ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Справа № 911/540/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівКорсака В.А., Швеця В.О.
за участю представників:
позивачівне з'явились (про час та місце судового засідання повідомлений належно)
відповідачаКукоба О.М. (дов. від 06.12.2016)
прокуратуриТомчук М.О. (посв. від 01.08.2012 №000606)
розглянувши матеріали касаційної скаргиПершого заступника прокурора Київської області
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 01.03.2017
у справі№ 911/540/15 Господарського суду Київської області
за позовомПершого заступника прокурора Київської області
в інтересах держави в особі:1.Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства; 2.Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство"
доПриватного підприємства "Джой форест плюс"
пророзірвання договору та зобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Джой форест плюс" про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками від 01.06.2012 та зобов'язання повернути лісові ділянки, загальною площею 23,2782 га, які розташовані у виділах №№1, 2 кварталу 158, виділах №№1, 3 кварталу 159 та у виділах №№1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 кварталу 161 Пірнівського лісництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.10.2016 (суддя Ярема В.А.) залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 (головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Власова Ю.Л., Чорна Л.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Перший заступник прокурора Київської області звернувсяся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неналежне дослідження судами попередніх інстанцій доказів та встановлення обставин, що призвело, на думку скаржника, до порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.05.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Швець В.О.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.06.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні 21.06.2017 представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 17.02.2012 №62 Приватному підприємству "Джой форест плюс" виділено у довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей лісові ділянки площею 23,2782 га, що знаходяться у постійному користуванні Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" та розташовані на території Лебедівської сільської ради Вишогородського району Київської області, а саме: площею 11,1010 га (квартал 158 виділи 1, 2, квартал 159 виділи 3, 1 Пірнівського лісництва) та площею 12,1772 га (квартал 161 виділи 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 Пірнівського лісництва).

01.06.2012 на підставі зазначеного розпорядження між Державним підприємством "Вищедубечанське лісове господарство" (сторона-1) та Приватним підприємством "Джой форест плюс" (сторона-2) укладено договір довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого сторона 1 передає, а сторона 2 приймає у довгострокове тимчасове користування лісові ділянки для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей у кварталі 158 виділи 1, 2, кварталі 159 виділи 3, 1 та кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", що розташовані на території Лебедівської сільської ради Вишогородського району Київської області.

Відповідно до п.п. 1.2, 2.1., 3.1. та 12.1. договору загальна площа переданих лісових ділянок становить 23,2782 га відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. Даний договір укладено терміном на 49 років до 01.06.2061. Нормативна грошова оцінка лісових ділянок становить 1006051,49 грн. Договір набирає чинності після його підписання сторонами та реєстрації Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Договір зареєстровано у Київському обласному та по м. Києву управлінні лісового та мисливського господарства, про що в книзі реєстрації договорів довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками зроблено запис від 06.06.2012 за №10.

На виконання умов договору Державне підприємство "Вищедубечанське лісове господарство" передало, а Приватне підприємство "Джой форест плюс" прийняло у платне довгострокове тимчасове користування лісові ділянки загальною площею 23,2782 га, які розташовані у кварталі 158 виділи 1, 2, кварталі 159 виділи 3, 1 та кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", на території Лебедівської сільської ради в адміністративних межах Вишгородського району Київської області згідно з планом-схемою, що підтверджується актом прийому-передачі ділянок відповідно до договору на право довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками від 01.06.2012.

12.05.2014 Державним інспектором по контролю за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісу Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", в порядку проведення державного контролю за станом, використанням, відтворенням, охороною та захистом лісу, проведена перевірка дотримання умов договору довгострокового тимчасового користування лісами від 01.06.2012, за результатами чого складено припис про усунення недоліків і порушень №18.

