ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" червня 2017 р.Справа № 916/1262/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Порто - Франко"

до відповідачів: 1)Управління капітального будівництва Одеської міської ради

2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Грані"

про визнання додаткової угоди до договору недійсною

Суддя Лепеха Г.А.

Представники:

Від ПАТ АБ "Порто - Франко" ОСОБА_1, за довіреністю;

Від Управління капітального будівництва Одеської міської ради ОСОБА_2

Від ТОВ "Грані" ОСОБА_3

У судовому засіданні від 22.06.2017р. оголошувалась перерва за правилами ст.77 ГПК України.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Порто-Франко" (Позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Управління капітального будівництва Одеської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грані" (Відповідачі) про визнання додаткової угоди від 27.12.2007р. до договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. недійсною.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.06.2017р. порушено провадження у справі № 916/1262/17.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

ПАТ АБ "Порто-Франко" звернулось до суду з заявою про призначення експертизи для встановлення належності підписів на додатковій угоді від 27.12.2007р., а також про наявність ознак старіння цього документу на протязі 10 років.

Ліквідатор ТОВ "Грані" заперечував щодо визнання позову та задоволення заяви про призначення експертизи з підстав , визначених у відзиві.

У судовому засіданні представник Управління капітального будівництва Одеської міської ради заперечував щодо задоволення позову та заяви про призначення експертизи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив.

20.12.2006р. між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ТОВ "Грані" було укладено договір про співробітництво № 116-06, предметом якого є співробітництво сторін з реалізації програми з проектування і будівництва 2-секційного 18-поверхового жилого будинку площею 12 930,2 м2 з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями площею 582,2 м2 і підземним паркінгом на 141 машино-місць, 6-8-10-поверхових офісних будівель площею 6 316,52 м2, 5-поверхового паркінгу на 300 машино-місць за адресою: місто Одеса, вул. Маршала Малиновського (в межах провулка Союзного та вулиці Заводської) з інженерними мережами.

09.02.2007р. сторонами договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. було укладено додаткову угоду № 1 до нього, за умовами якої до ст. 3 договору внесено зміни, а саме пп. 3.1.13 та пп. 3.2.9 викладено у новій редакції.

23.02.2007р. сторонами договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. було укладено додаткову угоду № 2 до нього, за умовами якої ст. 3 договору доповнено пп. 3.2.10.

27.12.2007р. сторонами договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. було укладено додаткову угоду до нього, за умовами якої пп. 3.1.13 ст. 3 та п. 5.2 ст. 5 договору викладено у новій редакції.

Відповідно до пп. 3.1.13 ч. 3 договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. у редакції додаткової угоди від 27.12.2007р., після здачі Обєкту в експлуатацію і виконання Сторонами п. 3.2.2 і п. 5.1 договору Управління капітального будівництва Одеської міської ради оформлює актом прийому-передання та передає у власність ТОВ "Грані" профінансований Обєкт за виключенням частини Обєкту, що складається з приміщень життєзабезпечення будинку (електрощитові, трансформаторна підстанція, насосна, бакова, тепловий пункт верхній та нижній, котельна, вентиляторні, ліфтові шахти, сміттєпровід) та житлових приміщень для відселення громадян відповідно до діючого законодавства України. Власником зазначених приміщень стане Управління капітального будівництва Одеської міської ради. Після оформлення прав власності на окремі приміщення Обєкта право спільної часткової власності, яке слідує з договору, припиняється, і власники можуть розпоряджатися своєю часткою у створеному Обєкті на власний розсуд.

Відповідно до п. 5.2 ч. 5 договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. у редакції додаткової угоди від 27.12.2007р., жодна зі сторін не вправі без письмової згоди іншої сторони передавати свої права та обовязки за Договором іншим особам, відчужувати Обєкт або права на нього, передавати Обєкт або права на нього як внесок до статутного капіталу юридичної особи, передавати їх у спільну діяльність або іпотеку до остаточного виконання всіх зобовязань за Договором, введення Обєкту в експлуатацію і передання його ТОВ "Грані".

16.02.2010р. між ТОВ "Грані" як Іпотекодавцем та ПАТ АБ "Порто-Франко" як Іпотекодержателем було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 499.

Згідно з п. 1.2 зазначеного іпотечного договору, предмет іпотеки за цим договором складається з всіх майнових прав Іпотекодавця, які існують на момент укладення цього договору, за виключенням узгоджених в письмовій формі з Іпотекодержателем, а також виникнуть і будуть існувати у майбутньому, на двохсекційний вісімнадцятиповерховий жилий будинок з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями і підземним паркінгом за адресою: місто Одеса, вул. Маршала Малиновського (в межах провулка Союзного та вулиці Заводської) (далі за текстом "Обєкт будівництва" та/або "Обєкт" та/або "Предмет іпотеки"), з всіма приміщеннями, які входять до складу Обєкта будівництва (складовими частинами).

Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору від 16.02.2010р., цим договором було забезпечено вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором (відзивної реверсивної кредитної лінії) № 42/3-10 від 16.02.2010р., укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, та всіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому (Кредитний договір 1), а також договором поруки № 12-15-09/2 від 15.12.2009р., укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем майновим поручителем (Договір поруки № 1) та за кредитним договором № 1143/3-08 від 03.08.2008р. та всіма додатковими угодами до нього, які укладені і які можуть бути укладені в майбутньому (Кредитний договір 2).

Додатковими угодами від 23.04.2010р., 30.09.2011р., 29.02.2012р. до зазначеного іпотечного договору від 16.02.2010р. вносилися зміни, зокрема в частині забезпечених зобовязань.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що при укладенні іпотечного договору від 16.02.2010р. йому було невідомо про існування оспорюваної додаткової угоди від 27.12.2007р. до договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р., якою, в тому числі, передбачено заборону передання в іпотеку прав на обєкт без письмової згоди іншої сторони.

Як вказано позивачем, відомості про зазначену додаткову угоду було отримано ПАТ АБ "Порто-Франко" у квітні 2017 року з позовної заяви Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання іпотечного договору від 16.02.2010р. недійсним.

Отже, при укладенні іпотечного договору від 16.02.2010р. з боку ТОВ "Грані" було надано ПАТ АБ "Порто-Франко" виключний перелік документів, на підставі яких здійснювалося будівництво Обєкту, серед яких не було оспорюваної додаткової угоди від 27.12.2007р.

Крім того, про факт існування останньої було заявлено після того, як ПАТ АБ "Порто-Франко" розпочав певні дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, то позивач вважає, що дата 27.12.2007р. не відповідає даті дійсного підписання угоди, у сторін оспорюваної угоди було відсутнє волевиявлення на її укладення станом на момент підписання Іпотечного договору від 16.02.2010р., додаткова угода суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам, що, на думку позивача, має наслідком визнання угоди недійсною.

Як зазначено вище, для підтвердження обставин підробленості додаткової угоди позивач звернувся з клопотанням про призначення судової експертизи для визначення відповідності дати підписання оспорюваної додаткової угоди, а також обставин підписання останньої іншими особами.

Однак, сторони додаткової угоди ТОВ "Грані" та Управління капітального будівництва Одеської міської ради не заперечують, що саме їх уповноважені особи підписали додаткову угоду від 27.12.2007р. до договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р.

Таким чином, наявність волевиявлення сторін на укладення додаткової угоди підтверджено сторонами цієї угоди, обґрунтованих підстав для відхилення такого підтвердження сторін і необхідності надання додаткових доказів суд не вбачає.

Крім того, факт ненадання при укладенні іпотечного договору від 16.02.2010р. з боку ТОВ "Грані" ПАТ АБ "Порто-Франко" додаткової угоди від 27.12.2007р. не свідчить про те, що відповідну угоду було укладено після 16.02.2010р.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід, зокрема, визначити обєкти, що підлягають експертному дослідженню; максимально конкретно визначити питання, які мають бути розяснені судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності; за необхідності визначити вид (підвид) судової експертизи, до компетенції якої відноситься розяснення відповідних питань; визначити обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів; здійснити перевірку (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, в тому числі з урахуванням належного відображення ознак обєктів і зразків, а за невідповідності матеріалів цим критеріям вжити заходів до усунення недоліків матеріалів шляхом витребування додаткових документів і матеріалів у сторін та інших осіб; у разі потреби забезпечити відібрання зразків, у тому числі за необхідності з участю спеціаліста.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву про призначення експертизи необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні.

Ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлює вимогу до волевиявлення особи, яка є учасником правочину: таке волевиявлення повинно бути вільним та відповідати внутрішній волі, тобто не залежати від помилки, обману чи насильства при вчиненні правочину. Також статтями 232-235 ЦК України встановлено правові наслідки правочину, який вчинено у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною; правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини; фіктивного і удаваного правочину.

Позивач, посилаючись на відсутність волевиявлення сторін при укладенні додаткової угоди від 27.12.2007р. до договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р., не зазначив, яка саме з передбачених ЦК України обставин мала місце при укладенні правочину: обман, помилка, насильство тощо.

Між тим, жодна з передбачених законом підстав, що свідчила б про дефект (недолік) волі при укладенні додаткової угоді від 27.12.2007р. до договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р., доведена не була.

Натомість сторони зазначеної угоди підтвердили наявність свого вільного волевиявлення на її укладення. Викладене свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд дійшов висновку, що Позивач належним чином не довів обставини, на які посилається та не має правових підстав для задоволення вимог, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Порто-Франко" до Управління капітального будівництва Одеської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грані" про визнання недійсною додаткової угоди від 27.12.2007р. до договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. - відмовити повністю.

2. В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Порто-Франко" про призначення експертизи - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23 червня 2017 р.

Суддя Г.А. Лепеха