УХВАЛА

27.06.2017Справа № 910/10293/17

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Белагроснаб»
До Про Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтраксервіс» про вжиття запобіжних заходів
Суддя Спичак О.М.

Представники:

від заявника: Дідурик А.С. - за довіреністю;

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтраксервіс»: Кіндратишин І.А. - за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Белагроснаб» звернулася до Господарського суду міста Києва з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтраксервіс» про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на кошти ТОВ «Промтраксервіс», які обліковуються на поточному рахунку 0909, Банк відділення № 2 АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», МФО 300658, код валюти (840, 978,643, 980); накладення арешту на кошти, які обліковуються на поточному рахунку 7949, Банк філія ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10026/200, МФО 322669 код валюти (840,978,643,980); забороною розпоряджатись коштами на рахунках № 0909, Банк відділення № 2 АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», МФО 300658, код валюти (840, 978, 643, 980), № 7949, Банк філія ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10026/200, МФО 322669 код валюти (840, 978, 643, 980) за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів та інших обов'язкових платежів до бюджету.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначив про те, що між Між ТОВ «БЕЛАГРОСНАБ» та ТОВ ««Промтраксервіс» був підписаний договір поставки трактору (тракторів) на умовах відстрочення оплати № 33 від 25 вересня 2015. Так, на виконання умов договору, ТОВ «Белагроснаб» передало у власність ТОВ «ПРОМТРАКСЕРВІС» товари, що зазначені у специфікаціях № 1 від 04.12.2015, № 2 від 14.12.2015, № 3 від 12.01.2016, факт поставки товару підтверджується актами приймання-передачі. Проте, в свою чергу, ТОВ «Промтраксервіс», станом на 22.06.2017 не виконав свого зобов'язання по оплаті поставлених товарів чим порушує майнові права та законні інтереси товариства. Сума боргу за неоплачений товар складає 1 695 500,00 грн. Також між ТОВ «Белагроснаб» та ТОВ «Промтраксервіс» були укладені договори поворотної фінансової допомоги № 1 від 06.04.2015 та № 150415-1 від 15.04.2015, на підставі яких ТОВ «Промтраксервіс» отримало поворотну фінансову допомогу у розмірі 1 536 100,00 грн, проте станом на 22.06.2017 повернуто лише 1 005 300,00 грн, заборгованість ТОВ «Промтраксервіс»» перед ТОВ «Белагроснаб» складає 530 800,00 грн. Представники ТОВ «Белагроснаб» неодноразово звертались до ТОВ «Промтраксервіс» для надання інформації з приводу повернення боргу, як в письмовому вигляді так і засобами електронного зв'язку, на що отримували відповідь про відсутність грошових коштів необхідних для виконання зобов'язання у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації в обслуговуючому банку. ТОВ «Промтраксервіс»» на вимогу про сплату боргу надає інформацію про відсутність грошових коштів на рахунках, що не відповідає дійсності, оскільки в той же час здійснює купівлю тракторів в компаній-нерезидентів, ніяких дій щодо можливого часткового повернення коштів не здійснює, інформацію про терміни повернення не надає, що в свою чергу дає підстави підозрювати, що на момент пред'явлення позову до суду про стягнення боргу ТОВ «Промтраксервіс» може витратити грошові кошти не для здійснення розрахунку з ТОВ «Белагроснаб».

Згідно автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Белагроснаб» про вжиття запобіжних заходів передано для розгляду судді Спичаку О.М.

Ухвалою господарського суду від 26.06.2016 № 910/10293/17 вказану заяву було прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено на 27.06.2016.

Представник заявника в судовому засіданні надає усні пояснення стосовно заяви про вжиття запобіжних заходів, відповідно до яких заяву підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник особи щодо якої вживаються запобіжні заходи надав усні пояснення стосовно заяви, відповідно до яких проти задоволення заяви заперечив та просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву про вжиття запобіжних заходів, дослідивши позовні матеріали в цілому суд дійшов висновку, що вищезазначена заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Згідно зі статтею 43-2 Господарського процесуального кодексу України, запобіжні заходи включають:

1) витребування доказів;

2) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав;

3) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Статтею 43-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що запобіжні заходи вживаються до моменту звернення до суду з позовною заявою з метою попередження та збереження доказів правопорушення, а після подання відповідної заяви вжиті запобіжні заходи не припиняються, а діють вже як заходи забезпечення позову.

Отже, за своєю правовою природою, запобіжні заходи - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії, а заходи до забезпечення позову за своїм змістом застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. Тобто, заходи, що вживаються судом як запобіжні мають бути спрямованими також на забезпечення позову, який буде поданий до суду з метою захисту порушених прав та інтересів заявника.

Як зазначено у п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (надалі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12) відповідно до пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити відомості про обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів. Ці обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43-3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також й підтверджуватись відповідними доказами з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 названого Кодексу. Витребування і оцінка відповідних доказів, а також доказів наявності у заявника права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт або інший відповідний правочин тощо) здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи;

наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 433 ГПК;

імовірності настання обставин, зазначених у статті 431 ГПК;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 № 01-8/251 «Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів» заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт, тощо).

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про вжиття запобіжних заходів.

Заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на кошти тим, що ТОВ «Промтраксервіс» на вимогу про сплату боргу надає інформацію про відсутність грошових коштів на рахунках, що не відповідає дійсності, оскільки в той же час здійснює купівлю тракторів в компаній-нерезидентів, ніяких дій щодо можливого часткового повернення коштів не здійснює, інформацію про терміни повернення не надає, що в свою чергу дає підстави підозрювати, що на момент пред'явлення позову до суду про стягнення боргу ТОВ «Промтраксервіс» може витратити грошові кошти не для здійснення розрахунку з ТОВ «Белагроснаб».

Як зазначено у п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 № 01-8/251 «Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів» у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 433; імовірності настання обставин, зазначених у статті 431; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

В силу положень ч. 6 ст. 43-4 ГПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Судом зазначається, що заявником в поданій заяві не обґрунтовані підстави для вжиття запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та не доведено доцільність та необхідність термінового вжиття запобіжних заходів, також на наведені обставини з якими останній пов'язує порушення його прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

Оскільки, заявником не було надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття запобіжних заходів порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що з врахуванням вимог ст.ст. 43-1, 43-4 ГПК України є підставою для відмови в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 43-1, 43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Белагроснаб» у задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Дана ухвала набирає чинності з моменту прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Спичак О.М.