ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. Справа № 911/4318/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 02.09.2016 р., зареєстрована в реєстрі за № 854);

від відповідача: ОСОБА_2 (договір № 5/17 про надання правової допомоги від 07.02.2017 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_3, м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Аргон, м. Біла Церква

про стягнення 19 162, 92 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 звернулась в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Аргон про стягнення 12 000, 00 грн основної заборгованості, 2 162, 92 грн пені, 5 000, 00 грн збитків - витрат на оплату юридичних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем безпідставним невиконанням відповідачем свого обовязку щодо виплати у повному обсязі вартості частки у статутному капіталі товариства згідно з рішенням загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленим протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.12.2016 р. порушено провадження у справі № 911/4318/16 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ „Аргон про стягнення 19 162, 92 грн. і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 08.02.2017 р.

08.02.2017 р. у судовому засіданні представник відповідача надав відзив б/н від 08.02.2017 р. на позовну заяву, у якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

08.02.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 22.02.2017 р.

22.02.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 09.03.2017 р.

09.03.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 05.04.2017 р.

05.04.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 19.04.2017 р.

19.04.2017 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 27.04.2017 р.

27.04.2017 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 станом на 05.09.2014 р. був учасником ТОВ „Аргон, якому належав внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 26 250, 00 грн, що становило 50, 00 % статутного капіталу товариства, що підтверджується пунктами 1.2., 5.6. статуту ТОВ „Аргон, затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 12.02.2014 р., оформленим протоколом № 1 від 12.02.2014 р., та зареєстрованого державним реєстратором Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Згідно з пунктами 1.2., 5.6. статуту ТОВ „Аргон, затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 12.02.2014 р., оформленим протоколом № 1 від 12.02.2014 р., та зареєстрованого державним реєстратором Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, учасниками товариства станом на 05.09.2014 р. також були:

- ОСОБА_4, якому належав внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 26 250, 00 грн, що становило 50, 00 % статутного капіталу товариства.

05.09.2014 р. позивачем було складено та підписано заяву, згідно з якою він заявив про свій вихід із складу учасників ТОВ „Аргон та просив виплатити 206 600, 00 грн грошима та майном: нежитловою будівлею, літ. Б-2, пл. 252, 5 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Глиняна, 47-Б, м. Біла Церква, Київська область, та приміщення пл. 29, 40 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Таращанська, 155-А, м. Біла Церква, Київська область. Справжність підпису позивача на вказаній заяві було нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 3224.

04.12.2014 р. було проведено загальні збори учасників ТОВ „Аргон, на яких були присутні учасники товариства ОСОБА_3, ОСОБА_4 і на яких було вирішено, крім іншого, вивести із складу учасників товариства ОСОБА_3; виплатити ОСОБА_3 її частку в статутному капіталі товариства наступним майном: нежитлова будівля, літ. Б-2, пл. 252, 5 кв.м., що розташована за адресою: вул. Глиняна, 47-Б, м. Біла Церква, Київська область, та приміщення пл. 29, 40 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Таращанська, 155-А, м. Біла Церква, Київська область; виплатити ОСОБА_3 її частку в статутному капіталі товариства наступними грошовими коштами у розмірі 120 000, 00 грн рівними частинами протягом десяти місяців починаючи з 01.01.2015 р. Виплату проводити до 25 числа за поточний місяць через касу товариства, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів учасників ТОВ „Аргон було складено протокол № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон.

04.12.2014 р. між позивачем та відповідачем було підписано акт прийому-передачі майна, згідно з яким відповідач передав, а позивач прийняв на підставі рішення загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленого протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон, нежитлову будівлю, літ. Б-2, пл. 252, 5 кв.м., що розташована за адресою: вул. Глиняна, 47-Б, м. Біла Церква, Київська область, та приміщення пл. 29, 40 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Таращанська, 155-А, м. Біла Церква, Київська область.

На виконання умов рішення загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленого протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон, відповідачем у 2015 р. було лише частково виконано свій обовязок по виплаті вартості частки у статутному капіталі товариства та виплачено позивачу грошові кошти у загальному розмірі 108 000, 00 грн, що підтверджується відзивом б/н від 08.02.2017 р. на позовну заяву, довідкою виплат за корпоративними правами ОСОБА_3 згідно протоколу № 18 п 4 установчих зборів учасників ТОВ „Аргон за 2015 рік, відповідними видатковими касовими ордерами, перелік яких зазначений у довідці виплат за корпоративними правами ОСОБА_3 згідно протоколу № 18 п 4 установчих зборів учасників ТОВ „Аргон за 2015 рік, відповідними виписками з банківського рахунку відповідача, перелік яких зазначений у довідці виплат за корпоративними правами ОСОБА_3 згідно протоколу № 18 п 4 установчих зборів учасників ТОВ „Аргон за 2015 рік, наявними у матеріалах справи.

Регулювання корпоративних відносин здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про господарські товариства, іншими нормативно-правовими актами, і безпосередньо установчими документами товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про господарські товариства акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Згідно з ч. 1 ст. 82 Господарського кодексу України установчим документом повного товариства і командитного товариства є засновницький договір. Установчим документом акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Цивільного кодексу України установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 цього ж кодексу установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Згідно з ст. 148 цього ж кодексу учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Справжність підпису на заяві про вихід з товариства підлягає нотаріальному засвідченню.

Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 54 Закону України „Про господарські товариства при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений рішенням загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленим протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон, строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо виплати у повному обсязі вартості частки у статутному капіталі товариства не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 12 000, 00 грн, що підтверджується рішенням загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленим протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон, відзивом б/н від 08.02.2017 р. на позовну заяву, довідкою виплат за корпоративними правами ОСОБА_3 згідно протоколу № 18 п 4 установчих зборів учасників ТОВ „Аргон за 2015 рік, відповідними видатковими касовими ордерами, перелік яких зазначений у довідці виплат за корпоративними правами ОСОБА_3 згідно протоколу № 18 п 4 установчих зборів учасників ТОВ „Аргон за 2015 рік, відповідними виписками з банківського рахунку відповідача, перелік яких зазначений у довідці виплат за корпоративними правами ОСОБА_3 згідно протоколу № 18 п 4 установчих зборів учасників ТОВ „Аргон за 2015 рік, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне невиконання ним свого обовязку щодо виплати позивачу у повному обсязі вартості частки у статутному капіталі товариства згідно з рішенням загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленим протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон.

Докази, надані відповідачем у процесі розгляду справи, на підтвердження виконання ним свого обовязку щодо виплати позивачу у повному обсязі вартості частки у статутному капіталі товариства згідно з рішенням загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленим протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон, а саме заява б/н від 07.02.2017 р. ТОВ „Аргон про зарахування зустрічних однорідних вимог угода № 11 від 26.10.2016 р. про тимчасове відшкодування витрат на обслуговування території, на якій розміщені обєкти нерухомості, ТОВ „Аргон та фізичної особи ОСОБА_3 не є належними доказами, що підтверджують наявність у відповідача однорідних зустрічних вимог до позивача та їх розмір, оскільки угода № 11 від 26.10.2016 р. про тимчасове відшкодування витрат на обслуговування території, на якій розміщені обєкти нерухомості, ТОВ „Аргон та фізичної особи ОСОБА_3 взагалі не була підписана позивачем і відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували виникнення у позивача вказаних у ній зобовязань і їх розмір.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 12 000, 00 грн за рішенням загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленим протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон, є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену положеннями ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по виплаті позивачу у повному обсязі вартості частки у статутному капіталі товариства з 26.11.2015 р. по 10.11.2016 р. всього на загальну суму 2 162, 92 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 231 цього ж кодексу штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки, при прийнятті рішення загальних зборів учасників товариства від 04.12.2014 р., оформленого протоколом № 18 від 04.12.2016 р. загальних зборів учасників ТОВ „Аргон, учасники товариства не досягли згоди щодо встановлення у рішенні штрафних санкцій, а саме пені від суми несвоєчасно виконаного відповідачем грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, а саме виплати вартості частки у статутному капіталі товариства, то безпідставним є нарахування позивачем неустойки за прострочення відповідачем виконання обовязку щодо виплати вартості частки у статутному капіталі товариства у заявлений період на підставі ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України так, як зазначені положення не встановлюють їх розмір, а визначають порядок формування відповідальності за порушення грошових зобовязань, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 2 162, 92 грн пені, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 000, 00 грн збитків, понесених позивачем на оплату правової допомоги.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 цього ж кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи, позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме факт заподіяння відповідачем вказаних збитків позивачу; самі збитки та їх заявлений розмір; наявність вини відповідача у заподіянні збитків позивачу; наявність причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача.

Докази, додані позивачем до позовної заяви при зверненні в суд та надані ним у процесі розгляду справи і наявні у матеріалах справи, а саме договір про надання юридичних послуг від 29.10.2016 р., укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1, не є належними та допустимими доказами, що підтверджують вищевказані заявлені збитки позивача, та достовірно не підтверджують факт заподіяння відповідачем вказаних збитків позивачу, збитки, їх обовязковий характер та їх заявлений розмір, а також достовірно не підтверджують наявність будь-якого причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача.

Оскільки, враховуючи те, що недоведеними є факти заподіяння відповідачем вказаних збитків позивачу, їх розмір, наявність вини відповідача у заподіянні збитків позивачу, наявність причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача, то у суду відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків, через відсутність всього складу цивільного правопорушення, а тому позовна вимога позивача про стягнення із відповідача збитків на оплату юридичних послуг у розмірі 5 000, 00 грн., є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Аргон (ідентифікаційний код 20605082) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 12 000 (дванадцять) грн 00 (нуль) коп. основної заборгованості та судові витрати 862 (вісімсот шістдесят дві) грн 92 (девяносто дві) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

22 червня 2017 р.