Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 21 червня 2017 року у справі №927/471/17

Господарським суд Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/471/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680

в особі: Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Привокзальна, 22, м. Лиман, 84404

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторсплав», вул. Князя Чорного, буд.4, офіс 72, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000

про стягнення 162530грн.

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 юрисконсульта, довіреність постійна від 15.02.2017 (зареєстрована в реєстрі за №575)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність постійна від 05.01.2016 №05/01-16).

В судовому засіданні 21.06.2017 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 162530грн. штрафу, нарахованого за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі - накладній №33531187 від 30.11.2016 при відправленні вагону №62539051.

Позовні вимоги обґрунтовуються порушенням відповідачем вимог законодавства щодо умов перевезення вантажу залізничним транспортом, яке полягало у зазначенні в накладній №33531187 на вагон №62539051 маси вантажу менше, ніж виявилось при перевірці маси вантажу на станції призначення.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, зазначаючи у відзиві на позов, що у звязку із відсутністю на станції Доч Південно-Західної залізниці власних залізничних ваг, зважування вагону №62539051 при його відправленні відбувалось на залізничних вагах підприємства СТОВ «Доч-Хліб». Ваги зареєстровані 15.04.2013 на ст.Доч Південно-Західної залізниці та повірені 25.11.2016. Зважування вагону на залізничних вагах підприємства СТОВ «Доч-Хліб» узгоджено з ПАТ «Українська залізниця». Також, відповідач стверджує, що результати комісійного переваження вагону №62539051, яке проводилось на залізничних вагах вантажоотримувача, не співпадають з результатами, які зафіксовані вантажоотримувачем у приймально-здавальному акті форми 69 №44218 від 09.12.2016. Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що позовна заява підписана особою, яка не має право її підписувати, оскільки у доданій до заяви довіреності відсутнє зазначення про право представника підписувати саме позовну заяву.

В додаткових поясненнях по справі, які надійшли до суду 20.06.2017, відповідач також зазначає, що в комерційному акті АQ 650198/1273 від 07.12.2016 відображено про здійснення комерційного переваження вагону на залізничних вагах вантажоотримувача (ПрАТ «МК «Азовсталь»). При цьому, за твердженням відповідача, результати комерційного переважування не співпадають з результатами, зафіксованими самим вантажоотримувачем в приймально-здавальному акті форми 69 №44218 від 09.12.2016. Крім того, відповідач вказує, що незважаючи на складні погодні умови протягом часу знаходження вагону №62539051 в дорозі, внаслідок чого у вагоні утворився сніговий покров, позивачем при складанні комерційного акту від 07.12.2016 не зазначено, в якій кількості (вазі) мався сніг у вагоні. Також відповідач зазначає, що необхідно враховувати відсоток похибки, що мають ваги, на яких проводилось переважування вагону.

В судове засідання, яке відбулось 21.06.2017, зявились представники обох сторін.

Подане позивачем клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу судом задоволено. А тому, враховуючи підтримання представником відповідача раніш поданого клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу, хід судового засідання не записувався за допомогою звукозаписувальної техніки, а відображений у протоколі судового засідання.

Зауваження відповідача щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду в звязку з тим, що позовна заява підписана особою, яка не має на це повноважень, судом до уваги не приймаються, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 частини 1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України позов залишається без розгляду якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано. Аналіз змісту довіреності від 11.10.2016 №Ц/3-04/285-16, яка видана ПАТ «Укрзалізниця» на імя ОСОБА_3, свідчить, що в ній відсутня пряма заборона на підписання від імені юридичної особи позовної заяви до суду. В переліку обмежень процесуальних дій, наведеному у даній довіреності, також не міститься обмеження щодо права на підписання позовної заяви до суду. Відтак, суд приходить до висновку, що позовну заяву підписано повноважним представником позивача, а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні. З огляду на вищевикладене судом розпочато розгляд справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Вторсплав» (відповідач у справі) для ПрАТ «МК «Азовсталь» зі станції Доч Південно-Західної залізниці у вагоні №62539051 відправлено вантаж лом чорного металу - на станцію Сартана Донецької залізниці, що засвідчується накладною №33531187.

