РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Справа № 924/280/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційні скарги відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.05.17 р.

у справі № 924/280/17 (суддя Шпак В.О. )

за позовом Виконувача обов'язків першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К"

про зобов'язання звільнення та повернення нежитлового приміщення

за участю представників сторін:

органу прокуратури - ОСОБА_1 (посвідчення №030682 від 03.12.2014р.);

позивача-1 - ОСОБА_2 (довіреність від 27.11.2017р.);

позивача-2 - ОСОБА_3 (довіреність від 31.01.2017р.);

відповідача - ОСОБА_4 (довіреність від 30.12.2016р.).

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Судове засідання проводилось у режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Хмельницької області.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.05.2017 року у справі №924/280/17 позов Виконувача обов'язків першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницька міська рада, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" про зобов'язання звільнення та повернення нежитлового приміщення задоволено.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" звільнити нежитлове приміщення загальною площею 132,8 кв.м по вул.Проскурівській, 66 у м.Хмельницькому та передати його балансоутримувачу - Міському комунальному підприємству по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності.

Присуджено до стягненя з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" на користь прокуратури Хмельницької області" витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 (одну тисячу шістсот гривень) грн.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просить рішення господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Прокурор, позивач-1 та позивач-2 у відзивах на апеляційні скарги вважають оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційні скарги - без задоволення

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційних скаргах та у відзивах на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17 травня 2013 року на виконання рішення двадцять четвертої сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013 року №63 між управлінням комунального майна Хмельницької міської ради (управління), товариством з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (користувач/відповідач), Хмельницькою дитячо-юнацькою спортивною школою №2 (балансоутримувач) був укладений договір тимчасового безоплатного користування нежитлового приміщення (далі - договір, а.с. 13-15) по вул. Проскурівській, 66 загальною площею 973,6 кв.м, в тому числі: спортивний зал боксу та дзюдо площею 840,8 кв.м, і зал важкої атлетики площею 132,8 кв.м у м. Хмельницькому, що належить до комунальної власності, відповідно до п.1.1 якого управління передає, а користувач приймає в тимчасове користування нежитлове приміщення по вул. Проскурівській, 66 загальною площею 973,6 кв.м, в тому числі: спортивний зал боксу та дзюдо площею 840.8 кв.м. і зал важкої атлетики площею 132,8 кв.м для здійснення фізкультурно-оздоровчої та спортивної діяльності, строком на два роки і одинадцять місяців з 17.05.2013 року по 17.04.2016 року.

Відповідно до п.1.2 договору плата за користування: без оплати відповідно до п.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Користувач вступає у тимчасове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання передачі майна з балансоутримувачем (п.2.1 договору).

У разі припинення договору майно повертається користувачем балансоутримувачу. Користувач повертає майно балансоутримувачу в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна користувачу цим договором. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами ата приймання передачі.

Пунктом 3.6 договору сторони передбачили, що у разі припинення або розірвання договору в 10 - денний термін повернути балансоутримувачу майно у належному стані, не гіршому ніж на момент його передачі, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) майна, яке перебуває в його користуванні з вини користувача.

Пунктом 8.4 договору сторони визначили, що дія даного договору може бути продовжена лише за заявою користувача шляхом укладення нового договору на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.8.5 договору, чинність останнього припиняється внаслідок:

- невиконання користувачем обовязків зазначених у договорі;

- закінчення строку на який його було укладено;

- дострокового за взаємною згодою сторін або рішення суду ;

- загибелі майна;

- ліквідації юридичної особи, яка була користувачем.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

17.05.2013 року вказане нежитлове приміщення було передано користувачу по акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною договору (а.с.17).

10.07.2014 року рішенням виконавчого комітету №475 дозволено Хмельницькій дитячо-юнацькій спортивній школі №2 передати з балансу нежитлове приміщення по вул. Проскурівській, 66 загальною площею 861,9 кв.м на баланс міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності.

На виконання вказаного рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради 01.08.2014 року було укладено додатковий договір про внесення змін до договору тимчасового безоплатного користування від 17.05.2013 року (а.с.16).

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 24.11.2016 року №793 надано дозвіл Хмельницькій дитячо-юнацькій спортивній школі №2 на передачу з балансу на баланс міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності нежитлове приміщення загальною площею 132,8 кв.м. по вул. Проскурівській 66 балансовою (первісною вартістю 214942,00 грн., сума зносу 123966,25 та залишковою вартістю 90975,75 грн. (а.с.18).

Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 01.12.2016 року передано з балансу Хмельницької дитячо-юнацької спортивної школи №2 на баланс міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності нежитлове приміщення загальною площею 132,8 кв.м. по вул. Проскурівській 66 (а.с.19).

Листом №507/01-17 від 19.07.2016 року Хмельницька дитячо-юнацька спортивна школа №2 звернулася до ТзОВ "Епіцентр К" з вимогою про повернення нежитлового приміщення (а.с.21), яка в свою чергу виконана останнім не була.

Враховуючи викладене, виконувач обов'язків першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради, Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" про зобов'язання звільнення та повернення вищевказаного нежитлового приміщення.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України, майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як передбачено приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір тимчасового безоплатного користування, предметом якого є передання нежитлового приміщення за адресою по вул. Проскурівській, 66 загальною площею 973,6 кв.м, в тому числі: спортивний зал боксу та дзюдо площею 840,8 кв.м, і зал важкої атлетики площею 132,8 кв.м у м. Хмельницькому, що належить до комунальної власності, в безоплатне користування.

Відповідно до п.2. ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до ч.5.ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 т.763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як встановлено судами обох інстанцій, сторони погодили, що строк дії договору становить два роки і одинадцять місяців з 17.05.2013 року по 17.04.2016 року, таким чином договір припинив свою дію 17.04.2016 року.

Відповідно до п.2.3 сторони домовились, що у разі припинення договору майно повертається користувачем балансоутримувачу. Користувач повертає майно балансоутримувачу в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна користувачу за цим договором. Майно вважається поверненим блансоутримувачу з моменту підписання сторонами ата приймання передачі.

Згідно ст.785 ЦК України у випадку припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що у разі закінчення строку дії договір оренди, орендар зобовязаний повернути орендодавцю обєкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди.

Як встановлено судами обох інстанцій, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином. Натомість, відповідач в порушення п.2.3 договору майно не повернув.

При цьому, судом першої інстанції вірно взято до уваги, що пунктом 8.4 договору сторони визначили, що дія даного договору може бути продовжена лише за заявою користувача шляхом укладення нового договору на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Як встановлено судами обох інстанцій, станом на момент вирішення даної справи рішення органу місцевого самоврядування з даного питання не приймалося та новий договір укладено не було.

Оскільки відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди, тоді як в даному випадку договір оренди припинив свою дію 17.04.2016 року, то у відповідача відсутні підстави для подальшого перебування у займаних приміщеннях, які мають бути повернуті орендодавцю, з огляду на що місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та відповідно правомірно зобов'язав ТОВ "Епіцентр К" звільнити нежитлове приміщення загальною площею 132,8 кв.м по вул.Проскурівській, 66 у м.Хмельницькому та передати його балансоутримувачу - Міському комунальному підприємству по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності.

При цьому, доводи апелянта про безпідставність відмови у задоволенні клопотанння відповідача про відкладенння розгляду справи у зв"язку із хворобою представника, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідачу було відомо про дату та час судових засідань, що підтверджується поштовим повідомленням, тому часовий період між судовими засіданнями дозволяв відповідачу вирішити питання про подачу додаткових доказів та участі представника у судовому засіданні.

Слід зазначити, що представництво в господарському процесі не обмежується певним колом осіб, а тому відповідач зобовязаний добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та забезпечити явку свого представника в судове засідання, таким представником може бути сам керівник, головний бухгалтер, бухгалтер, інші працівники підприємства або представники на підставі доручення, які не перебувають з ним у трудових відносинах, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника відповідача, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Як вбачається, заявник не надав суду належних доказів, які б підтверджували наявність обставин відкладення розгляду справи в розумінні статті 77 ГПК України, зокрема і неможливості направити іншого представника для участі у судовому засіданні.

Водночас згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія судддів враховує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі Смірнова проти України).

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення спору без участі зазначеного учасника.

Зважаючи на строки розгляду даного спору та з огляду на те, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, явка сторін обов'язковою не визнавалась, відповідач не позбавлений був права надіслати додаткові пояснення по справі поштою і таким правом не скористався, а оригінали документів, на які посилались сторони, були надані позивачем, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 15.05.2017 року у справі №924/280/17 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Крейбух О.Г.