Зі змісту вказаного припису вбачається, що державним інспектором під час перевірки виявлено порушення, які полягають у зведенні на орендованій відповідачем земельній ділянці капітального паркану та споруд, а тому державним інспектором зроблено висновок про те, що Приватним підприємством "Джой форест плюс" допущено порушення: земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням та всупереч цілям, передбаченим договором, внаслідок чого приписано в термін до 01.07.2014 усунути порушення та відновити попередній стан земельної ділянки наданої відповідачу у платне довгострокове тимчасове користування.

З наявної в матеріалах справи копії листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №7/10-47/2110/08/02 від 21.10.2014 слідує, що посадовою особою відповідного департаменту було здійснено виїзд на місце розташування лісових ділянок загальною площею 23,2782 га, розташованих у кварталі 158 виділи 1, 2, кварталі 159 виділи 3, 1 та кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", на території Лебедівської сільської ради в адміністративних межах Вишгородського району Київської області.

За наслідками цього виїзду та огляду лісових ділянок посадовою особою департаменту встановлено, що зазначені лісові ділянки частково огороджені парканом, влаштованим із цегляних стовпів на бетонному фундаменті з дерев'яним заповненням, через лісову ділянку проходять інженерні мережі орієнтовно газопровід. Встановити рік будівництва зазначених споруд неможливо. На відповідних земельних ділянках влаштовано елементи благоустрою, виконано асфальтне покриття проїздів, алей та доріжок, встановлено елементи зовнішнього освітлення та малі архітектурні форми, а на момент перевірки будівельні роботи не виконуються.

Перший заступник прокурора Київської області в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що в порушення умов договору довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками від 01.06.2012, а також приписів ст. ст. 20, 74 Лісового кодексу України, ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Правил використання корисних властивостей лісів, відповідачем на наданих йому у довгострокове тимчасове користування лісових ділянках без дозволу постійного землекористувача і власника відповідних земель, а також без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, зведено капітальні паркан та споруди.

З огляду на зазначене, прокурор просить суд розірвати договір про довгострокове тимчасове користування лісовими ділянками від 01.06.2012, укладений між Державним підприємством "Вищедубечанське лісове господарство" та Приватним підприємством "Джой форест плюс", та зобов'язати відповідача повернути Державному підприємству "Вищедубечанське лісове господарство" лісові ділянки, загальною площею 23,2782 га, з нормативно-грошовою оцінкою 1006051,49 грн., які розташовані у виділах №№1, 2 кварталу 158, виділах №№1, 3 кварталу 159 та у виділах №№1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 кварталу 161 Пірнівського лісництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суди попередніх інстанцій правомірно зазначали про наступне.

Відповідно до ст. 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Частинами 1, 2 ст. 18 Лісового кодексу України передбачено, що об'єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності. Тимчасове користування лісами може бути: довгостроковим - терміном від одного до п'ятдесяти років і короткостроковим - терміном до одного року. Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Положеннями ст. 20 Лісового кодексу України визначені права та обов'язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування.

Так, тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право: здійснювати господарську діяльність у лісах з дотриманням умов договору; за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності; отримувати продукцію і доходи від її реалізації.

Тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування зобов'язані: приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі; своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів; не порушувати прав інших лісокористувачів.

Законом та договором можуть бути передбачені й інші права та обов'язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування.

Як вже зазначалось, 01.06.2012 між Державним підприємством "Вищедубечанське лісове господарство" та Приватним підприємством "Джой форест плюс" було укладено договір довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно п. 11.4 договору дія договору достроково припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обов'язків передбачених даним договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки, що істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених чинним законодавством України.

Статтею 74 Лісового кодексу України передбачено, що використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей та проведення науково-дослідних робіт здійснюється з урахуванням вимог щодо збереження лісового середовища і природних ландшафтів з додержанням правил архітектурного планування приміських зон і санітарних вимог.

У лісах, що використовуються для відпочинку, лісокористувачі повинні здійснювати роботи щодо їх благоустрою.

