ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" липня 2017 р.справа № 916/1124/17

За позовом комунального підприємства „Одесміськелектротранс

до відповідача: приватного підприємства „Ірина

про зобовязання вчинити певні дії та стягнення 62 431,68грн.

Суддя Петренко Н.Д.

при секретарі Воровіній Т.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 02.06.2017р.;

від відповідача: не зявився, про місце та дату судових засідань був повідомлений за юридичною адресою.

Суть спору: позивач комунальне підприємство „Одесміськелектротранс, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до приватного підприємства „Ірина про стягнення заборгованості в сумі 62 431,68 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 55 906,75 грн., пені в розмірі 5 241,92грн., інфляційних витрат в сумі 749,03грн. та 3% річних в сумі 533,98грн. та зобовязати приватне підприємство „Ірина звільнити нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс загальною площею 33,4кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція ОСОБА_2 та повернути позивачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.05.2017р. порушено провадження у справі №916/1024/17 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

19.06.2017р. представник позивача надав до суду заяву (вх. ГСОО №13408/17) про уточнення предмету позову, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості в сумі 62 431,68 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 55 906,75грн., пені в розмірі 5 241,92грн., інфляційних витрат в сумі 749,03грн. та 3% річних в сумі 533,98грн. та зобовязати приватне підприємство „Ірина звільнити нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс загальною площею 33,4кв.м, розташованр за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція ОСОБА_2, шляхом повернення Орендованого майна в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової зави.

Вищенаведена редакція позовних вимог комунального підприємства „Одесміськелектротранс, згідно з вказаною заявою є остаточною, у звязку з чим приймається господарським судом для розгляду по суті викладених в них вимог.

До повноважень господарських судів не віднесено зясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Особи, які беруть участь у справі вважаються належним чином повідомленими про час, місце та дату її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві (викладена правова позиція міститься в Інформаційних листах ВГСУ від 02 червня 2006 року № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14 серпня 2007 року №01-8/675 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 13 серпня 2008 року № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" (пункт 19).

Згідно розяснень, викладених у п. 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/530 від 10 грудня 2009 року відмітка про відправку процесуального документа про призначення судового засідання у справі, зроблена відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, на першому примірнику цього документу є підтвердженням повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання у справі.

Оскільки належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання о справі відповідач в судове засідання не зявився, про причини свого не зявлення суд не повідомив, правом на відзив на позов не скористався, праву розглянуто в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в матеріалах справи документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

14.06.2006р. між комунальним підприємством „Одесміськелектротранс (Орендодавець) та приватним підприємством „Ірина (Орендар) був укладений договір оренди нежилого приміщення №У-А/181, за умовами якого орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс загальною площею 33,4 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція В.Фонатна, вартість якого визначена відповідно до експертної оцінки і становить 54 409грн. з урахуванням індексації (п.1.1 договору).

Орендоване майно орендується Орендарем з метою організації магазину по продажу продовольчих товарів (з використанням підакцизної групи) (п.1.2 договору).

Відповідно п.2.1 договору, вступ орендаря у володіння та користування Орендованим майном настає з моменту підписання сторонами ОСОБА_1 прийому-передачі, який сторонами підписується на протязі 5-ти календарних днів з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що в разі припинення дії договору оренди з будь-яких обставин орендоване майно повертається орендарем в належному сторін не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахування фактичного зносу. Орендоване майно вважається поверненнями Орендодавцеві з моменту підписання уповноваженими представниками сторін ОСОБА_1 здачі-приймання.

Орендна плата за перший місяць визначається на підставі Рішення Одеської міської ради №4840-IV від 09.11.2005р. і складає 680,11грн. без урахуванням ПДВ. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, що публікується Мінстатом України. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України (п.3.1 договору).

Згідно п.3.3 договору, орендна плата, плата за комунальні та інші витрати вноситься Орендарем щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результату його господарської діяльності.

Пунктом 5.1 договору визначено, що Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати Орендодавцеві орендну плату, комунальні та інші платежі, згідно з розділом 3 договору. В разі припинення договору оренди повернути Орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду (п.5.6 договору).

Строк оренди встановлюється з моменту підписання ОСОБА_1 приймання-передачі Орендованого майна та діє до 01.05.2007р. (п.10.1 договору). Після закінчення строку дії договору Орендар має переважене право на його продовження (п.10.4 договору).

14.06.2006р. між комунальним підприємством „Одесміськелектротранс та приватним підприємством „Ірина був підписаний ОСОБА_1 приймання-передачі орендованого приміщення.

Як встановлено судом, між стороанми по справі укладались додаткові угоди до договору оренди нежилого приміщення №У-А/181 від 14.06,2006р.. Так відповідно додаткової угоди №5, сторони дійшли згоди викласти п.1.1 договору в наступній редакції: „Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс загальною площею 33,4 кв.м., розташоване за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція В.Фонатна, вартість якого визначена відповідно до незалежної експертної оцінки від 10.08.2011р. і становить 107 420грн. з урахуванням ПДВ.

Викласти п.3.1 в наступній редакції: „Орендна плата за перший місяць визначається на підставі Постанови Кабінету Міністрів України „Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна від 04.11.1995р. №786 і складає 3 000грн. без урахування ПДВ. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, що публікується Мінстатом України. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розрахунок Орендної плати визначається у Додатку №1 та погоджений Протоколом погодження договірної ціни (Додаток №2), що є її невідємною частиною до цієї Угоди.

Викласти п.10.1 договору в наступній редакції: „Строк оренди встановлюється з моменту підписання цієї додаткової угоди та діє 31.08.2013р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе обовязків.

02.09.2016р. між сторонами було підписано додаткову угоду №6 до договору оренди нежилого приміщення №У-А/181 від 14.06.2006р., яким було визначено, що строк дії договору встановлюється з моменту підписання цієї додаткової угоди та діє до 31.07.2016р.

Позивач вказує, що відповідач починаючи з серпня 2016р. перестав сплачувати орендну плату внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 55 906,75грн.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань щодо своєчасного сплати орендної плати, позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст.193 Господарського кодексу України субєкти, відповідно до якої господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а також на ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 9.2 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцем за весь період заборгованості, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день сплати). У звязку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань щодо своєчасного перерахування орендної плати, на підставі зазначеного пункту договору, позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 5 241,92грн., яку також просить суд стягнути з відповідача.

Також, позивач зазначає, що відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем прийнятих на себе зобовязань щодо оплати наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 749,03грн. та 3% річних в сумі 533,98грн.

Крім того, позивач вказує, що договір оренди нежилого приміщення №У-А/181 від 14.06.2006р., з урахуванням додаткової угоди №6 припинив свою дію 31.07.2016р.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що в разі припинення договору оренди, Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Комунальним підприємством „Одесміськелектротранс на адресу відповідача 15.02.2017р. було скеровано лист №09-11-299/1, з повідомлення по закінчення строку дії договору оренди на який його було укладено та необхідність повернення обєкту оренди .

Проте, відповідач орендоване майно не повернув, що зумовило позивача звернутись до суду з відповідної позовною вимоги, з посилання на положення ст. 785 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог, керуючись наступним:

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України, статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1,7 ст.193).

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Судом встановлено, що 14.06.2006р. між сторонами по справі був укладений договір оренди, за умовами якого позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс загальною площею 33,4 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція В.Фонатна, вартість якого визначена відповідно до незалежної експертної оцінки від 10.08.2011р. і становить 107 420грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за умовами договору оренди нежилого приміщення №У-А/181 від 14.06.2006р. щодо своєчасної сплати орендної плати за користуванням переданим в оренду майном.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги комунального підприємства „Одесміськелектротранс про стягнення основної заборгованості зі сплати орендної плати в розмірі 55 906,75грн. за період з 01.08.2016р. по 11.04.2017р. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх грошових зобовязань, що зумовило позивача нарахування пені в сумі 5 241,92грн.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобовязання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.2 договору, передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцем за весь період заборгованості, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день сплати).

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок суми пені, господарський суд відзначає його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим позовні комунального підприємства „Одесміськелектротранс в частині стягнення з відповідача пені в сумі 5 241,92грн. за несвоєчасну сплату орендної плати підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки річних в розмірі 533,98грн. та інфляційні витрати в сумі 749,03грн. Розглянувши надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних витрат, перевіривши їх за допомогою системи „ЛІГА-ЗАКОН, суд доходить висновку, що вказані розрахунки було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з приватного підприємства „Ірина трьох відсотків річних в сумі 533,98грн. та інфляційних витрат в розмірі 749,03грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що до вимоги про зобовязання приватне підприємство „Ірина звільнити нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс загальною площею 33,4кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція ОСОБА_2 шляхом повернення Орендованого майна в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Згідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до положень ст. 785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними 14.06.2006р. договору оренди нежилого приміщення №У-А/181.

02.09.2016р. між сторонами було підписано додаткову угоду №6 до договору оренди нежилого приміщення №У-А/181 від 14.06.2006р., яким було визначено, що строк дії договору встановлюється з моменту підписання цієї додаткової угоди та діє до 31.07.2016р.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що в разі припинення договору оренди, Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Комунальним підприємством „Одесміськелектротранс на адресу відповідача 15.02.2017р. було скеровано лист №09-11-299/1, з повідомлення по закінчення строку дії договору оренди на який його було укладено та необхідність повернення обєкту оренди, який був залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Приймаючи до уваги те, що договір оренди нежитлового приміщення нежилого приміщення №У-А/181 від 14.06.2006р., з урахуванням додаткової угоди №6 від 02.09.2016р., припинив свою дію 31.07.2016р., а також враховуючи те, що сторонами не було погоджено наміру продовжувати строк його дії, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог комунального підприємства „Одесміськелектротранс про зобовязання відповідача звільнити нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс загальною площею 33,4кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція ОСОБА_2 шляхом повернення Орендованого майна в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 3 200грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43,44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства „Ірина (65023, АДРЕСА_1, ) на користь комунального підприємства „Одесміськелектротранс (65007 м. Одеса, вул. Водопровідна, 1, ) заборгованості з орендної плати в розмірі 55 906(пятдесят пять тисяч девятсот шість)грн. 75коп., пені в розмірі 5 241 (пять тисяч двісті сорок одна)грн. 92коп., інфляційні витрати в сумі 749 (сімсот сорок девять)грн. 03коп., 3% річних в розмірі 533 (пятсот тридцять три)грн. 98коп. та 3 200 (три двісті)грн. судового збору.

3. Зобовязати приватне підприємство „Ірина (65023, АДРЕСА_1, ) звільнити нежиле приміщення зупинки бельгійської будови комунального підприємства „Одесміськелектротранс (65007 м. Одеса, вул. Водопровідна, 1, ) загальною площею 33,4кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 9-та станція ОСОБА_2 шляхом повернення Орендованого майна в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 липня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко