ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 р. Справа № 909/458/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Сегін І. В., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ліквідатора колективного підприємства "Октан" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ФОРЕСТ ЕНЕРГІЯ" про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення.

Ліквідатор КП "Октан" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "ЕКО ФОРЕСТ ЕНЕРГІЯ" про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення із нежитлових приміщень - складів № № 1 - 8, що розташовані за адресою: смт Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами був укладений договір оренди нерухомого майна, який у зв'язку із несплатою відповідачем орендної плати позивач розірвав в односторонньому порядку шляхом направлення відповідачу вимоги про дострокове розірвання цього договору та повернення орендованого майна. Однак, відповідач на вимогу позивача не відреагував, орендовані нежитлові приміщення не звільнив.

25 травня 2017 р., господарський суд Івано-Франківської області порушив провадження у справі, призначивши її до розгляду в засіданні на 13 червня 2017 р.

13 червня 2017 р., розгляд справи суд відклав на 27 червня 2017 р.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з'явився, відзиву на позов суду не надіслав. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений в установленому порядку.

За наведених обставин, керуючись положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, положеннями ст. 69 ГПК України про строки вирішення спорів господарським судом, подальше відкладення розгляду справи суд визнав неможливим і, згідно з вимогами ст. 75 ГПК України, розглянув справу по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд

в с т а н о в и в:

14 травня 2015 р., між КП "Октан" (орендодавець) та ТОВ "ЕКО ФОРЕСТ ЕНЕРГІЯ" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передав орендарю в строкове платне користування нежитлові приміщення склади № № 1 - 8, що розташовані за адресою: смт Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області.

Згідно з п. 1.4 Договору, плата за цим Договором передбачена в розмірі 5 000 грн в місяць.

Відповідно до розділу 8 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами в передбаченому законом порядку. З моменту визначення покупця майна, переданого в оренду, у визначеному законом порядку укладений договір оренди припиняється, але не раніше повного фактичного повернення орендарем орендодавцю усього майна, яке було передане в оренду орендарю.

Зміни до даного Договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді або чинним законодавством України.

Дія Договору може бути достроково припинена:

- за взаємною згодою сторін, про що укладається угода про припинення дії цього Договору;

- з ініціативи орендодавця, який має право у будь-який час розірвати Договір та зажадати від орендаря повернення майна, а орендар зобов'язаний повернути майно на першу вимогу орендодавця;

- у передбачених законом випадках.

Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді або у чинному в Україні законодавстві.

На виконання умов Договору, 14 травня 2015 р., сторони підписали акт приймання-передачі визначеного у цьому Договорі нерухомого майна.

В червні 2016 р., позивач звернувся до відповідача із претензією про погашення заборгованості з орендної плати за цим Договором.

25 серпня 2016 р., позивач надіслав відповідачу лист-вимогу про дострокове розірвання укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна від 14 травня 2015 р.

Як доказ надсилання листа-вимоги відповідачу позивач долучив до позовної заяви копію цього листа-вимоги та копію фіскального чеку про надсилання рекомендованого поштового відправлення - ЕКО ФОРЕСТ ЕНЕРГІЯ, 02660, м. Київ.

Як зазначає позивач, відповідач на вимогу позивача не відреагував, орендовані нежитлові приміщення не звільнив.

Вважаючи, що договір оренди нерухомого майна від 14 травня 2015 р. припинив свою дію у зв'язку із односторонньою відмовою орендодавця від цього Договору, ліквідатор КП "Октан", звернувся до суду із позовом про зобов'язання ТОВ "ЕКО ФОРЕСТ ЕНЕРГІЯ" усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення останнього із нежитлових приміщень.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведена стаття регулює захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, констатує, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати (негаторний позов) захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо).

Підставою негаторного позову є обставини створення відповідачем перешкод у здійсненні позивачем правомочностей власника. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Отже, задоволення негаторного позову можливе за сукупністю двох підстав: наявність у позивача права вимоги усунення перешкод та вчинення перешкод відповідачем. За відсутністю хоча б однієї з обставин, підстави для задоволення негаторного позову відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено в ч. 2 ст. 9 ЦК України, законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Згідно з частинами 1, 6 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ГК України, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно з ч. 7 ст. 180 ГК України, строком дії договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Відповідно до ст. 291 ГК України, одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1 - 4 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на пропозицію позивача про розірвання спірного договору оренди не відреагував, відповіді на лист-вимогу позивача не надав, об'єкт оренди позивачу не повернув, тобто між сторонами у встановленому законом порядку не було досягнуто згоди щодо розірвання договору оренди.

Крім того, в ч. 1 ст. 291 ГК України зазначено про недопустимість односторонньої відмови від договору оренди.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача про те, що договір оренди нерухомого майна припинив свою дію у зв'язку з його розірванням позивачем в односторонньому порядку.

Посилання ж позивача на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди може бути підставою для розірвання цього договору в порядку, передбаченому ст. 188 ГК України.

Даної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 01 березня 2017 р. у справі № 908/2028/16.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення заявленого позову суд не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору, згідно з положеннями ст. 49 ГПК України, суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

у позові ліквідатора колективного підприємства "Октан" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ФОРЕСТ ЕНЕРГІЯ" про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ткаченко І. В.

Повне рішення складено 03.07.2017