Статтею 22 Лісового кодексу України встановлено, що підставами припинення права постійного користування лісами є: 1) припинення права користування земельною лісовою ділянкою у випадках і порядку, встановлених законом; 2) використання лісових ресурсів способами, які завдають шкоду навколишньому природному середовищу, не забезпечують збереження оздоровчих, захисних та інших корисних властивостей лісів, негативно впливають на їх стан і відтворення; 3) використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.

Право тимчасового користування лісами припиняється у випадках, передбачених ст. 78 цього Кодексу для припинення права використання лісових ресурсів.

Відповідно до ст. 78 Лісового кодексу України право використання лісових ресурсів припиняється в разі:1) добровільної відмови від використання лісових ресурсів; 2) закінчення строку, на який було надано право використання лісових ресурсів; 3) припинення діяльності лісокористувачів, яким було надано право використання лісових ресурсів; 4) порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; 5) використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища; 6) порушення встановлених строків справляння збору за використання лісових ресурсів; 7) використання лісової ділянки не за цільовим призначенням; 8) невідшкодування в установленому порядку збитків, заподіяних лісовому господарству внаслідок порушень лісового законодавства, та невиконання вимог щодо усунення виявлених недоліків.

Відповідно до п.п. 4.3.1., 4.3.3. пункту 4.3., п.п. 4.4.1., 4.4.2. п. 4.4. договору Приватне підприємство "Джой форест плюс" зобов'язане використовувати лісові ділянки, вказані в п. 1.1 договору, тільки відповідно до цільового призначення та на умовах даного договору; дотримуватись норм лісового, екологічного, земельного законодавства України, протипожежних, санітарних правил, а також правил техніки безпеки та охорони праці. Приватне підприємство "Джой форест плюс" має право використовувати вказані у п. 1.1 договору лісові ділянки для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей у відповідності до умов договору та діючого законодавства України; у встановленому законом порядку споруджувати тимчасові будівлі і споруди, в тому числі об'єкти малої архітектурної форми, з дотриманням вимог чинного законодавства та договору.

Таким чином, сторони договору передбачили можливість спорудження на орендованих земельних лісових ділянках тимчасових будівель та споруд, в тому числі об'єктів малої архітектурної форми.

Частиною 2 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до п. 6.4. Правил використання корисних властивостей лісів спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у 2012 році проектом благоустрою лісових ділянок загальною площею 42,6624 га у кварталі - 158 виділи 1, 2, 4, 5, 6, кварталі 159 виділи 1, 2, 3, кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 5, 6. 7. 8, 9, кварталі 162 виділи 1, 2, 4, 5, 8, Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", що виділені в довгострокове тимчасове користування для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, розробленого за замовленням ПП "Лебедівський лісовичок", ПП "Лебедівський лісовичок плюс", ПП "Джой форест", ПП "Джой форест плюс" та ТОВ "Сервісна компанія "Рівьєра Вілас", із внесеними в 2014 коригуваннями, зокрема, Приватне підприємство "Джой форест плюс" з постійним лісокористувачем - Державним підприємством "Вищедубечанське лісове господарство" погодило спорудження як тимчасових будівель та споруд, так і встановлення огорожі навколо відповідних земельних ділянок.

Відтак, як вірно зазначили суди попередніх інстанцій, паркан та інші споруди, малі архітектурні форми на орендованих земельних лісових ділянках відповідач спорудив відповідно до умов спірного договору, та за погодженням з постійним лісокористувачем - Державним підприємством "Вищедубечанське лісове господарство".

В своїй касаційній скарзі прокурор посилається на порушення Приватним підприємством "Джой форест плюс" п.5.5, п.5.6 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 14.08.2012 №502 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за №1536/21848.

Стосовно даних доводів колегія суддів касаційної інстанції зауважує про таке.

