КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р. Справа№ 910/25652/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зеленіна В.О.

Алданової С.О.

при секретарі Романовій Ю.М.

від позивача (стягувача): не з'явились

від скаржника (боржника): Мисак О.В., дов. № 14 від 11.01.207р.

Макарчук Л.Л., дов. № 7 від 03.01.2017р.

від ВДВС: не з'явились

розглянувши апеляційну

скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного

кадастру" в особі Одеської регіональної філії,

за скаргою Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (від 14.12.2016 № 5/2936) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відділ) з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 у справі № 910/25652/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Проектно-пошуковий

інститут "Південмедбіосинтез"

до Державного підприємства "Центр державного земельного

кадастру" в особі Одеської регіональної філії

про стягнення 4 287 931,57 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Проектно-пошуковий інститут "Південмедбіосинтез" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії: 2 859 997,61 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору від 16.01.2012 № 2012-01-20 оренди нежилого приміщення; 143 312,32 грн. пені; 142 092,80 грн. 3% річних; 1 142 528,84 грн. втрат від інфляції, а всього 4 287 931,57 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/25652/15 від 18.11.2015 позов задоволено частково.

04.04.2016 Господарським судом міста Києва на виконання рішення від 18.11.2015, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 було видано наказ зі справи № 910/25652/15.

15.12.2016 від Підприємства до суду надійшла скарга від 14.12.2016 № 5/2936 на дії головного державного виконавця Відділу з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 у справі № 910/25652/15, в якій просить:

- визнати дії державного виконавця Відділу Махової Д.А. щодо стягнення з боржника виконавчого збору незаконними;

- постанову головного державного виконавця Відділу Махової Д.А. про стягнення виконавчого збору від 28.11.2016 ВП № 50720137 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 зі справи № 910/25652/15, визнати недійсною та скасувати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 у справі № 911/25652/15 скаргу державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (від 14.12.2016 № 5/2936) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 зі справи № 910/25652/15 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 у справі № 911/25652/15.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2017р. апеляційну скаргу Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Аладнова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2017 р. у справі № 910/25652/16 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Аладнова С.О. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.06.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 р. у справі № 910/25652/16 продовжено строк розгляду справи та відкладено на 22.06.2013р.

22.06.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 р. у справі № 910/25652/16 продовжено строк розгляду справи та відкладено на 27.06.2013р.

В судовому засіданні оголошено перерву до 29.06.2017р. до 29.06.2017р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 р. по справі № 910/25652/15 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді (який не є суддею - доповідачем) Зубець Л.П.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.10.2017 р. для розгляду справи № 910/25/652/15 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зеленін В.О., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зеленін В.О., Алданова С.О. прийнято апеляційну скаргу Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії до провадження у названому складі суду.

29.06.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії надійшли додаткові пояснення по справі.

Представники апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача та ВДВС у судове засідання не з'явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та ВДВС.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

В обґрунтування зазначеної скарги скаржник зазначає, що:

- оскаржувана постанова була винесена з порушенням норм чинного законодавства України;

- 26.09.2016 Відділом було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження без визначення добровільного строку виконання рішення суду та надіслано її з порушенням строку, а саме 06.10.2016;

- станом на 01.12.2016 оскаржувана постанова не була у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень (далі - Реєстр), що є порушенням пункту 3.3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 № 43/5 (далі - Положення).

Відповідно до першої частини статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначено, що з 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ.

Як зазначає суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, суд першої інстанції не дослідив, не перевірив, яка саме сума коштів на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору підлягала стягненню з відповідача і чи взагалі мало місце стягнення будь-яких коштів з Центру ДЗК станом на 28.11.2016, чи станом на 27.12.2016 (день розгляду скарги судом першої інстанції), і в якому розмірі підлягає стягненню з Центру ДЗК виконавчий збір, що свідчить про порушення судом першої інстанції ст. 43 ГПК України та загальних принципів судочинства закріплених в Конституції України та Господарському процесуальному кодексі.

Стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ в редакції від 02.06.2016 кореспондується із ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 23.12.2004 № 2285-ІУ, в якій зазначено, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми, тобто для перевірки суми виконавчого збору суд першої інстанції спершу повинен перевірити та встановити, яка сума фактично стягнутих коштів була списана органами державної виконавчої служби в примусовому порядку, а не лише посилатись на закінчення строку відведеного на добровільне виконання рішення суду.

Колегії суддів зазначає, що в постанові від 28.03.2017 по справі № 26/368 Вищий господарський суд України, керуючись ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 23.12.2004 № 2285-ІУ зазначає, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не був тією достатньою підставою з якою законодавець пов'язував стягнення виконавчого збору з боржника.

