ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р.Справа № 915/257/17

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Величко Т.А.

суддів: Таран С.В.

ОСОБА_1

(Склад колегії сформовано на підставі повторного розподілу судової справи між суддями)

при секретарі Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2;

від відповідача не зявився.

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації

на рішення господарського суду Миколаївської області від 23.05.2017р.

по справі № 915/257/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком

до відповідача: Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації

про стягнення 59 148,34 грн.,

В судовому засіданні 26.06.2017 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 59148,34 грн. по компенсації вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян за період з 01.01.2016 року по 31.12. 2016 року.

В обґрунтування предявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства не відшкодовано йому витрати за надані послуги зв'язку на пільговій основі за січень - грудень 2016 року. Позов обґрунтований приписами ст. ст. 509, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 175, 193 ГК України, ст. ст. 48, 87, 89, 97, 102 Бюджетного кодексу України, ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про охорону дитинства", положеннями Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.03.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №915/257/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації не визнало позов та просило суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що в Державному бюджеті на 2016 рік не передбачені видатки на фінансування пільг з послуг звязку за рахунок субвенцій з державного бюджету всім категоріям громадян, які мали на це право, при цьому на законодавчому рівні вказані пільги не відмінено, змін щодо їх фінансування до Бюджетного кодексу України інших нормативно правових актів не внесено. Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації є неприбутковою організацією, кошторисом витрат якої коштів для сплати послуг звязку за рахунок субвенції з державного бюджету всім категоріям громадян у 2016 році, не передбачено. Зазначає, що проведення розрахунків по наданню пільг з оплати послуг звязку, що надавались окремим категоріям громадян у 2015 році здійснювались на підставі укладених договорів між Управлінням соціального захисту населення Новоодеської райдержадміністрації, як головним розпорядником бюджетних коштів та ПАТ «Укртелеком», актів звіряння, які визначають величину щомісячного розрахунку. Згідно укладених договорів бюджетні зобовязання у 2015 році управлінням виконані в повному обсязі. Зобовязання управління щодо відшкодування витрат позивача по наданню пільг у 2016 році поставлено в залежність від факту надходження коштів на рахунок відповідача, і відповідно є неможливим для виконання відповідачем у випадку відсутності відповідних бюджетних призначень та ненадходження на рахунок відповідача цільових коштів державних субвенцій. Вказує, що відповідно до Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, відповідач повинен надавати послуги звязку тільки на підставі замовлення шляхом укладення договору та оплати споживачем, тобто у разі відсутності договору та оплати послуг товариство зобовязано припинити поставку своїх послуг.

Позивач у наданих до суду поясненнях вказав, що Договір №67 від 14.01.2015 «Про сумісну діяльність, повязану з наданням послуг електрозвязку пільговій категорії громадян та з розрахунками по оплаті за надані послуги» на який посилається відповідач діяв до 31.12.2015р. та в 2016 році не діяв, в державній казначейській службі не реєструвався.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23 травня 2017 року (суддя Семенчук Н.О.) позов задоволено з мотивів обґрунтованості позовних вимог. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком заборгованість в розмірі 59148,34 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на відсутність коштів в державному бюджеті щодо відшкодування витрат по компенсації вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян за 2016 рік, просить відмовити у задоволенні позову про стягнення суми заборгованості в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Публічне акціонерне товариство Укртелеком є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про телекомунікації, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 295, установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Пунктами 1,6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, Законом України Про жертви нацистських переслідувань, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус, Законом України Про охорону дитинства встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Публічне акціонерне товариство Укртелеком у період з січня 2016 року по грудень 2016 року надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, передбаченим законодавством, на загальну суму 59148,34 грн., що підтверджується обґрунтованим розрахунком, обчисленим позивачем, та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 БК України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 БК України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на державні програми соціального захисту, зокрема, додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню), пільги окремим категоріям громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 БК України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (надалі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету.

Вказаний Порядок визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло -, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування) за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п.3 Порядку №256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (надалі - головні розпорядники коштів).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно до п.5 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): зокрема, до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до п.6 Порядку №256, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: зокрема, до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до ч.1 п.8 Порядку №256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч.2 п.8 Порядку №256).

Всупереч положенням чинного законодавства, а саме п.5 Порядку №256, відповідачем не були підготовлені та направлені позивачу відповідні акти звіряння.

Позивачем на адресу відповідача направлялись для підписання Акти звіряння розрахунків за період з січня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 59 148,34 грн. Вказані акти Управлінням соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації не підписані.

У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлялись листи з проханням сплатити заборгованість за 2016 рік та підписати акти звіряння розрахунків.

Відповідач не заперечує щодо самого факту надання позивачем пільг за послуги зв'язку відповідній категорії громадян, як і не заперечує щодо нарахованого позивачем розміру заборгованості з відшкодування нарахування по пільговій категорії громадян за послуги звязку в сумі 59 148,34 грн. Однак, зазначає про відсутність видатків на фінансування пільг з послуг звязку за рахунок бюджетних субвенцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про те, що саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Зі змісту підпункту б пункту 4 частини 1 ст. 86 та ст. 102 Бюджетного кодексу України вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг звязку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 було затверджено "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (надалі Порядок № 256) та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Враховуючи вищезазначене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян і при цьому, зобовязання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобовязання зі сплати компенсації пільг, а посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг не звільнюють його від обовязку сплатити цю компенсацію.

Частиною 3 ст. 82 ГПК України унормовано, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з висновком Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі 11/466, з огляду на положення частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, а тому доводи викладені у відзиві на позовну заяву не можуть вважатися підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Отже, відсутність бюджетного фінансування відповідача на проведення відшкодування вартості наданих пільговим категоріям громадян телекомунікаційних послуг та оплату заборгованості, не є підставою для його звільнення від виконання зобовязань зі сплати компенсації пільг.

Чинним законодавством України не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обовязку проведення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певних категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості чи власного бажання, а відповідно до вимог Законів України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не заперечуючи по суті та не спростовуючи наявності простроченої заборгованості перед позивачем за надані послуги телефонного звязку пільговим категоріям населення у період з січня по грудень 2016 року включно, не надав суду належних доказів відшкодування вартості наданих послуг, у звязку з чим прострочений борг відповідача перед позивачем в сумі 5 9148,34 грн. обґрунтовано визнано судом першої інстанції таким, що підлягає стягненню.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не приймаються до уваги, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 23.05.2017 року у справі № 915/257/17 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя С.В. Таран

Суддя В.Б. Туренко