КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Справа№ 910/12783/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 26.06.2017

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 (дата підписання 12.09.2016)

у справі № 910/12783/16 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна"

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 22 657 511,15 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12783/16 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" 15 500 000,00 грн. боргу, 1 587 170,62 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 466 645,93 грн. 3% річних з простроченої суми, 3 553 694,60 грн. пені, 1 550 000,00 грн. штрафу, 206 700,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12783/16 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

В своїх доводах апелянт посилається на те, що рішення місцевого господарського суду прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа розглядалась різними складами суду. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.05.2017, у зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, для розгляду справи №910/12783/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М.,Сулім В.В.

Вказана судова колегія розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку і прийняла постанову у даній справі.

Представником позивача на підставі ст. 96 ГПК України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва - без змін.

Представник відповідача приймав участь у судових засіданнях, в яких надавав свої пояснення, підтримував доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва -скасувати та прийняти нове, яким залишити позов без розгляду, або припинити провадження у справі, або відмовити у задоволенні позовних вимог в частині штрафних санкцій.

Представники позивача приймали участь у судових засіданнях, в яких надавали свої пояснення, заперечували проти доводів, що викладені в апеляційній скарзі та просили апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва - без змін.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24.06.2015 між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу № 15-143, згідно з умовами якого позивач зобов'язався передати відповідачу у липні 2015 року природний газ в обсязі 700000 м3 загальною вартістю 4423968 грн., а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного газу.

Додатковою угодою № 1 від 31.07.2015 сторони змінили договір в частині обсягів поставки природного газу та його вартості, встановивши обсяг передачі у липні 2015 року природного газу 3246443 м3 загальною вартістю 20517454,84 грн.

Відповідно до умов п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди оплата за газ проводиться покупцем у три етапи, а саме: покупець зобов'язався здійснити продавцю оплату у розмірі 2880000 грн. до 31 липня 2015 р. включно, 1543986 грн. до 10 серпня 2015 р. та 16093468,84 грн. до 17 серпня 2015 р.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу до 31.07.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (п. 12.1. договору).

Всупереч умов договору відповідач частково оплатив одержаний газ, заборгувавши йому 15500000 грн. На підставі чого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" про стягнення з відповідача на свою користь суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 1587170,62 грн., три проценти річних з простроченої суми 466645,93 грн., пеню 3553694,60 грн., штраф 1550000 грн.

При прийняті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12783/16 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду або припинити провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі № 910/12783/16 зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" надати через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду до 23.06.2017 уточнення вимог апеляційної скарги.

Вимоги ухвали суду від 31.05.2017 у справі № 910/12783/16 апелянтом не виконано.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, факт передачі позивачем відповідачу у липні 2015 року 3246443 м3 природного газу загальною вартістю 20517454,84 грн., а також оплати відповідачем одержаного газу у розмірі 5017454,84 грн. підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31 липня 2015 р. та банківською випискою з рахунку позивача за 24 червня 2015-11 липня 2016 років.

Доказів належної оплати за договором, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наявності у останнього основного боргу у сумі 15500000 грн. (20517454,84-5017454,84) за переданий газ, а тому позовні вимоги про стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.2 договору визначено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, визначені в п. 6.1 договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 8.3 договору, в разі наявності заборгованості покупця перед продавцем за даним договором більше 30 календарних днів, покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Апеляційним судом встановлено, що сума боргу, збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 3 % річних з простроченої суми, пені та штрафу, нарахована позивачем відповідно до чинного законодавства та згідно з умовами договору, а тому є арифметично правильною.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума стягнення з відповідача у розмірі 1587170,62 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 466645,93 грн. 3 % річних з простроченої суми, 3553694,60 грн. пені та 1550000 грн. штрафу, є обґрунтованою та не спростована відповідачем, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в частині штрафних санкцій.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що заява відповідача про відстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню, оскільки всупереч вимог ст. 33 ГПК України відповідачем не надано належних доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, та зумовлюють відстрочку виконання рішення суду.

