ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р.Справа № 922/3603/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м.Київ,
до Навчального центру оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, с.Ватутіне Нововодолазького району Харківської області,
про стягнення 74330,04 грн.
за участю представників:

позивача -

30.05.2017р. - ОСОБА_1 (довіреність № 14-68 від 14.04.2017р.);

22.06.2017р. - ОСОБА_2 (довіреність № 14-85 від 14.04.2017р.);

відповідача -

30.05.2017р. та 22.06.2017р. - ОСОБА_3 (довіреність № 010/070/49/2 від 12.01.2017р.);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", м.Київ, звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Навчального центру оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, с.Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, штрафних санкцій за Договором купівлі-продажу природного газу №3454/15-БЩ(Т)-32 від 09.02.2015, у тому числі: пені в розмірі 40307,84 грн.; 3% річних у розмірі 2613,46 грн.; інфляційних втрат у розмірі 31408,74 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.12.2016р. по справі № 922/3606/16 (суддя Макаренко О.В.) було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" до Навчального центру оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягнення штрафних санкцій за Договором купівлі-продажу природного газу №3454/15-БЩ(Т)-32 від 09.02.2015р. та з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача 3% річних в розмірі 296,85 грн., пеню в розмірі 4 622,98 грн. та судовий збір в розмірі 91,21 грн.; в решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2017р. вищевказане рішення господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2017р. рішення господарського суду Харківської області від 06.12.2016р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2017р. по справі № 922/3606/16 скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2017р., справу № 922/3603/16 призначено для розгляду судді господарського суду Харківської області Кухар Н.М.

16.05.2017р. до канцелярії господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача в обґрунтування своєї позиції у справі, які разом з доданими до них документами були долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні, яке було розпочато 30.05.2017р., представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача визнала позовні вимоги в частині 4920,81 грн. пені та 312,00 грн. - 3% річних; проти позову в частині стягнення 35387,03 грн. пені, 2301,46 грн. - 3% річних та 31408,74 грн. інфляційних втрат заперечувала, посилаючись на те, що позивачем було несвоєчасно повернено акти приймання-передачі природного газу, які є підтверджуючими документами, що надаються розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів на стадії проведення платежів по бюджетним зобов'язанням з оплати природного газу. У зв'язку з казначейським обслуговуванням, відповідач не має законних підстав сплачувати за поставлений газ за показниками лічильника, оскільки вони не є фінансовими документами і не можуть використовуватись під час сплати. З урахуванням викладеного, представник відповідача просила звільнити відповідача від сплати 3% річних у розмірі 2301,46 грн., інфляційних втрат у розмірі 31408,74 грн. та пені в розмірі 35387,03 грн.

У судовому засіданні була оголошена перерва до 22.06.2017р. до 11:10 год.

Після перерви представники сторін своїх позицій у справі не змінили.

Представник відповідача, у разі задоволення позовних вимог, просила зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

29.02.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Навчальним центром Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (відповідачем) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 3454/15-БО(Т)-32, згідно п. 1.1. якого позивач, як продавець, зобовязався передати у власність відповідачу, як покупцю, у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 270 тис.куб.м.

В подальшому додатковими угодами до Договору № 1 від 09.02.2015р., № 2 від 12.03.2015р., № 3 від 20.04.2015р., № 4 від 19.05.2015р., № 5 від 25.06.2015р., № 6 від 29.07.2015р., № 7 від 22.10.2015р., № 8 від 30.11.2015р., № 9 від 07.12.2015р., № 10 від 31.12.2015р. та № 11 від 25.12.2015р. до Договору купівлі-продажу були внесені зміни до п. 2.1. щодо обсягів газу.

У п. 3.3. Договору сторони погодили, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.4. Договору (в редакції Додаткової угоди № 9 від 07.12.2015р.) передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного / газо видобувного / газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцю та газорозподільному / газо видобувному / газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо покупець не надає або несвоєчасно надає продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання газу встановлюються відповідно до даних газорозподільного / газо видобувного / газотранспортного підприємства, а вартість газу розраховується продавцем відповідно до умов, зазначених в пункті 5.2. У разі, якщо при складанні / підписання акту приймання-передачі природного газу у сторін виникають розбіжності щодо вартості газу, переданого за договором, сторони врегульовують спірні питання відповідно до умов договору або в порядку, передбаченому чинним законодавством України. До врегулювання сторонами розбіжностей, обсяги використання встановлюються відповідно до даних газорозподільного / газо видобувного / газотранспортного підприємства, а вартість газу розраховується продавцем відповідно до умов, зазначених в пункті 5.2.

Пунктом 5.2. Договору сторони визначили ціну на газ, яка в подальшому змінювалась сторонами шляхом укладення додаткових угод.

У п. 6.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 9 від 07.12.2015р.) встановлено, що оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами відповідно до цін і на умовах, зазначених у пункті 5.2. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок продавця. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 6.2. Договору, при невиконанні покупцем вимог, передбачених у п. 6.1. цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору.

Пункт 6.3. Договору передбачає, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов'язковим. У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, покупець зобов'язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання п. 6.1. цього Договору.

Додатковою угодою № 6/1 від 29.07.2015р. до Договору пункт 6.3. було доповнено абзацами в наступні редакції: "За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором."

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 9.3. Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у пять років.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1334295,73 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 24.02.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.10.2015р., 30.11.2015р., 31.01.2016р.

Проте, відповідач в порушення умов п. 6.1. Договору, оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно, у звязку з чим позивачем було здійснено.

У звязку з несвоєчасним здісненням розрахунків відповідачем, позивачем на підставі п.п. 7.2., 9.3. Договору та ст. 625 ЦК України було здійснено нарахування пені, розмір якої склав 40307,84 грн., інфляційних втрат у розмірі 31408,74 грн. та 3% річних у розмірі 2613,46 грн. (всього на суму 74330,04 грн.).

Відповідач проти позову частково заперечував, посилаючись на те, що позивач із запізненням повертав акти приймання-передачі газу, у звязку з чим відповідач був вимушений, в порушення умов договору та приписів ст. 253 ЦК України, здійснювати оплату за отриманий газ несвоєчасно. При цьому, відповідач не заперечував, що він дійсно мав усі дані щодо фактичних місячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків, але у звязку з казначейським обслуговуванням, не мав законних підстав сплачувати за поставлений газ за показниками лічильника, оскільки вони не є фінансовими документами і не можуть використовуватися під час оплати.

Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з'ясувавши усі фактичні обставини спору та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтобаз України", виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 14 та ст. 629 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як зазначено вище, пунктом 6.1. Договору № 3454/15-БО(Т)-32 передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами відповідно до цін і на умовах, зазначених у пункті 5.2. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок продавця. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Зазначений пункт договору узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, пунктом 6.1. Договору встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, що відповідає приписам ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Дійсно, згідно п. 3.4. Договору № 3454/15-БО(Т)-32, акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1. цього Договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу, тобто настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, чим спростовується доводи відповідача про зворотне.

Отже, пункт 6.1. Договору та його інші положення не ставлять обовязок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу, тобто прострочення грошового зобовязання відповідача за договором не повязане з моментом реального підписання сторонами відповідного акту.

Судом встановлено, що умови Договору не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 20-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу чи з дня одержання підписаного акта покупцем, тому час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобовязанням відповідача.

До того ж, згідно п. 4.1. Договору, сторони погодили, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу покупця.

Матеріали справи свідчать про відсутність спору між сторонами щодо фактичних обсягів та строків щомісячної поставки газу протягом з 31.01.2015р. по 31.12.2015р., тому прострочення оформлення окремих актів приймання-передачі газу не може змінювати конкретний строк оплати, визначений пунктом 6.1. Договору.

Акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, а тому, виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником, незважаючи на запізнення підписання позивачем актів.

Отже, підстави, які б певним чином заважали або впливали б на виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості газу у строк, встановлений п. 6.1. Договору, відсутні, а прострочення позивача щодо підписання актів не може бути умовою для відстрочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на підставі ч. 2 ст. 613 ЦК України, оскільки саме відповідач спочатку складає акт та обізнаний про обсяг спожитого у відповідному місяці природного газу за показниками лічильників (п.п. 3.4., 4.1. Договору).

Разом з тим, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обовязку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Як вже було зазначено, пунктом 7.2. Договору № 3454/15-БО(Т)-32 передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що в звязку з прострочкою оплати отриманого газу є законні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача 40307,84 грн. пені, 2613,46 грн. - 3% річних та 31408,74 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідач у справі, Навчальний центр Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України, є державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня та аварійно-рятувальним підрозділом центрального підпорядкування із статусом державної аварійно-рятувальної служби, що входить до складу Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Приймаючи до уваги той факт, що фінансування аварійно-рятувальних робіт (зокрема, групи гірничорятувальних робіт) відбувається за рахунок коштів, які отримує Навчальний центр за наданні послуги та, крім того, ці кошти використовуються на забезпечення заробітної плати, сплати за електроенергію, виплати премій особам, які залучаються для виконання службових обов'язків у зоні АТО, на відновлення ресурсів, які затрачені під час виконання дій за призначенням, забезпечення піротехнічної групи для знешкодження та вилучення боєприпасів та інших сфер діяльності Навчального центру, враховуючи, що сплата неустойки у повному обсязі може привести до зриву своєчасного та якісного виконання Навчальним центром обов'язку, покладеного на нього службою цивільного захисту у державі, суд визнав за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на 50%.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 20153,92 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтобаз України" в частині стягнення з відповідача 20153,92 грн. пені, 2613,46 грн. - 3% річних та 31408,74 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 20153,92 грн. пені суд відмовляє у задоволенні позову, у зв'язку зі зменшенням розміру неустойки.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 624, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (63212, Харківська область, Нововодолазький район, с.Ватутіне; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; ) - 20153,92 грн. пені, 2613,46 грн. - 3% річних та 31408,74 грн. інфляційних втрат; 1378,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 20153,92 грн. пені у позові відмовити.

Повне рішення складено 23.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_4