КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа№ 910/991/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Куксова В.В.

За участю представників:

Від позивача: Залевська О.О.

Від відповідача(апелянта): Яновський О.Я.

Від третьої особи: Мовіле О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Державного підприємства "Укрмедпроектбуд",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД",

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство охорони здоров'я України,

про зобов'язання повернути обладнання,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17 позовні вимоги Державного підприємства "Укрмедпроектбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД" про зобов'язання повернути обладнання - задоволено повністю, а саме: зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" повернути Державному підприємству "Укрмедпроектбуд"наступне обладнання:

- Модуль теплового пункту, 1001, 2091 кВт 1 шт.

- Модуль теплового пункту, 1002, 2560 кВт 1 шт.

- Модуль теплового пункту, 1003, 3459 кВт 1 шт.

- Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 101 АС 1 шт.

- Модуль теплового пункту - контур ГВС, 101 DHW 1 шт.

- Модуль теплового пункту - контур ГВС, 102 DHW 1 шт.

- Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1002 АС 1 шт.

- Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1003 АС 1 шт.

- Ліфт лікарняний для ЛТПП, в/п 200 кг, 11 зуп., 11 вих. 1 шт.

- Ліфт лікарняний для ЛТПП, в/п 200 кг, 11 зуп., 11 вих. 1 шт.

- Ліфт лікарняний для ЛТПП, в/п 200 кг, 11 зуп., 11 вих. 1 шт.

- Ліфт лікарняний, в/п 200 кг, 11 зуп., 11 вих. 1 шт.

- Дизель-генератор FG Wilsjn P660-1 (Великобританія), панель автоматичного управління дизель генератора Eas Ygen 2500 (для синхронізації роботи генератора), заповнення 50% антифризом, підігрів охолоджуючої рідини, зарядний пристрій для акумуляторної батареї, система автоматичної зупинки при низькому рівні масла 1 шт.

- Дизель-генератор FG Wilsjn P660-1 (Великобританія), панель автоматичного управління дизель генератора Eas Ygen 2500 (для синхронізації роботи генератора), заповнення 50% антифризом, підігрів охолоджуючої рідини, зарядний пристрій для акумуляторної батареї, система автоматичної зупинки при низькому рівні масла 1 шт.

- Система зниження викидів забруднюючих речовин з відпрацьованими газами дизель-генератора на базі каталітичного нейтралізатору Johnson MattheyCatalysts 1 шт.

- Система зниження викидів забруднюючих речовин з відпрацьованими газами дизель-генератора на базі каталітичного нейтралізатору Johnson MattheyCatalysts 1 шт.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивовано наявністю правових підстав згідно з ст.ст. 936 ч. 1, 9494, 950, 953 Цивільного кодексу України для повернення відповідачем позивачу обладнання, отриманого відповідачем по договору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, апелянт (ТОВ "УКРПРОФМЕД") звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 - скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені у ньому висновки не відповідають обставинам справи.