Посилання апелянта на те, що до суду звернулась не юридична особа ТОВ «Карпатигаз», а ТОВ «Карпатигаз», як представник учасників простого товариства, тобто позивач звернувся до суду не як юридична особа, а як представник учасників спільної діяльності без утворення юридичної особи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним. Також те, що довіреність представника позивача - ОСОБА_2 не є документом, який підтверджує його повноваження, оскільки видана в порушення п. 6.2 Договору № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 (в редакції Додаткової угоди № 4 від 25.02.2011) - без рішення Комітету з Управління, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Частиною 2 ст. 1135 ЦК України передбачено, що у відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Так, пунктом 6.2. договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року із змінами та доповненнями передбачено, що цим договором Учасники надають Учаснику-2 (ТОВ «Карпатигаз») повноваження і права представляти інтереси спільної діяльності та вчиняти дії від імені спільної діяльності у взаємовідносинах з будь-якими державними органами і органами місцевого самоврядування, банками, нотаріальними конторами, органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні і поза її межами (державними і приватними), фізичними особами, а також у податкових, правоохоронних і судових органах України і інших держав з питань, що стосуються спільної діяльності, діяти у зазначених взаємовідносинах виключно на підставі цього договору без надання учасниками відповідних окремих довіреностей.

В редакції додаткової угоди № 4 від 25.02.2011, пунктом 6.2 договору № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002цим договором учасники надають учаснику-2 (Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», оператору) повноваження і права представляти інтереси Спільної діяльності у взаємовідносинах з будь-якими державними органами і органами місцевого самоврядування, банками, нотаріальними конторами, органами, підприємствами, установами та організаціями України і поза її межами (державними та приватними), фізичними особами, а також у податкових, правоохоронних і судових органах України і інших державах з питань, що стосуються Спільної діяльності, діяти у зазначених взаємовідносинах виключно на підставі цього договору без надання учасниками відповідних окремих довіреностей згідно з ч. 2 ст. 1135 Цивільного кодексу України, в тому числі приймати рішення про пред'явлення претензій, позовів, апеляційних та касаційних скарг від імені Спільної діяльності і підписувати їх, вести справи у всіх судових інстанціях із правом здійснення всіх процесуальних дій, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення, ухвали і постанови судів, державного виконавця, пред'явлення виконавчих документів до виконання, одержання присудженого майна і грошей, а також брати участь у процедурі банкрутства суб'єктів підприємницької діяльності, ставити підпис, подавати клопотання та здійснювати всі інші дії, пов'язані з виконанням даних повноважень; за рішенням Комітету з Управління оператор має право надавати довіреності представникам учасників або третіх осіб на представництво інтересів Спільної діяльності.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператор Договору № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 уповноважено діяти в інтересах Спільної діяльності на підставі положень договору про Спільну діяльність та без отримання відповідних довіреностей від інших учасників.

Згідно зі ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Нормами ст. 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до п. 7.3.5 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» директор без довіреності діє від імені товариства, представляє його інтереси у відносинах з вітчизняними та іноземними підприємствами, установами, організаціями та громадянами; в межах своїх повноважень вчиняє правочини, в тому числі трудові договори (контракти), видає довіреності.

Статтею 246 Цивільного кодексу України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що до суду першої інстанції звернулась юридична особа ТОВ «Карпатигаз» уповноважена Учасниками Спільної діяльності Договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи.

В свою чергу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що видана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» ОСОБА_3 довіреність № 1 від 04.01.2016, якою уповноважено ОСОБА_2 бути представником товариства, є належним та достатнім доказом у підтвердження повноважень ОСОБА_2 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператора спільної діяльності за Договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду та припинення провадження у справі.

Крім того, колегія суддів завертає увагу, що в постанові Вищого господарського суду України від 13.02.2017 у справі № 910/13722/16, суд касаційної інстанції прийшов до висновку про те, що договір купівлі-продажу природного газу №15-143 від 24.06.2015 та додаткова угода № 1 до нього від 31.07.2015 були укладені директором товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" ОСОБА_3 у відповідності до вимог Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", він мав право укласти спірний договір купівлі-продажу природного газу №15-143 від 24.06.2015 та додаткову угоду № 1 до нього від 31.07.2015 без попереднього погодження комітету з управління спільної діяльності. Згідно з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "Карпатигаз" станом на 24.06.2015 (дату укладення спірного Договору № 15-143) та станом на 31.07.2015 (дату укладення спірної Додаткової угоди №1 до Договору № 15-143) ОСОБА_3 з 26.08.2010 являвся керівником та підписантом відповідача, стосовно останнього були відсутні обмеження повноважень, у тому числі на підписання договорів (додаткових угод до них), які б були внесені до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12783/16 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи відповідача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12783/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан-Трейдінг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12783/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/12783/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12783/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк