_2 згідно підпису, вчиненого у повідомленні.

Відповідачем не надано доказів на спростування вини ОСОБА_2 у ДТП.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як особи, яка експлуатувала автомобіль «Пежо», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АІ/7928186 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000 грн., франшиза - 0 грн.). Отже, Відповідач є особою на яку вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Пежо», д.р.н. НОМЕР_1, на час ДТП.

Відповідно до звіту оцінювача розмір заподіяної шкоди було встановлено в сумі 7022,50 грн., а згідно рахунку СТО вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП Застрахованого автомобіля склала 6991,20 грн., і дані суми Відповідачем не спростовані перед судом належними засобами доказування в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ/7928186 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50000 грн.), не більше вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля (6991,20 грн.), та в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (3576 грн.) і за мінусом франшизи (0 грн.), та отже в сумі 3576 грн.

Із огляду на все вищенаведене, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (м. Київ, вул. Саксаганського, 38Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (м. Київ, вул. Герцена, 10; ідентифікаційний код 24745673) 3576 (три тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.07.2017

Суддя Сташків Р.Б.