ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року Справа № 904/9244/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №252 від 06.06.2016 р.;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року за заявою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/9244/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси", м.Дніпро

про стягнення 3 507 689,00 доларів США та 7 528 374,27 грн., 2 836 948,71 доларів США та 6 116 785,33 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 року у справі №904/9244/15 (суддя Рудь І.А.) позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк":

- строкову заборгованість по кредиту за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. в сумі 3 000 000,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 65 965 992 грн. 00 коп.; строкову заборгованість по сплаті процентів за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. в сумі 441 083,35 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 9 698 833 грн. 58 коп.; прострочену заборгованість по сплаті процентів за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. в сумі 49 916,67 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 1 097 600 грн. 88 коп.; пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 79 735 грн. 20 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 7 351 139 грн. 07 коп.; 3% річних за прострочення повернення кредиту в сумі 16 500,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 362 812 грн. 96 коп.; 3% річних за прострочення сплати процентів в сумі 189,88 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 4 175 грн. 25 коп.; штраф в сумі 97 500 грн. 00 коп.;

- строкову заборгованість по кредиту за кредитним договором № 10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. в сумі 2 437 500,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 53 597 368 грн. 50 коп.; строкову заборгованість по сплаті процентів за кредитним договором № 10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. в сумі 345 330,89 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 7 593 364 грн. 91 коп.; прострочену заборгованість по сплаті процентів за кредитним договором № 10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. в сумі 40 557,29 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 891 800 грн. 62 коп.; пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 64 784 грн. 84 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5 972 800 грн. 49 коп.; 3% річних за прострочення повернення кредиту в сумі 13 406,25 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 294 785 грн. 53 коп.; 3% річних за прострочення сплати процентів в сумі 154,28 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р., еквівалентно 3 392 грн. 39 коп.; штраф в сумі 79 200 грн. 00 коп. ; витрати по сплаті судового збору в сумі 182 700 грн. 00 коп.

24.10.2016 року господарським судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ, який дійсний для пред'явлення до 25.10.2019 року.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" в порядку ст.121 Господарського процесуального кодексу України звернулось до господарського суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду від 06.10.2016 року на строк 24 місяці.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року у справі №904/9244/15 (суддя Ліпинський О.В.) заяву відповідача було задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 року по справі №904/9244/15 до 26.08.2017 року.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідачем доведено наявність обєктивних обставин, які є підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Господарський суд прийняв до уваги звіт про фінансові результати роботи підприємства боржника за 2016 рік, довідки банків про залишки коштів на рахунках відповідача, порушення господарським судом справи про банкрутство щодо ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси".

Задовольняючи заяву частково, суд виходив з необхідності збереження фінансових інтересів обох сторін.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду від 26.04.2017 року у даній справі скасувати, відмовити в задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що наведені відповідачем докази для надання відстрочки виконання судового рішення, не носять особливий і надзвичайний характер, не є тими виключними обставинами у розумінні ст.121 Господарського процесуального кодексу України, які б могли бути підстави для надання боржнику відстрочки виконання рішення суду. Боржник не здійснив жодних дій для зменшення суми заборгованості, а тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може порушити ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права позивача на судовий захист.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач та його представник в судовому засіданні 13.06.2017 року зазначили на безпідставність доводів апелянта, законність та обґрунтованість висновку оскаржуваної ухвали.

Відповідач просив залишити ухвалу господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання 26.06.2017 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Абзацом 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів зазначає, що строк розгляду апеляційної скарги був продовжений відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України, закінчується 26.06.2017 року. Неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті, оскільки його правова позиція висловлена.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представника позивача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувану ухвалу слід скасувати, в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. ст. 101, 106 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення суду на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до п. 7.2. вказаної постанови Постанови Пленуму Вищого господарського суду України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відстрочки виконання рішення суду відповідач зазначав скрутне фінансове становище ТОВ "Проско ресурси", яке викликано значною дебіторською та кредиторською заборгованістю підприємства, сезонним характером його роботи, що унеможливлює негайне виконання рішення суду по даній справі.

Крім того, відповідач зазначав, що примусове виконання рішення суду, може призвести до зупинення виробничого процесу підприємства, неможливості виплати заробітної плати його працівникам, податків, обов'язкових платежів та зборів.

Колегія суддів вважає, що прийнявши такі доводи до уваги, господарський суд не врахував наступне:

Відповідно до ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Підставою для виконання суб'єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є примірник такого рішення, ухвали, постанови господарського суду в електронній формі, надісланий суб'єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в порядку обміну інформацією між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Приймаючи рішення про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду, суд повинен керуватися виключно доказами неможливості виконання боржником рішення суду та враховувати інтереси стягувача.

Між тим, оскаржувана ухвала обґрунтована наявністю доказів, які не підтверджують наявність саме виключних обставин неможливості виконання відповідачем рішення суду.

Так, суд послався на баланс підприємства відповідача станом на 31.12.2016 рік, звіт про фінансові результати за 2016 рік, наявність дебіторської заборгованості перед боржником.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 44 Господарського кодексу України регламентовано, що підприємництво здійснюється, зокрема, на принципах вільного вибору видів підприємницької діяльності, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Наведені відповідачем обставини стосуються саме комерційної діяльності його підприємства і не є обставинами, які унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі.

Також, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що боржник не здійснив жодних дій для зменшення суми заборгованості, хоча прострочення в оплаті заборгованості за кредитними правовідносинами триває вже значний час.

Окрім того, судом першої інстанції не було надано належної оцінки та залишено поза увагою те, що за загальними правилами, закріпленим в ч. 1. ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів.

Фінансові труднощі боржника не можуть свідчити про те, що він не може своєчасно виконати рішення суду з підстав відсутності грошових коштів, оскільки така відсутність не може спричиняти неможливість виконання рішення суду, з огляду на існування інших способів виконання рішення суду, крім звернення стягнення на грошові кошти у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Крім того, суд в оскаржуваній ухвалі не обгрунтував, яким чином ним враховано фінансові інтереси позивача, оскільки стягнута за рішенням суду у даній справі сума є значною.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини необгрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини та надані документи в якості підстави для відстрочки виконання рішення є необгрунтованими та не підтверджують неможливості чи ускладнення виконання рішення суду по справі №904/9244/15.

Колегія суддів вважає, що господарський суд не належним чином застосував вимоги ст.ст. 32, 33, 34, 43, 121 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до винесення неправомірної та необгрунтованої ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року по справі №904/9244/15 про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 року у справі №904/9244/15.

Оскільки відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність виняткових обставин, на підставі яких суд мав би можливість, згідно вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, відстрочити виконання рішення суду у справі, тому наявні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1 600, 00 грн., які підтверджуються платіжним дорученням №8852 від 04.05.2017 року (а.с.167 том 4).

За наведених обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню. В задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст.99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року у справі № 904/9244/15 скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 року по справі № 904/9244/15.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Проско ресурси" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 600,00 грн.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Повний текст постанови складено 29.06.2017 року.