Відповідно до п.п. 5.3 Правил використання корисних властивостей лісів, при використанні корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей тимчасовий лісокористувач забезпечує на виділеній лісовій ділянці створення сприятливих умов для перебування громадян шляхом проведення робіт з благоустрою цих ділянок. При виконанні робіт з благоустрою лісової ділянки мають зберігатись ліси та природні ландшафти, дотримуватись правила пожежної безпеки та санітарні правила в лісах.

Пунктом 5.5 Правил використання корисних властивостей лісів, заходи щодо благоустрою лісової ділянки повинні бути спрямовані на збереження лісового середовища в умовах рекреаційних навантажень, створення необхідного комфорту та зручностей для відпочиваючих і включати в себе: оформлення входу; облаштування майданчиків для стоянки автомобілів; встановлення контрольно-пропускних пунктів; облаштування оглядових майданчиків, санвузлів; виготовлення та встановлення покажчиків, художніх барельєфів та скульптур; улаштування драбин, перил на маршрутах; облаштування місць розведення багать; установлення урн для сміття, облаштування спусків до води, благоустрій природних джерел, облаштування дорожньо-стежкової мережі; інші заходи, необхідні для цілей використання лісової ділянки.

Відповідно до п. 5.6 Правил використання корисних властивостей лісів, при використанні корисних властивостей лісів не допускається пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву та ґрунтів, засмічення та забруднення виділеної лісової ділянки та прилеглої до неї території.

Разом з тим, прокурором не надано жодного доказу в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України того, що Приватним підприємством "Джой форест плюс" було порушено п.п. 5.5, 5.6 вищевказаних правил.

Також, колегія суддів касаційної інстанції вважає необґрунтованими і доводи прокурора про те, що зведений відповідачем паркан є капітальною спорудою.

Так, в матеріалах справи міститься Висновок будівельно-технічного дослідження від 19.02.2015 №19/02-2015/04 (т. 1 а.с. 96-160).

У вищевказаному висновку зазначено, що проведеним візуальним обстеженням та вивченням наданих документальних відомостей виявлено, що на лісових ділянках, загальною площею 23,2782 га, які розташовані у кварталі 158 виділи 1, 2, кварталі 159 виділи 3, 1 та кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", на території Лебедівської сільської ради в адміністративних межах Вишгородського району Київської області, розміщено такі об'єкти та споруди, а саме: огородження (загальною висотою 2,31 м виконане із цегляних стовпчиків розміром 35х35 см з стовбчастою бетонною основою, із заповненням прольоту між соснових дощок 35х140 мм, закріплених на металевих кутиках 50х50 мм) та будиночок охорони (розміром 2,35х2,645 м виконаний з дерев'яних конструкцій: підлога - дощатий настил по лагах; вікна - металопластикові, двері - дерев'яні глухі; покрівля - 4-х скатна із бітумної черепиці).

З висновку вбачається, що відповідно до Висновку обстеження технічного стану, огородження території знаходиться в задовільному технічному стані (2 категорія технічного стану), за класом відповідальності (капітальності) будівель споруда відносить до 8 групи - тимчасові будівлі та споруди; відповідає ознакам, що висуваються до тимчасових споруд. Облаштування споруди огорожі на ділянках для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей передбачено п. 9.8 ДБН Б.2.2-5:2011.

Будиночок охорони - є переносним, встановленим без влаштування фундаменту на бетоні блоки (не заглиблені в землю); знаходиться в задовільному стані (2 категорія технічного стану); за класом відповідальності (капітальності) будівель споруда відносить до 8 групи - тимчасові будівлі та споруди; відповідає ознакам, що висуваються до тимчасових споруд. Конструкція будиночка дозволяє його вільне переміщення в просторі.

