Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" липня 2017 р. Справа № 906/414/17

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевську О.П.

за участю секретаря судового засідання: Овсієнко Т.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. від 25.10.2016р., дійсна до 26.10.2017р.

від відповідача: не прибули,

від третьої особи Закарпатської митниці ДФС: ОСОБА_2 , дов. від 09.08.16р.,

від третьої особи ТОВ "Метрудтранс": не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" РФ "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (м. Ужгород)

до Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" ( м. Радомишль) ,

треті особи на стороні відповідача - Закарпатська митниця ДФС та ТОВ "Метрудтранс" (м. Київ)

про стягнення 2341232,92 грн.

На підставі ст. 74-1 ГПК України судове засідання було проведено в режимі відеоконференції.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 2341232,92 грн нарахованих платежів за час затримки вагонів.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що залізниця понесла додаткові витрати пов'язані із перевезенням та затриманням вантажу відповідача, а саме: рухомого складу залізниці з експортною деревиною - залізничних вагонів Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство", що був предметом огляду Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, доказом чого є накладні відносно вагонів №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 на залізничній станції "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС.

Ухвалою від 16.05.2017 господарський суд порушив провадження у справі, призначив судове засідання для її розгляду та залучив до участі у справі в якості третьої особи - Закарпатську митницю Державної фіскальної служби України.

Ухвалою від 01.06.2017 господарський суд, серед іншого, залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Метрудтранс", розгляд справи відклав.

20.06.2017 господарський суд постановив ухвалу про розгляд справи в судовому засіданні 04.07.2017 в режимі відеоконференції.

До початку розгляду справи до суду надійшли такі документи:

- від позивача: супровідний лист від 23.06.2017 вих. № ДН-5-ДНЮ/236 з додатками, серед яких докази належності вагонів за №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 ПАТ "Укрзалізниця" та копія договору № ПЗ/ДН-4/15/91/ДНЮ-4 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 27.05.2015, укладеного з ДП "Радомишльське лісомисливське господарство";

- від відповідача: заява від 21.06.2017 вих. № 710 з клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням представника відповідача у щорічній відпустці, на підтвердження чого додано копію наказу по підприємству № 162 від 19.06.2017 про надання відпуски юрисконсульту ОСОБА_3

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та наданих суду письмових поясненнях від 12.06.2017 вих. № ДН-5-ДНЮ/236 (а. с. 159, 160).

Вважає, що залізниці на підставі ст. ст. 22, 28, 31, 32 СМГС, ст. 218 МКУ в будь-якому випадку повинні бути відшкодовані витрати, пов'язані із здійсненням розвантажувальних, навантажувальних, перевантажувальних та інших операцій, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, і законодавець не ставить обов'язку залізниці перевіряти правомірність дій митниці, оскільки залізниця лише виконує вказівки митниці щодо забезпечення митного оформлення вантажів, так як не є стороною митних формальностей.

Окрім того, за твердженнями позивача, взаємовідносини відповідача з іншими юридичними особами, які виникають у процесі діяльності його підприємства, не стосуються предмету спору і не можуть бути підставою для звільнення його від оплати послуг залізниці.

Представник відповідача в судове засідання не прибув.

За для уточнення відомостей щодо місцезнаходження відповідача, господарським судом в процесі розгляду справи було зроблено електронний запит та отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за № НОМЕР_1, за яким станом на 04.07.2017 ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" значиться за адресою, що вказана у позовній заяві: 12201, Житомирська обл., Радомишльський район, м. Радомишль, вул. Київська, буд. 6 (а. с. 199).

Згідно з наданих в попередніх судових засіданнях усних поясненнях відповідач проти позову заперечив. Вказав, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню ч. ч. 1, 2 ст. 325, ч. 5 ст. 338 МКУ, за якими передбачено, що збитки мають бути відшкодовані за рахунок органу з ініціативи якого вони були завдані за відсутності вини підприємства у їх завданні.

До того ж, як зазначив відповідач, 16.11.2015 між ним та ТОВ "Метрудтранс" було укладено договір № МРТ-99 про надання послуг з організації перевезень вантажів відповідно до умов якого товариство на підставі поданих заявок зобов'язалось організувати подачу вагонів для відправлення продукції на експорт за кордон. Відповідач вважає, що вказані заявки є доказом того, що ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" має зобов'язання по перевезенню вантажів перед ТОВ "Метрудтранс", а не перед ПАТ "Укрзалізниця".

З огляду на викладене, представник відповідача подав до суду клопотання від 01.06.2017 за вих. № 89, № 90 про залучення до участі у справі як співвідповідачів Закарпатську митницю ДФС та ТОВ "Метрудтранс" (а. с. 112, 124).

Третя особа (Закарпатська митниця ДФС) в судовому засіданні відповідно до наданих суду письмових пояснень (а. с. 137 - 139) проти задоволення позову заперечила, у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, та внаслідок не доведення ним належними та допустимими доказами розміру заявлених позовних вимог.

Третя особа (ТОВ "Метрудтранс") в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася.

З клопотань відповідача про залучення митниці та ТОВ "Метрудтранс" як співвідповідачів від 01.06.2017 вбачається, що відповідач, з посилання на ст. 24 ПК України, просить залучити до складу учасників процесу в якості інших відповідачів - Закарпатську митницю Державної фіскальної служби України та ТОВ "Метрудтранс", однак, жодних вимог згідно з прохальною частиною позовної заяви до них не заявлено.

Представник позивача проти задоволення вищевказаних клопотань усно заперечив з тих підстав, що Закарпатська митниця та ТОВ "Метрудтранс" не є учасниками правовідносин, які склалися між сторонами на підставі договору перевезення вантажу, оформленого залізничними накладними, і предметом спору не є вимога про визнання дій митниці по затримці вагонів неправомірними. Позовні вимоги ґрунтуються на праві позивача стягнути з відповідача сум додаткового понесених витрат, обов'язок щодо сплати яких передбачений ст. ст. 16, 22, 28, 32 СМГС, ст. 218 МК України, отже це різні предмети спору, які не пов'язані між собою.

Третя особа (Закарпатська митниця ДФС) на підставі поданого заперечення (а. с. 148 - 149) також не вбачає підстав для залучення її до участі у справі в якості співвідповідача з тих мотивів, що жодна вимога позивачем до митниці не заявлена та що стягнення завданих збитків із суб'єкта владних повноважень в порядку господарського судочинства без визнання цих дій неправомірними є безпідставним.

За нормою частини 1 статті 24 ГПК України передбачено, що господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Слід вказати, що ГПК не зобов'язує господарський суд задовольняти клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого відповідача. При вирішенні питання про задоволення клопотання слід виходити з підстав клопотання та їх обґрунтованості.

Питання про достатність підстав для вчинення відповідної процесуальної дії вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин та матеріалів певної справи і з огляду на те, чи сприятиме залучення іншого відповідача з'ясуванню усього кола обставин, що входять до предмета доказування у справі, прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Необхідно також зазначити, що інший відповідач має бути такою особою за рахунок якої в принципі можливо було б задовольнити позовні вимоги.

Розглядаючи заявлені відповідачем клопотання від 01.06.2017, суд враховує склад сторін спору, а також приписи ст. 21 ГПК України, якими унормовано, що відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Зважаючи, що клопотання відповідача про залучення Закарпатської митниці та ТОВ "Метрудтранс" до участі у справі як інших відповідачів носить формальний характер, у позовній заяві відсутні вимоги, направлені до таких осіб, та із заявлених вимог не випливає солідарний обов'язок митниці чи товариства відповідати за позовом, у суду відсутні підстави для задоволення поданих відповідачем клопотань від 01.06.2017.

Окрім того, суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки, виходячи з наявних у справі документів, а також враховуючи, що 13.07.2017 закінчується установлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк розгляду спору, не вбачає необхідності для його задоволення.

До того ж, відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 13.05.2016 по 04.06.2016 на територію залізничної станції "Батьово-Сортувальна" пункту контролю "Батєво" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, для здійснення митних процедур були подані товаросупровідні документи на товар лісоматеріалів, що слідував у вагонах №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 по накладним з номерами відправки 33418583, 33418534, 33440124, 33456948, 33456914, 33498957, 33538950, 33538968, 406165 (а. с. 16 - 24).

Вантажовідправником вказаних товарів у документах зазначено Державне підприємство "Радомишльське лісомисливське господарство", вантажоотримувачем - фірму "Пизец ГмбХ" (Гетваєргассе 1, Відень, 1010, Австрія).

Вантаж був відправлений зі станції Ірша Південно-Західної залізниці.

На дату надходження вказаного вантажу на Закарпатську митницю поступили орієнтування стосовно здійснення додаткових заходів митного контролю.

Так, відповідно до листів Відділу митного оформлення № 4 (Батєво) митного посту "Залізничний" від 13.05.2016 вих. № 04/16, від 16.05.2016 вих. № 07/16, від 21.05.2016 вих. № 18/16, від 24.05.2016 вих. № 22/16, від 04.06.2016 вих. № 40/16 (а. с. 59 - 62, 64), на підставі ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України та усного розпорядження начальника митного посту "Залізничний", в.о. начальника ст. Батьово було направлено заявки з проханням подати вагони за номерами 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 для повного або часткового вивантаження та проведення митного огляду згідно з п. 5 ПКМУ № 467 та п. 1.5 наказу МФУ № 602.