Таким чином, суд першої інстанції мав перевірити та встановити обставини, що мають значення для повного та всебічного вирішення справи по суті, а саме: чи було застосовано державним виконавцем ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VІІІ при визначені розміру виконавчого збору, що зазначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору від 28.11.2016, чи відповідає сума виконавчого збору вказана в оскаржуваній постанові дійсним обставинам справи і чи підтверджується документально сума фактично стягнутих коштів на момент винесення постанови про стягнення з Центру ДЗК судового збору у розмірі 435 107,02 грн., що є 10 відсотками від всієї суми заборгованості, а не від фактично стягнутої державним виконавцем, на якій стадії виконання перебуває рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/25652/15.

Господарським судом міста Києва не було перевірено того факту, що станом на день винесення постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не було стягнуто з Центру ДЗК жодних коштів, що свідчить про відсутність правових підстав для винесення постанови про стягнення з Центру ДЗК виконавчого збору у сумі 435 107,02 грн. та суперечить приписам ст. 27 та ч. 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ.

Крім того, згідно з листом відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15.05.2017 № 4473/02-01-28 (далі - Лист) (копія надавалась у поясненнях Центру ДЗК) очевидним є те, що державним виконавцем розпочато примусове стягнення лише 16.12.2016 (день першого списання Органом виконання судових рішень з Центру ДЗК частини заборгованості), в той час, як оскаржувана постанова винесена 28.11.2016, що в свою чергу свідчить про те, що жодних правових підстав для винесення оскаржуваної постанови 28.11.2016 із зазначенням виконавчого збору у розмірі 10% від загальної суми боргу у державного виконавця не було.

Також з вищевказаного Листа та матеріалів справи вбачається, що 16.03.2017 Господарським судом м. Києва винесено ухвалу по справі № 910/25652/15, якою затверджено мирову угоду між Центром ДЗК та ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» (докази знаходяться в матеріалах справи), про що Центр ДЗК повідомив орган виконання судових рішень 22.03.2017 відповідною заявою про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із затвердженням судом мирової угоди на підставі п. 2 ст. 39 Закону (копія заяви надавалась у поясненнях Центру ДЗК).

З Листа вбачається, що загальна сума фактично стягнутих коштів за період з 16.12.2017 до 22.03.2017 складає: 707 456,52 грн. (з яких 636 001,86 грн. перераховано стягувачу, 70 666,88 грн віднесено на сплату виконавчого збору, а 787,78 грн на витрати виконавчого провадження).

В подальшому за період з 23.03.2017 по 18.04.2017 (після отримання органом виконання судових рішень заяви про закриття виконавчого провадження у зв'язку із затвердженням судом мирової угоди між сторонами) у вказаному виконавчому провадженні було стягнуто з рахунків Центру ДЗК, ще 363 062,45 грн. виконавчого збору на підставі оскаржуваної постанови яка підлягає скасуванню та 1 765,40 грн. витрат на проведення виконавчих дій (всього 364 827,85 грн.), що є порушенням з боку державного виконавця не лише ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а й ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч. 1 цієї статті (затвердження мирової угоди судом), виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Проте, державним виконавцем в порушення вищевказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» постанову про закінчення виконавчого провадження винесено лише 13.05.2017.

Таким чином, наявний факт незаконного стягнення у період з 23.03.201 7 по 18.04.2017 Органом виконання судових рішень з Центру ДЗК 363 062,45 грн.

Отже, судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали порушив ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 104 ГПК України є підставою для зміни або скасування оскаржуваної ухвали.

Зазначених вище обставин не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, що призвело до порушення загальних принципів судочинства, закріплених в ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-2 (принцип рівності сторін перед законом і судом), 4-3 (принцип змагальності), 4-7 (порядок прийняття судових рішень) ГПК України, а також ст. 43 ГПК України - упереджено, без належного з'ясування та обговорення усіх обставин справи.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена у строк наданий для добровільного виконання рішення суду.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2016 надіслана Центру ДЗК рекомендованим листом 07.04.2016 та отримана боржником 11.04.2016, а. отже, саме з 11.04.2016 повинен відліковуватись семиденний строк для виконання боржником у добровільному порядку судового рішення (докази знаходяться в матеріалах справи).

Як зазначає Вищий господарський суд України в постанові від 20.01.2015 по справі №5021/806/12 відлік семиденного терміну для добровільного виконання рішення суду починається з дня отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, відлік семиденного терміну для добровільного виконання рішення суду почався з моменту отримання відповідачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, з 11.04.2016, а не з 07.04.2016 як зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження та мав закінчитись 18.04.2016 (у день винесення постанови про зупинення виконавчого провадження), а не 14.04.2016, як зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження.

Вищевикладене підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 по справі № 910/25652/15.

В постанові Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 по справі № 910/25652/15 зазначено, що враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відлік семиденного терміну для добровільного виконання рішення суду почався з моменту отримання відповідачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, з 11.04.2016. а не з 07.04.2016. як зазначено в оскаржуваній постанові та мав закінчитись 18.04.2016 (удень винесення постанови про зупинення виконавчого провадження), а не 14.04.2016 як зазначено в оскаржуваній постанові (постанові про відкриття виконавчого провадження).

Копія вищевказаної постанови Київського апеляційного господарського суду знаходиться в матеріалах справи та окремо надавалась Центром ДЗК в суд першої інстанції в додатку до пояснень 26.12.2016 та надається повторно.

Проте суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов до висновку про те, що строк на добровільне виконання рішення суду закінчився ще 14.04.2016, що суперечить обставинам встановленим Київським апеляційним господарським судом по даній справі.

Згідно з ч. З ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 по справі № 910/25652/15 встановлено те, що строк на добровільне виконання рішення мав закінчитись 18.04.2016. а не 14.04.2016, як вказано в оскаржуваній ухвалі.

Також, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що виконавче провадження № 50720137 було зупинене 18.04.2016, тобто, в останній день наданий боржнику для добровільного виконання рішення суду, а тому під час поновлення виконавчого провадження строк для добровільного виконання рішення суду також поновлюється в силу Закону.

Згідно з п. 12 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 23.12.2015 № 901-VIII, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 23.12.2015 № 901-VIII, у разі вибуття однієї із сторін, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 23.12.2015 № 901-VIII державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

15.04.2016 ДП «Центр державного земельного кадастру» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (заміну вибулої сторони правонаступником).

Також 15.04.2016 ДП «Центр державного земельного кадастру» подало заяву про зупинення виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві у зв'язку із зверненням до Господарського суду м. Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження (заміну вибулої сторони правонаступником) (докази знаходяться в матеріалах справи).

В порушення вищевказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» Постанова про зупинення виконавчого провадження була винесена лише 18.04.2016. в якій вказано, що 15.04.2016 до відділу примусового виконання рішень надійшла заява ДП «Центр державного земельного кадастру», з повідомленням про звернення 15.04.2016 до Господарського суду м. Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи той факт, що виконавче провадження підлягало зупиненню у 7-ми денний строк наданий для добровільного виконання рішення суду, а саме: 16.04.2016, то державним виконавцем після поновлення виконавчого провадження цей строк підлягає поновленню.

Крім того, як зазначає Вищий господарський суд України в постанові від 22.04.2015 по справі № 1/53/5022-578/2012 строк встановлений для добровільного виконання рішення суду постановою про відкриття виконавчого провадження, не закінчився (відповідно до дати отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження), оскільки заява про зупинення виконавчого провадження подана боржником в межах строку наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, а тому згідно з приписами Цивільного кодексу України його перебіг зупинився (докази знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від № 901-VIII: «За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам».

Трактуючи дану норму закону Вищий господарський суд України в постанові від по справі № 920/1603/14 вказує на те, що за необхідне варто зазначити, що в силу Основного Закону та Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний діяти лише в межах закону і не порушувати прав учасників виконавчого провадження. В даному ж випадку мало місце порушення прав боржника на самостійне виконання рішення суду (докази знаходяться в матеріалах справи).

У зв'язку з вищевикладеним у державного виконавця були усі правові підстави відкласти виконавчі дії та поновити строк на добровільне виконання рішення суду.

Крім того, копія постанови про стягнення виконавчого збору була направлена на адресу боржника з порушенням державним виконавцем вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 23.12.2015 № 901-VIII в якій вказано, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня.

Проте, в порушення вищевказаної норми Закону, державний виконавець надіслала постанову про стягнення виконавчого збору по ВП № 50720137 від 28.11.2016 на адресу Центру ДЗК не 29.11.2016, а лише 01.12.2016, що підтверджується відтиском поштового відділення на конверті (докази додаються), тобто, постанова була направлена з порушенням строків встановлених ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», що залишилось без належної уваги суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов неправомірного висновку про залишення без задоволення скарги державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (від 14.12.2016 № 5/2936) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 зі справи № 910/25652/15.

Таким чином, враховуючи вищевказане постанова про стягнення виконавчого збору від 28.11.2016 по ВП № 50720137 є протиправна та така, що підлягає скасуванню, а ухвала суду Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 у справі № 911/25652/15 скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 28.11.2016 по ВП № 50720137 є протиправна та така, що підлягає скасуванню, а ухвала суду Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 у справі № 911/25652/15 скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення скарги Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (від 14.12.2016 № 5/2936) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 у справі № 910/25652/15.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Одеської регіональної філії задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 27.12.2016 року у справі № 910/25652/15 скасувати.

3. Скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (від 14.12.2016 № 5/2936) на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 у справі № 910/25652/15

4. Визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. щодо стягнення виконавчого збору незаконними.

5. Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про стягнення виконавчого збору по ВП № 50720137 від 28.11.2016р. з виконання наказу № 910/25652/15 виданого 04.04.2016р. Господарським судом міста Києва про стягнення з державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії на користь Публічного акціонерного товариства «Проектно- пошукового інституту «Південмедбіосинтез» 2 859 997 грн. 61 коп. боргу; 142 149 грн. 45 коп. пені; 142 092 грн. 80 коп. 3% річних; 1 142 528 грн. 84 коп. втрат від інфляції та 64 301 грн. 53 коп. судового збору - визнати протиправною та скасувати.

6. Матеріали справи № 910/25652/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.О. Зеленін

С.О. Алданова