Таким чином, огородження та переносний будиночок охорони, що розміщені на лісових ділянках , загальною площею 23,2782 га, які розташовані у кварталі 158 виділи 1, 2, кварталі 159 виділи 3, 1 та кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", на території Лебедівської сільської ради в адміністративних межах Вишгородського району Київської області, відповідно до проектних рішень запроектовані з терміном експлуатації до кінця дії договорів довгострокового тимчасового користування та можуть бути демонтовані без завдання шкоди лісовим ділянкам при завершенні дії вказаного договору довгострокового тимчасового користування земельними ділянками.

В матеріалах справи міститься Висновок і судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових №1327/16-43/11385/16-42 від 25.07.2016 ( т. 2 а.с. 17-27).

У вищевказаному висновку вказано про те, що відповідно до результатів візуально-інструментального обстеження, огорожа дерев'яна в цегляних стовпах без цоколя; висота огорожі від 1,75 м - 1,87 м від поверхні землі; несучим елементом надземної частини огорожі є цегляний стовп висотою 2, 86 м; цегляна частина стовпа нерозривно зв'язана з цокольно-підземною (фундаментальною) частиною, виконаного з монолітного бетону розміром 800 (h)х370(400)х370(400) мм; заповнення прогінної частини огорожі - між стовпами, виконано із обабільних пофарбованих дощок. На момент обстеження виконано розбирання частини огорожі. Дошки складовані окремо, відстань між стовпами 3,65 м, кріплення дощок виконано до металевих кутиків на стовпі з двох боків.

З висновку вбачається, що в листі від 24.04.2015 №40-203-19/3733 Державна архітектурно-будівельна інспекція України надала роз'яснення на звернення з приводу спорудження огорожі, в якому зазначено: "Планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власникам або користувачами здійснюється з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд та містобудівних та планувальних вимог і обмежень щодо гранично допустимої висоти будівель, мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до меж земельної ділянки (згода суміжних землекористувачів), мінімально допустимі відстані від об'єкта, який проектується, до існуючих будинків і споруд та огорожі".

Санітарними нормами СН 441-72* "Указания по проектированию ограждений площадок и участков предпиятий, зданий и сооружений", які були чинними на час укладення договору оренди від 01.06.2012 передбачено, що огорожу слід проектувати лише у випадках, коли вона вимагається умовами експлуатації та охорони підприємств, будівель та споруд. Висота огорожі повинна бути не більше 2 м від рівня поверхні землі (не враховуючи висоту огорожі, що служить підпірною стінкою), при цьому нижня частина огорожі може бути глухою, висота якої не повинна перевищувати 0,75м, верхня частина огорожі повинна бути прозорою (відношення глухих частин огорожі до прозорих не повинен перевищувати 50 %).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи паркан, зведений відповідачем на лісових ділянках, загальною площею 23,2782 га, які розташовані у кварталі 158 виділи 1, 2, кварталі 159 виділи 3, 1 та кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9 Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", на території Лебедівської сільської ради в адміністративних межах Вишгородського району Київської області, відповідно до положень нормативно-правових актів у галузі будівництва, експлуатації і оцінки нерухомого майна є елементом благоустрою території та відноситься до земельних поліпшень.

Вищевказані висновки будівельно-технічного дослідження та судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз спростовують доводи прокурора про те, що паркан є капітальною спорудою та про те, що зведеним парканом було обмежено доступ до лісової земельної ділянки, адже як вже зазначалось у висновку експертизи, на момент обстеження земельної ділянки було виконано розбирання частини огорожі, яка не пошкодила земельну ділянку.

Колегія суддів касаційної інстанції зауважує і про те, що доступ до спірної лісової ділянки зведеним парканом не обмежено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, а прокурором не доведено належними доказами і не спростовано, що доступ до спірної земельної ділянки обмежений, паркан не передбачено п.п. 5.3, 5.5 Правил використання корисних властивостей лісів, а також не є необхідний для комфорту та зручності відпочиваючих на спірній земельній ділянці.

Звертаючись до суду з позовом прокурор посилався на припис державного інспектора по контролю за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісу Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" про усунення недоліків і порушень №18 від 12.05.2014 та лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №7/10-47/2110/08/02 від 21.10.2014, як на підтвердження обставин істотного порушення відповідачем умов договору та норм закону шляхом зведення капітальних паркану і споруд, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту припису про усунення недоліків і порушень №18 від 12.05.2014 вбачається, що державним інспектором по контролю за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісу Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" під час перевірки виявлено порушення, які полягають у зведенні на орендованій відповідачем земельній ділянці капітального паркану та споруд, а тому державним інспектором зроблено висновок про те, що Приватне підприємство "Джой форест плюс" використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням та всупереч цілям, передбаченим договором.

Разом з тим, у 2012 році проектом благоустрою лісових ділянок загальною площею 42,6624 га у кварталі - 158 виділи 1, 2, 4, 5, 6, кварталі 159 виділи 1, 2, 3, кварталі 161 виділи 1, 2, 3, 4, 5, 6. 7. 8, 9, кварталі 162 виділи 1, 2, 4, 5, 8, Пірнівського лісництва Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство", що виділені в довгострокове тимчасове користування для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, Приватне підприємство "Джой форест плюс" погодило з постійним лісокористувачем - Державним підприємством "Вищедубечанське лісове господарство" спорудження як тимчасових будівель та споруд, так і встановлення огорожі навколо відповідних земельних ділянок.

З проекту вбачається, що на час відведення земельних ділянок вони були покриті лісом, вільні від забудови, благоустрій відсутній, під'їзд існуючий з дороги місцевого значення із західного боку ділянки.

Даним проектом визначено, що на земельній ділянці площею 12,1772 га наданій Приватному підприємству "Джой форест плюс" планується впорядкування існуючих земельних насаджень з додатковою посадкою дерев і кущів, влаштування вулиць і проїздів з роз'їзними майданчиками, пішохідних доріжок, альтанок та квітників і газонів, а також розміщення тимчасових побутових будівель, вбиральні з душем, майстерні з гаражем, складських приміщень та відкритого складу.

У 2014 році у вищевказаний проект благоустрою лісових ділянок були внесені коригування, а саме зазначено про те, що на земельній ділянці площею 12,1772 га наданій Приватному підприємству "Джой форест плюс" планується впорядкування існуючих земельних насаджень з додатковою посадкою дерев і кущів, влаштування вулиць і проїздів з роз'їзними майданчиками, пішохідних доріжок, альтанок та квітників і газонів, улаштування тимчасових будівель та споруд, у т.ч. об'єктів малої архітектурної форми (мафів), для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей. Всі тимчасові будівлі і споруди: огородження, пішохідні доріжки, переносні споруди, будівлі охорони, побутові будівлі, вбиральні з душем, майстерні з гаражем, складські приміщення, відкритий склад, влаштування доріг та проїздів із роз'їзними майданчиками передбачені строком експлуатації до кінця дії договорів довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками та демонтажем, при поверненні лісових ділянок постійному лісокористувачеві.

З викладеного вище вбачається, що матеріали справи містять розроблений Приватним підприємством "Джой форест плюс" проект благоустрою (з корегуваннями у 2014 році), зокрема і на встановлений паркан, який погоджено з постійним лісокористувачем - Державним підприємством "Вищедубечанське лісове господарство".

При цьому, як вірно зауважили суди попередніх інстанцій, визначення капітальності будівництва та перевірка дотримання відповідачем порядку отримання дозволу на будівництво не належить до повноважень посадових осіб державної лісової охорони відповідно до приписів Лісового кодексу України.

Одночасно, лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №7/10-47/2110/08/02 від 21.10.2014 не може вважатись належним та допустимим доказом порушення відповідачем умов договору та нормативних приписів щодо використання лісових ділянок, оскільки відповідний лист не є формою документа, який оформлюється за результатами проведеного державного архітектурно-будівельного контролю у розумінні приписів Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 за №553.

Доводи прокурора щодо відсутності, в порушення приписів ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", спеціального дозволу на здійснення відповідачем будівництва на орендованих лісових ділянках правомірно відхилені судами попередніх інстанцій, позаяк відсутність спеціальних дозвільних документів на певному етапі проведення робіт з благоустрою таких ділянок не є істотним порушенням умов спірного договору у розумінні ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, тобто таким, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Водночас, доводи прокурора про те, що господарська діяльність відповідача, у тому числі передбачена статутом, не відповідає умовам договору та цілям, для яких спірні лісові ділянки було передано у тимчасове довгострокове користування, є необґрунтованими, оскільки діяльність Приватного підприємства "Джой форест плюс" визначена статутом, зокрема, як діяльність у сфері спорту, організації відпочинку та розваг, у той час як відповідно до умов спірного договору лісові ділянки надані відповідачу для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, що відповідно до Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №502 від 14.08.2012, включає в себе організацію: дозвілля на існуючих туристичних базах, кемпінгах, базах відпочинку, дитячих та спортивних таборах, стаціонарних та пересувних (наметових) оздоровчих таборах, інших аналогічних об'єктах, що використовуються для відпочинку; проведення культурно-оздоровчих заходів (оглядів, конкурсів, вистав, гулянь); прогулянок у лісі, відпочинку біля води; прогулянок верхи на конях, на велосипедах; проведення екскурсій; профілактики захворювань і лікування громадян, а організація відповідного дозвілля можлива шляхом проведення робіт з благоустрою таких ділянок, зокрема оформлення входу; встановлення контрольно-пропускних пунктів та інші заходи, необхідні для цілей використання лісової ділянки.

Колегією суддів касаційної інстанції не приймаються до уваги і доводи прокурора про те, судами попередніх інстанцій було помилково застосовано Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", адже звертаючись до суду з позовом прокурор самостійно на нього посилався.

В касаційній скарзі в підтвердження своїх доводів прокурор посилається на практику судів, однак дану практику колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у наданих прокурором справах достеменно підтверджено, що на спірних земельних ділянках знаходились постійні споруди.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наведені норми законодавства, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне вказати і про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час подання позовної заяви) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Прокурор з метою вжиття заходів з досудового врегулювання спору та поновлення ймовірно порушеного права громадянина або законного інтересу держави після підтвердження судом підстав для представництва має право направити до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, суб'єктів державного та комунального секторів економіки, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, рішення, дії чи бездіяльність яких створюють загрозу порушення або ймовірно порушують законні інтереси громадянина чи держави, звернення, що містить викладення обставин та вимог, передбачених процесуальним законом, про можливість досудового врегулювання спору.

Протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання звернення прокурора відповідна особа має право вжити запропонованих прокурором заходів для забезпечення досудового врегулювання спору.

У разі неврегулювання спору у досудовому порядку прокурор звертається до суду із позовом (заявою, поданням) протягом одного місяця з дня отримання відповідною особою заяви прокурора.

З викладеного вбачається, що прокурор звертаючись до суду з позовом повинен: обґрунтувати підстави для представництва у суді; здійснювати представництво інтересів громадянина або держави виключно після підтвердження судом підстав для представництва; зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що прокуратурою було повідомлено Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та Державне підприємство "Вищедубечанське лісове господарство" про здійснення представництва їх інтересів в господарському суді.

Колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу і на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно приписів частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Статтею 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено, що кожному гарантується право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зауважує на тому, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Колегія суддів касаційної інстанції вирішуючи даний спір опиралась не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип - принцип правової визначеності.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 р. із змінами і доповненнями рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Першого заступника прокурора Київської області, адже доводи викладені у скарзі не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і не є такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваних рішень.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 у справі №911/540/15 Господарського суду Київської області залишити без змін.

Головуючий суддяМ.В. Данилова

СуддіВ.А. Корсак

В.О. Швець