Апелянт наголошував на тому, що суд першої інстанції прив'язує до змісту додаткової угоди № 3 до договору акти №1/обл. від 03.06.2013, №1-зм від 28.10.2013, №4-зм від 27.11.2013, №5-зм від 27.11.2013, №7-зм від 09.12.2013, що жодним чином з ним не кореспондується. Одночасно, суд першої інстанції посилається на відповідність зазначеного факту приписам ст. ст. 936, 949 Цивільного кодексу України, і констатував, що в даному випадку замість договору на будівництво виникає договір зберігання. Однак, судом першої інстанції проігноровано положення умови договору № 2012/3 від 14.08.2012, згідно з яким відповідач (генпідрядник по договору)зобов'язувався виконати роботи з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (у т.ч. будівельно-монтажні роботи, поставка та встановлення обладнання). Умовами договору передбачено, що до вартості поставленого медичного та інженерного обладнання входять всі витрати, що пов'язані з транспортуванням обладнання, його зберіганням, встановленням, монтажем, пусконаладкою, шефмонтажем, введенням в експлуатацію, навчанням персоналу, тощо. Відповідно до планового строку введення в експлуатацію, роботи з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу НДСЛ «Охматдид» мали закінчитись ще в грудні 2014 року. Але, через об'єктивні обставини, пов'язані з відсутністю державного фінансування, строки завершення будівельних робіт та введення в експлуатацію об'єкта постійно переносилось. В зв'язку з цим, від позивача було передано відповідачу поставлене в 2012-2013 роках медичне та інженерне обладнання для зберігання та монтажу, про що було підписано відповідні акти. Відповідно до положень договору було передбачено, що обладнання поставляється та монтується в комплектації, що передбачена специфікацією, експлуатаційною та іншою документацією, яка була видана на обладнання його виробником. Цим же пунктом договору (п. 5.1.6.3) встановлено, що позивач несе всю відповідальність та ризики, пов'язані з транспортуванням, зберіганням та встановленням обладнання. При цьому, позивача зобов'язалось забезпечити гарантійний строк на поставлене та змонтоване обладнання, який розраховується саме з дати встановлення та введення в експлуатацію обладнання. Зі свого боку, відповідач неодноразово повідомляв позивача про готовність забезпечити виконання всього комплексу робіт з монтажу обладнання, відповідач просив позивача надати оновлені графіки встановлення і монтажу обладнання, проте, графіки надані не були. Крім того, апелянт наголошував на відсутності вимоги позивача до відповідача про повернення майна, договір № 1012/3 від 14.08.2012 чинності не втратив, позивач не звертався з вимогами до відповідача про встановлення обладнання. Позовні вимоги, на думку відповідача, сформовані позивачем всупереч викладеним положенням цивільного законодавства, і дії позивача направлені на односторонню відмову від виконання умов договору з боку позивача, що суперечить ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.04.2017, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Гончаров С.А. та Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою віповідальністю "УКРПРОФМЕД" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 30.05.2017.

30.05.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшли:

- клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство охорони здоров'я України;

- додаткові пояснення по суті спору, відповідно до яких позивач просив апеляційний суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17 - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з огляду на те, що дійсно, між сторонами було укладено договір № 2012/3 від 14.08.2012, позивач повністю оплатив за рахунок бюджетних коштів відповідне обладнання, яке в подальшому було передано на зберігання відповідачу на підставі актів №1/обл. від 03.06.2013, №1-зм від 28.10.2013, №4-зм від 27.11.2013, №5-зм від 27.11.2013, №7-зм від 09.12.2013,на підставі чого між сторонами виникли правовідносини з зберігання обладнання, а внаслідок пред'явлення вимоги про повернення обладнання, у відповідача в силу ч. 2 ст. 938 Цивільного кодексу України виник обов'язок з його повернення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство охорони здоров'я України, розгляд справи відкладено до 13.06.2017.

30.05.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 13.06.2017 представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 13.06.2017 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник Міністерства охорони здоров'я України (третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача) в судовому засіданні 13.06.2017 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши наявні матеріали, враховуючи те, що усі сторони були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Позивач при зверненні з відповідним позовом посилався на те, що в рамках укладеного між сторонами договору № 1012/3 від 14.08.2012, ним було поставлене інженерне та технологічне обладнання, повністю оплачене за рахунок коштів державного бюджету. Відповідне обладнання було передано відповідачу на відповідальне зберігання, про що між сторонами підписано акти №1/обл. від 03.06.2013, №1-зм від 28.10.2013, №4-зм від 27.11.2013, №5-зм від 27.11.2013, №7-зм від 09.12.2013. Позивач звертався до відповідача з вимогами повернути спірне обладнання, проте, обладнання відповідачем повернуто не було, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду. Нормативно в обгрунтування позову позивач посилався на припис ст.ст. 549, 936, 949, 950, 953 Цивільного кодексу України.

Відповідач в обґрунтування заперечень посилався на те, що відповідач неодноразово повідомляв позивача про готовність забезпечити виконання всього комплексу робіт з монтажу обладнання, відповідач просив позивача надати оновлені графіки встановлення і монтажу обладнання, проте, графіки надані не були.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 14.08.2012 між Державним підприємством "Укрмедпроектбуд", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД", як генпідрядником, було укладено Договір №2012/3 на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (далі - Договір № 2012/3 від 14.08.2012).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 2012/3 від 14.08.2012, в порядку встановленому чинним законодавством України та на умовах, визначених цим Договором, генпідрядник зобов'язується до 31.12.2012 виконати роботи з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання), а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Об'єкт будівництва - "Будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 28/1, у Шевченківському районі міста Києва.

Згідно п. 1.2 Договору № 2012/3 від 14.08.2012 сторони погодили найменування робіт: роботи з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання).

Відповідно до п. 5.1 Договору № 2012/3 від 14.08.2012, терміни виконання робіт визначаються календарним планом, що є невід'ємною частиною цього Договору (додаток № 2).

Пунктом 10.1 Договору № 2012/3 від 14.08.2012 сторони узгодили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2012 або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до п. 11.2 Договору № 2012/3 від 14.08.2012, зміни в цей Договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до Договору.

Також, сторонами Договору № 2012/3 від 14.08.2012 було погоджено:

- протокол погодження договірної ціни: за будівельно - мотажні роботи у розмірі 133 617 687,60 грн.; за поставку та встановлення інженерного та технологічного обладнання - у розмірі 42 547 387,20 грн.;

- Календарний план виконання робіт з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання), згідно якого придбання і монтаж інженерного та технологічного обладнання узгоджено з 01.09.2012 (дата початку виконання робіт) по 31.12.2012 (дата завершення виконання робіт);

- договірну ціну в розмірі 133 617 687,6 грн.;

- перелік інженерного та технологічного обладнання для оснащення сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит", до якого включено зокрема і спірне обладнання.

27.11.2012 між Державним підприємством "Укрмедпроектбуд", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД", як генпідрядником, було укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 2012/3 від 14.08.2012, якою сторонами викладено пункт 10.1 договору в наступній редакції: «Договір набуває чинності з момент його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2013 або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором», а також погоджено протокол договірної ціни: за будівельно - мотажні роботи у розмірі 133 617 687,60 грн.; за поставку та встановлення інженерного та технологічного обладнання - у розмірі 42 547 387,20 грн., календарний план виконання робіт з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання), згідно якого придбання і монтаж інженерного та технологічного обладнання узгоджено з 01.12.2012 (дата початку виконання робіт) по 31.03.2013 (дата завершення виконання робіт); договірну ціну в розмірі 133 617 687,6 грн.; перелік інженерного та технологічного обладнання для оснащення сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит", до якого включено зокрема і спірне обладнання.

01.03.2013 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит".

Відповідно до п. 1.6 Додаткової угоди " 2 сторони погодили викласти п. 5.16 в іншій редакції, згідно якої:

- підпункт 5.16.2 в редакції Додаткової угоди №2 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 узгоджено: замовник надає обладнання, а генпідрядник приймає та виконує його зберігання, підготовку місця для його монтування, монтаж і пусконалагоджування обладнання та первинний інструктаж персоналу у строк, передбачений календарним планом (додаток № 2 до цього договору). Генпідрядник приймає обладнання до його зберігання та монтажу шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання для зберігання та монтажу. З моменту підписання сторонами акту прийому - передачі обладнання для зберігання та монтажу до моменту підписання сторонами акту прийому - передачі змонтованого обладнання генпідрядник несе повну відповідальність, у т.ч. матеріальну, ризик випадкової загибелі або пошкодження за передане на зберігання та в монтаж обладнання.

