ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

29.06.2017 Справа № 904/8383/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

Розглядаючи матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року у справі № 904/8383/16

За позовом Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Апостолівської міської ради (м. Апостолове, Дніпропетровської області)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м. Апостолове, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 01.10.2007 у розмірі 167 318 грн. 74 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25.10.2016)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року у справі № 904/8383/16 (суддя Фещенко Ю.В.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Суд стягнув з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (53800, Дніпропетровська область, м. Апостолове, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 56; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Апостолівської міської ради (53802, Дніпропетровська область, м. Апостолове, вулиця Центральна, будинок 65; ідентифікаційний код 37837093) заборгованість по сплаті орендної плати у сумі 167 318 грн. 74 коп.

Суд стягнув з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (53800, Дніпропетровська область, м. Апостолове, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 56; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49000, м. Дніпропетровськ, проспект Дмитра Яворницького, будинок 38; ідентифікаційний код 02909938) 2 509 грн. 78 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач фізична особа підприємць ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Апостолівської міської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 01 жовтня 2007року у розмірі 167 318 грн. 74 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25 жовтня 2016року). До апеляційної скарги апелянтом долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ознайомившись з матеріалами справи та апеляційної скарги дійшла висновку про необхідність повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, статтею 95 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

Згідно з частиною 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні (сторонам) у справі.

Пунктом 2 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її іншій стороні (сторонам).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги її було надіслано на адресу Апостолівської міської ради ( опис, фіскальний чек від 21 червня 2017року) , а відсутній доказ направлення копії апеляційної скарги Нікопольській місцевій прокуратурі.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду першої інстанції оголошено та підписано 25 жовтня 2016року. Тобто кінцевою датою для подачі апеляційної скарги було 04 листопада 2016 року. Між тим, згідно штемпеля на апеляційній скарзі та на фіскальному чеку та опису, апеляційну скаргу апелянт направив до суду першої інстанції лише 21 червня 2017року.

Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований ст. 53 ГПК України відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом поважною і відновити пропущений строк.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Згідно п. 4 Постанови пленуму ВГСУ № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України", клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

В обґрунтування поважності причин пропуску апелянт в апеляційній скарзі посилається на наступні обставини.

Вказане судове рішення не було отримано апелянтом , оскільки адреса його реєстрації на час розгляду справи у суді не відповідала реальному місцезнаходженню. Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( апелянт) зареєстрований за адресою: 53800,м.Апостолове, вул. Богдана Хмельницького,56, але на час розгляду справи у суді фактично мешкав за іншою адресою, де мешкає і сьогодні а саме у м.Дніпро, вул.Кониського 67/2.

Вказана зміна мешкання сталася на фоні розлучення із дружиною, ОСОБА_2 із якою розлучились 12 березня 2014 року на підставі рішення по справі №171/653/14-ц ухваленого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області. Внаслідок чого апелянт мешкає у м.Дніпрі восени та зимою, а літом мешкає за адресою у м.Апостолове. Необхідність сезонного мешкання була повязана із його сільськогосподарською діяльністю по вирощуванню сільськогосподарських культур (часник, фундук).

Про наявність рішення апелянту стало відомо після того, як 15 червня 2017року звернувся державний виконавець за адресою знаходження об»єктів нерухомого майна по вулиці Ліса у м.Апостолове, що унеможливило підготовку та подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Наведені апелянтом причини пропуску строку не можна визнати поважними, оскільки матеріали справи свідчать про те, що ухвалу про порушення провадження у справі № 904/8383/16 апелянт отримав особисто 28 жовтня 2016 року ( а.с.40, поштове повідомлення), ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року розгляд справи було відкладено на 25 жовтня 2016 рік ( а.с.46-47), отримано апелянтом особисто 17 жовтня 2016року (а.с.48)), отже був обізнаним про розгляд справи місцевим господарським судом і маючи на меті оскарження вищезазначеного рішення, повинен був вжити заходів для своєчасного отримання рішення та звернення до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до п. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сам лише факт подання стороною клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обовязком суду відновити цей строк, оскільки поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які обєктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого строку.

Можливість вчасного подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала субєктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів не вбачає. Тому пропуск строку на оскарження рішення суду пов'язаний не з об'єктивними обставинами, а суто суб'єктивними причинами.

Аналогічна правова позиція висвітлена Вищим господарським судом України (ухвала від 06.06.2013 по справі № 5011-32/16240-2012 та в постанові від 01.04.2014 по справі № 6/5005/9408/2012)

За наведених обставин, в прийнятті апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року у справі № 904/8383/16 слід відмовити.

Керуючись статтями 86, п.п. 2, 4 ч. 1 97, 98 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року у справі № 904/8383/16 повернути.

Додаток ( на адресу скаржника): апеляційна скарга та додані до неї документи всього на 7 аркушах, у тому числі квитанція № 23К від 21 липня 2017 року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя Л.П.Широбокова