За змістом ч.2 ст.307 Господарського кодексу України складення перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) свідчить про укладення договору перевезення вантажу.

Аналогічним чином регулюється питання укладення договору перевезення вантажу і в ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України.

Отже, складання відповідачем накладної №33531187 від 30.11.2016 свідчить про укладення між сторонами договору перевезення вантажу.

Відносини залізничного транспорту, зокрема, з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регламентуються спеціальним Законом України «Про залізничний транспорт».

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

В силу приписів ст.8 цього ж Закону умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні, за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів)таобслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Згідно зі ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Аналіз змісту накладної №33531187 від 30.11.2016 свідчить, що відповідачем, як вантажовідправником, визначена маса вантажу 69600кг. При цьому, у графі 26 вказаної накладної зазначено спосіб визначення маси «на вагонних весах (150т)».

Сума сплаченої відповідачем провізної плати склала 32506грн., що відображено у графах 31, 34 накладної №33531187.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

07 грудня 2016 року на станції призначення Сартана Донецької залізниці складено акт загальної форми №917, в якому відображена інформація про розташування вантажу у вагоні, наявність вільного міста, неможливість оглянути маркування вантажу через засніженість та зазначено, що вагон буде подано на перевірку.

07 грудня 2016 року на підставі акту загальної форми №917 від 07.12.2016 на станції Сартана Донецької залізниці складено комерційний акт АQ 650198/1273, в якому засвідчено, що під час комісійного переважування вагону №62539051 за накладною №33531187, який прибув зі станції відправлення Доч Південно-Західної залізниці до станції призначення Сартана Донецької залізниці, «за документом значиться маса брутто не вказана, тара 21200кг, нетто 69600кг», разом з тим «під час переважування вагону на справних 150тонних держповерених 09.09.2016 вагонних вагах вантажоотримувача виявилось, що фактично маса брутто 91600кг, тара 21200кг, нетто 70400кг, що більше маси, вказаної в документі на 800кг та більше вантажопідємності на 400кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження навалом, нижче бортів 100мм, нерівномірно, пакетовано. В документі зазначено про маркування фарбою, через сніговий покров маркування не видно. Над 3-м люком зліва є вільне місце 500х500х500. Прибув без охорони, в документі не значиться. Технічно справний. З моменту прибуття і до ком.перезважування вагон знаходився під охороню служби безпеки комбіната «Азовсталь» і комерційних агентов ст.Сартани. Комісійне переважування проводили весовщик і ст.пр-к к-та Азовсталь Адинцова, Головацкая ДСМ ст.Сартана ОСОБА_4 і комерційний агент ст.Сартана ОСОБА_5 Зав.вантажним двором по штатному розпису відсутній». На комерційному акті зазначено, що його підписали начальник станції ОСОБА_4, прийомоздавальник ОСОБА_5, зав.вантажним двором, ст.прийомоздавальник ОСОБА_6 та вантажоодержувач ОСОБА_7».

Тобто, як вбачається із тексту комерційного акту АQ 650198/1273 від 07.12.2016, переважування вагону №62539051 за накладною №33531187 відбулось саме на підставі висновку про подачу вагону на переважування, відображеного в акті загальної форми №917 від 07.12.2016.

Згідно зі ст.105 Статуту залізниць України вантажовідправники, залізниці, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлюється відповідальність вантажовідправника за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача у вигляді штрафу у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

В частині 1 ст.118 Статуту залізниць України штраф встановлений у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Саме посилаючись на приписи ст.118, 122 Статуту залізниць України, позивач за неправильно зазначену у накладній масу вантажу нарахував відповідачу штраф у розмірі пятикратної провізної плати, що становить 162530грн., та просить стягнути його з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

В ст. 129 Статуту залізниць України наведено вичерпний перелік обставин, для засвідчення яких складається комерційний акт, зокрема передбачено, що невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою даним, зазначеним у транспортних документах, є однією із обставин, що може бути підставою для матеріальної відповідальності. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформлюються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855.

Перелік обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, та для засвідчення яких складаються акти загальної форми встановлюється пунктом 3 вказаних Правил.

Аналіз змісту акту загальної форми №917 від 07.12.2016 свідчить, що в ньому не наведена жодна, передбачена п.3 Правил складання актів, обставина, яка може бути підставою для матеріальної відповідальності відповідача як вантажовідправника, а також не зазначено, на підставі чого та в звязку із якою обставиною вагон №62539051 необхідно подати на перевірку.

Відповідно до статті 48 Статуту залізниць України вантажі видаються на станції призначення одержувачу, зазначеному у накладній, після внесення усіх належних залізниці платежів.

У накладній №33531187 від 30.11.2016 станцією призначення вантажу, відправленого у вагоні №62539051, зазначено станцію Сартана Донецької залізниці, а відтак саме на станції Сартана вантаж лом чорних металів мав бути виданий одержувачу ПрАТ «МК «Азовсталь».

Згідно із ст.52 Статуту залізниць України обовязок залізниці перевірити масу, кількість місць і стан вантажу на станції призначення виникає у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Аналогічні випадки, при яких залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, передбачені п.12 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083.

Абзацом 9 даного пункту встановлюється, що при наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг залізниця може здійснювати перевірку маси вантажів, що перевозяться навалом і насипом і прибули без ознак утрати, відповідно до договору між залізницею і одержувачем.

Будь-якого договору між залізницею (позивачем у справі) та одержувачем вантажу щодо здійснення на станції призначення перевірки маси вантажів, які перевозяться навалом і насипом, позивачем суду не надано. Клопотання про надання можливості представити вказаний документ або про витребування такого договору від ПрАТ «МК «Азовсталь» позивачем суду не заявлялись.

Відповідно до п.22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Як вбачається із тексту комерційного акту АQ 650198/1273 від 07.12.2016, комісійне переважування вагону №62539051 по накладній №33531187 здійснювалось на справних 150 тонних вагах вантажоотримувача, держповірка яких проведена 09.09.2016.

Згідно із абзацом 5 пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України

21.11.2000 № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 30/143-08(39/366-07(10/348-06), та інших нормативно-правових актів.

В силу п.2.1. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України засоби ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (далі - сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

При цьому, як зазначено у п.2.3. вказаної Інструкції, на ЗВВТ, які беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, оформлюється технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (далі - технічний паспорт ЗВВТ) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами пункту 1.9 розділу I цієї Інструкції. Технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції, на якій будуть оформлятися перевізні документи за результатами зважування на цих ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ повинні зберігатися в місці, визначеному розпорядчим документом начальника станції, який забезпечує їх схоронність. Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, повязані з визначенням маси вантажу.

Позивачем на підтвердження факту проведення державної повірки 150-тонних ваг, на яких здійснювалось переважування вагону №62539051, до матеріалів справи надано ксерокопії технічного паспорту №1 засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) на ваги вагонні станції Сартана Донецької залізниці, власником яких зазначено ПрАТ «МК «Азот», та акт №6 огляду-перевірки ваг вагонних ел.тензом.№1 від 01.03.2016, а також ксерокопію аркуша із записами про повірку, державну метрологічну атестацію, на якому не міститься жодної інформації щодо вимірювальної техніки, відмітки про повірку якої стосуються відповідні записи.

Аналіз вищезазначених ксерокопій свідчить, що за своєю формою технічний паспорт №1 на ЗВВТ, ксерокопію титульного аркушу якого надано до матеріалів справи позивачем, не відповідає вимогам технічного паспорту, які встановлені Інструкцією про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України та додатком №1 до вказаної Інструкції. Отже, матеріалами справи не підтверджується факт взяття на облік залізницею засобу ваговимірювальної техніки, який належить вантажоотримувачу та на якому здійснювалось переважування вагону №62539051, а також факт відповідності цього засобу ваговимірювальної техніки вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України.

Таким чином, позивач не довів суду, що переважування вагону №62539051 відбулось у такий же спосіб, яким масу вантажу було визначено на станції відправлення. А відтак суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правильність визначення маси вантажу, який перевозився у вагоні №62539051, під час комісійного переважування цього вагону на станції призначення.

Крім того, суд, надаючи оцінку комерційному акту АQ 650198/1273 від 07.12.2016, звертає увагу на таке.

За змістом пунктів 8, 9 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акту видається одержувачу на його вимогу. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів. Усі графи бланка акту мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

За загальними правилами господарського процесу саме на сторони покладено обовязок доводити в суді ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці.

Аналіз комерційного акту АQ 650198/1273 від 07.12.2016, на який позивач посилається як на підставу покладення на відповідача матеріальної відповідальності у вигляді штрафу, свідчить про порушення вимог Правил складання актів в частині підписів осіб, які брали участі у перевірці (переважуванні) вантажу.

Так, у тексті комерційного акту АQ 650198/1273 від 07.12.2016 в розділі «Д» зазначено, що Ком.перевеску производили весовщик и ст.пр-к к-та Азовсталь Адинцова, Головацкая ДСМ ст.Сартана ОСОБА_4 и ком/агент ст.Сартана ОСОБА_5 Зав.вантажним двором по штатному расписанию не числиться».

Разом з тим, у комерційному акті зазначено, що його підписали начальник станції ОСОБА_4, прийомоздавальник ОСОБА_5, зав.вантажним двором, ст.прийомоздавальник ОСОБА_6 та вантажоодержувач ОСОБА_7.

При цьому, будь-яка інформація щодо прийняття участі у перевірці вантажоодержувача ОСОБА_7, якою підписано акт, в комерційному акті відсутня. Але, одночасно, в комерційному акті відсутні підписи осіб, про яких зазначено, що комерційне переважування здійснювалось за їх участю, а саме: Адинцової та Головацкої.

Отже, всупереч вимогам п.10 Правил складання актів, комерційний акт не підписаний особами, які приймали участь у перевірці (переважуванні) вантажу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не довів встановленими засобами доказування, що комерційний акт від 07.12.2016 підписаний саме тими особами, які приймали участь у перевірці маси вантажу на станції призначення, а відтак комерційний акт не відповідає приписам п.10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту).

Таким чином, враховуючи, що комерційний акт АQ 650198/1273 від 07.12.2016 складений з порушеннями Правил складання актів (стаття 129 Статуту), тому він не має доказового значення та не може бути підставою для застосування до відповідача матеріальної відповідальності у вигляді нарахування штрафу.

До того ж, судом приймається до уваги, що дані про масу вантажу, зазначені у комерційному акті, не відповідають відомостям щодо маси вантажу, відображених самим вантажоодержувачем у приймально-здавальному акті №44218 від 09.12.2016 (форма №69).

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

В силу ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, і в установленому законом прядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду за захистом свого порушеного права і охоронюваного законом інтересу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує про наявність у відповідача обовязку сплатити штраф, нарахований за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі - накладній №33531187 від 30.11.2016 при відправленні вагону №62539051.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

В силу ст.174 цього ж Кодексу господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Сплата відправником штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача передбачається ст.122 Статуту залізниць України.

За загальними правилами, належним виконанням зобовязання є його виконання у визначений строк (термін).

Статутом залізниць України не встановлюється строк сплати штрафу, нарахованого за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі, а тому суд приходить до висновку, що строк виконання такого зобовязання не встановлений.

Відтак, в силу ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу повідомлення відповідача про необхідність сплатити нарахований штраф.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ствердження про невиконання відповідачем своїх зобовязань.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту порушення його права, недоведеність наявності підстав для нарахування штрафу, в звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Отже, позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, а тому в їх задоволенні належить відмовити повністю.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись Статутом залізниць України, ст.530 Цивільного кодексу України, ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.1, 33, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано 26 червня 2017 року.

Суддя Т.Г.Оленич