- підпунктом 5.16.3 в редакції Додаткової угоди узгоджено: змонтоване обладнання передається замовнику шляхом підписання сторонами акту прийому - передачі змонтованого обладнання.

Крім того, сторонами було погоджено додаток № 1 до додаткової угоди № 2 від 01.03.2013 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 «Календарний план виконання робіт з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання), згідно якого строк зберігання та монтаж інженерного та технологічного обладнання погоджено з 03.12.2012 по 28.06.2013.

Також, сторонами було погоджено додаток № 2 до додаткової угоди № 2 від 01.03.2013 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 «Перелік інженерного та технологічного обладнання для оснащення сучасного лікувально - діагностичного комплексу НДСЛ «Охматдит», до якого включено зокрема і спірне обладнання.

03.06.2013 між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит", відповідно до умов якої сторони погодили:

- доповнити статтю 2 Договору пунктом 2.4 в наступній редакції: Генпідрядник здійснює зберігання обладнання (до моменту його монтажу), підготовку місця для його монтування, монтаж та пусконалагодження обладнання, первинний інструктаж персоналу своїми силами та засобами за рахунок генпідрядника;

- викласти п. 5.1.6.3 в іншій редакції, а саме: Змонтоване обладнання передається замовнику шляхом підписання сторонами Акту прийому-передачі встановленого (змонтованого) обладнання.

Крім того, сторонами було погоджено додаток № 1 до додаткової угоди № 3 від 03.06.2013 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 «Календарний план виконання робіт з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання), згідно якого строк зберігання та монтаж інженерного та технологічного обладнання погоджено з 03.06.2013 по 31.12.2013.

Крім того, 08.08.2013 між Державним підприємством "Укрмедпроектбуд", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД", як генпідрядником, було укладено додаткову угоду № 4 до Договору № 2012/3 від 14.08.2012, якою сторони вирішили викласти в новій редакції пункт 4.1 договору (щодо розрахунків), до якої погоджено Календарний план виконання робіт з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання), згідно якого строк зберігання та монтаж інженерного та технологічного обладнання погоджено з 03.06.2013 по 31.12.2013.

В свою чергу, між Державним підприємством "Укрмедпроектбуд", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД", як генпідрядником, було підписано та посвідчено печатками обох сторін акти приймання - передачі інженерного обладнання до Договору № 2012/3 від 14.08.2012 для зберігання та монтажу, згідно яких замовником передано, а генпідрядником прийнято на відповідальне зберігання та в монтаж на умовах, передбачених укладеними між сторонами договором, інженерне обладнання, а саме:

- за актом №1/обл. від 03.06.2013 передано позивачем відповідачу на зберігання наступне обладнання: Модуль теплового пункту, 1001, 2091 кВт 1 шт.; - Модуль теплового пункту, 1002, 2560 кВт - 1 шт.; Модуль теплового пункту, 1003, 3459 кВт - 1 шт.; Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1001 АС - 1 шт.; - Модуль теплового пункту - контур ГВС, 1001 DHW - 1 шт. Модуль теплового пункту - контур ГВС, 1002 DHW -1 шт.;

- за актом №1-зм від 28.10.2013 передано позивачем відповідачу на зберігання наступне обладнання: Дизель-генератор FG Wilsjn P660-1 (Великобританія), панель автоматичного управління дизель генератора Eas Ygen 2500 (для синхронізації роботи генератора), заповнення 50% антифризом, підігрів охолоджуючої рідини, зарядний пристрій для акумуляторної батареї, система автоматичної зупинки при низькому рівні масла - 2 шт., Система зниження викидів забруднюючих речовин з відпрацьованими газами дизель-генератора на базі каталітичного нейтралізатору -2 шт.;

- за актом №4-зм від 27.11.2013 передано позивачем відповідачу на зберігання наступне обладнання: Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1002 АС - 1 шт, Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1003 АС - 1 шт.;

- за актом №5-зм від 27.11.2013 передано позивачем відповідачу на зберігання наступне обладнання: ліфт вантажопасажирський, п/п 1600 кг, 12 зуп. - 2 шт.; ліфт вантажопасажирський, п/п 1600 кг, 10 зуп. - 1 шт.; ліфт лікарняний, в/п 2000 кг, 12 зуп. - 1 шт., ліфт лікарняний, в/п 2000 кг, 10 зуп. - 1 шт., ліфт лікарняний, в/п 2000 кг, 9 зуп. - 2 шт.,

- за актом №7-зм від 09.12.2013 передано позивачем відповідачу на зберігання наступне обладнання: Ліфт лікарняний для ЛТПП, в/п 2000 кг, 11 зуп., 11 вих. - 3 шт.; - Ліфт лікарняний для ЛТПП, в/п 2000 кг, 11 зуп., 11 вих. - 1 шт.

17.10.2016 позивач звернувся до відповідача з листом- вимогою про повернення майна № 396/10-16, в якому просив повернути обладнання, передане за зберігання за актами №1/обл. від 03.06.2013, №1-зм від 28.10.2013, №4-зм від 27.11.2013, №5-зм від 27.11.2013, №7-зм від 09.12.2013, зокрема і спірне обладнання.

У відповідь на лист-вимогу позивача № 396/10-16 від 17.10.2016, відповідач листом № 1053 від 04.11.2016 повідомив позивача про те, що він готовий здійснити монтаж обладнання, і просив узгодити нові графіки встановлення і монтажу обладнання переданого на зберігання від ДП «Укрмедпроектбуд».

В свою чергу, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України повернення відповідачем позивачу спірного обладнання зі зберігання, і такі докази не було надано ні суду першої інстанції під час вирішення спору по суті, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження у справі.

Ч. 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок укладення між сторонами Договору № 2013/3 від 14.08.2012 (з урахуванням додаткових угод) в частині встановлення зобов'язання генпідрядника виконати роботи з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" (в тому числі, встановлення інженерного та технологічного обладнання) та зобов'язання замовника прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх - виникли правовідносини підряду, які регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, підпунктом 5.16.2 в редакції Додаткової угоди №2 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 сторонами узгоджено: замовник надає обладнання, а генпідрядник приймає та виконує його зберігання, підготовку місця для його монтування, монтаж і пусконалагоджування обладнання та первинний інструктаж персоналу у строк, передбачений календарним планом (додаток № 2 до цього договору). Генпідрядник приймає обладнання до його зберігання та монтажу шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання для зберігання та монтажу. З моменту підписання сторонами акту прийому - передачі обладнання для зберігання та монтажу до моменту підписання сторонами акту прийому - передачі змонтованого обладнання генпідрядник несе повну відповідальність, у т.ч. матеріальну, ризик випадкової загибелі або пошкодження за передане на зберігання та в монтаж обладнання. Також, між Державним підприємством "Укрмедпроектбуд", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД", як генпідрядником, було підписано та посвідчено печатками обох сторін акти приймання - передачі інженерного обладнання до Договору № 2012/3 від 14.08.2012 для зберігання та монтажу, згідно яких замовником передано, а генпідрядником прийнято на відповідальне зберігання та в монтаж на умовах, передбачених укладеними між сторонами договором, інженерне обладнання.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в наведеній частині (п.п. 5.16.2 Договору №2012/3 від 14.08.2012 в редакції додаткової угоди № 2), між сторонами договору виникли правовідносини з зберігання майна, оскільки відповідач (як зберігач) зобов'язався зберігати речі, які передані йому позивачем (поклажодавцем), і, відповідно, у відповідача виник обов'язок повернути обладнання (як річ) поклажодавцеві у схоронності, або внаслідок монтування обладнання скласти та підписати Акти прийому-передачі встановленого (змонтованого) обладнання. Правоідносини з зберігання майна регулюються параграфом 1 «Загальні положення про зберігання» глави 66 «Зберігання» Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції, здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку, враховує, що 03.06.2013 між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору №2012/3 від 14.08.2012 на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит", відповідно до умов якої сторони погодили:

- доповнити статтю 2 Договору № 2012/3 від 14.08.2012 пунктом 2.4 в наступній редакції: Генпідрядник здійснює зберігання обладнання (до моменту його монтажу), підготовку місця для його монтування, монтаж та пусконалагодження обладнання, первинний інструктаж персоналу своїми силами та засобами за рахунок генпідрядника;

- викласти п. 5.1.6.3 в іншій редакції, а саме: Змонтоване обладнання передається замовнику шляхом підписання сторонами Акту прийому-передачі встановленого (змонтованого) обладнання.

Таким чином, підпунктом 5.16.2 в редакції Додаткової угоди №2 до Договору №2012/3 від 14.08.2012, пунктом 2.4 Договору № 2012/3 від 14.08.2012 (в редакції додаткової угоди № 3 від 03.06.2013) було визначено обов'язок відповідача по зберіганню обладнання, так і строк зберігання обладнання - до його монтажу, що мало б підтверджуватися відповідним двостороннім актом.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України складання та підписання між сторонами Акту прийому-передачі встановленого (змонтованого) обладнання до Договору № 2012/3 від 14.08.2012 (з урахуванням додаткових угод), і такі докази не було надано ні суду першої інстанції під час вирішення спору по суті, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження у справі.

Відповідно до присів ч.1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно присів ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов'язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі.

За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (ст. 950 Цивільного кодексу України ).

Згідно приписами ст. 953 Цивільного кодексу України, зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки спірне обладнання було передано позивачем відповідачу на зберігання, що підтверджується відповідними актами, та узгоджується з умовами Договору № 2012/3 від 14.08.2012 (в редакції додаткових угод), зокрема з підпунктом 5.16.2 в редакції Додаткової угоди №2 до Договору №2012/3 від 14.08.2012, п. 2. 4 та п. 5.1.6.3 в редакції Додаткової угоди №3 до Договору №2012/3 від 14.08.2012, а тому до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми права, які регулюють зберігання, зокрема і в частині права особи заявити про повернення такого майна, зокрема і достроково, що передбачено зокрема ст. 953 Цивільного кодексу України.

Позивачем в порядку ст. 953 Цивільного кодексу України було заявлено вимогу (лист-вимога про повернення майна № 396/10-16 від 17.10.2016, яка отримана відповідачем і яким надано відповідь на неї) про повернення спірного обладнання, переданого на зберігання за актами №1/обл. від 03.06.2013, №1-зм від 28.10.2013, №4-зм від 27.11.2013, №5-зм від 27.11.2013, №7-зм від 09.12.2013, та за відсутності складання та підписання між сторонами Акту прийому-передачі встановленого (змонтованого) обладнання до Договору № 2012/3 від 14.08.2012 (з урахуванням додаткових угод), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача в силу ст. 936 ч. 1 , ст. 949, 953 Цивільного кодексу України виник обов'язок повернути спірне обладнання позивачу зі зберігання.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України повернення відповідачем позивачу спірного обладнання зі зберігання, і такі докази не було надано ні суду першої інстанції під час вирішення спору по суті, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження у справі.

Таким чином, вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути спірне обладнання - є законною, обгрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню повністю.

За наведених вище обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 910/23365/16 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Крім того, подана позивачем в процесі розгляду справи вимога від 27.07.2017 № 258/04-17, адресована відповідачу, щодо забезпечення підготовки місця для монтажу обладнання - не може бути прийнята до уваги при вирішення спору в силу приписів ст. ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана вимога датована і направлена вже після винесення оскаржуваного рішення.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі №910/991/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/991/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

В.В. Куксов