По факту затримки вагонів з метою проведення митного огляду працівниками залізниці було складено акти загальної форми (ГУ-23) № 10909 від 13.05.2016 (а. с. 25), № 10928 від 16.05.2016 (а. с. 30), № 10956 від 20.05.2016 (а. с. 34), № 10916 від 24.05.2016 (а. с. 35), № 11005 від 04.06.2016 (а. с. 36) та надано телеграфні повідомлення від 13.05.2016, від 16.05.2016, від 21.05.2016, від 24.05.2016 та від 04.06.2016 (а. с. 71-75) на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника. Повторне повідомлення про затримку вантажу з проханням терміново вирішити з митницею питання про випуск вагонів було направлено вантажовідправнику 17.08.2016 (а. с. 76).

Станцією Чоп факт прибуття вагонів для проведення митного огляду та повернення їх на ст. Батьово зафіксовано в актах загальної форми (ГУ-23) № 4554 від 13.05.2016 (а. с. 27), № 4553 від 13.05.2016 (а. с. 28), № 4577 від 17.05.2016 (а. с. 31), № 4576 від 17.05.20166 (а. с. 32), № 4579 від 17.05.2016 (а. с. 33).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що підрозділом митниці було підготовлено та направлено до відповідного підрозділу залізниці заявки від 04.06.2016 вих. № 39/16 (а. с. 63), від 13.06.2016 вих. № 44/16 (а. с. 65), від 16.06.2016 вих. № 48/16 (а. с. 66) стосовно контрольного зважування товару у вагонах на вагах ділянки "Сортувальна" без його вивантаження.

В подальшому на виконання вищевказаних заявок Закарпатської митниці ДФС, було проведено зважування вагонів 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 60446184 на станції Батьово, про що позивачем складено акти загальної форми (ГУ-23) № 9921 від 04.06.2016 та № 11011 від 16.06.2016 (а. с. 37, 44).

За наслідками митного огляду вагонів на предмет перевірки маси вантажу залізницею було складено акти загальної форми ГУ-23 (зваж по ГУ-78) № 662 від 14.06.2016 (а. с. 38), № 739 від 16.06.2016 (а. с. 39), № 738 від 16.06.2016 (а. с. 40), № 735 від 16.06.2016 (а. с. 41), № 734 від 16.06.2016 (а. с. 42) та № 733 від 16.06.2016 (а. с. 43).

З червня 2016 року в зоні митного контролю "Сортувальна" станції Батьово зони діяльності митного посту "Залізничний" було призупинено митні формальності щодо товару "деревина паливна..." до жовтня 2016 року.

20.10.2016 з метою проведення заходів митного контролю, спрямованих на виявлення та ймовірного недопущення незаконного переміщення через митний кордон України товарів з порушенням митних правил, начальником митного посту "Залізничний" було направлено залізниці листа за вих. № 07-70-61/34/2813 (а. с. 67, 68), з проханням дати вказівку про направлення залізничних вагонів №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 із товарами на ділянку перезавантаження станції Колчино контрагенту ДП "Мукачівське лісове господарство" для здійснення їх повного вивантаження та митного огляду із залученням експерта Закарпатської ТПП.

21.10.2016 вагони прибули на ст. Мукачево, про що працівниками залізниці було складено акт загальної форми № 64 від 21.10.2016 (а. с. 49).

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС від 01.11.2016 вих. № 07-70-61/34/2931 (а. с. 70), вагони відповідача, що перебували на ст. Мукачево, були направлені в пункт пропуску "Чоп" ст. Чоп, зони діяльності митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС для проведення їх вивантаження та митного огляду.

01.11.2016 вагони №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 прибули на ст. Чоп та згідно з листа начальника митного посту "Залізничний" від 09.11.2016 вих. № 07-70-61/34/3040 (а. с. 69) 10.11.2016 та 17.11.2016 були затримані і подані на ділянку перевантаження - контейнерний майданчик АТ "Закарпатінтерпорт", про що зазначено в актах загальної форми (ГУ-23) № 606 від 10.11.2016 (а. с. 52) та № 619 від 17.11.2016 (а. с. 53).

Повне вивантаження вагонів було проведено за актами загальної форми (ГУ-23) № 622 від 12.11.2016 (вагони 60446184, 67856476), № 623 від 14.11.2016 (вагони 64240104, 66064353), № 624 від 16.11.2016 (вагони 66562034, 66697152), № 625 від 17.11.2016 (вагони 65155921, 68465020), № 626 від 19.11.2016 (вагон 60602133) (а. с. 54 - 58).

У зв'язку із затримкою вагонів для митного догляду з травня по листопад 2016 року, відповідачу були нараховані додаткові платежі, понесені залізницею, розрахунок яких проведено за ставками Збірника тарифів №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317, із застосуванням коригувального коефіцієнта 2,302, про що складено акти загальної форми ГУ-23 (а. с. 26, 29, 45 - 48).

Так, за користування вагоном № 66064353 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 266405,36 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 161430,50 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 50321,70 грн, за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн, за телеграфне повідомлення (код 118) - 244,00 грн, за маневрову роботу (код 115) - 3367,80 грн, за подання/забирання вагону з під'їзної колії (код 118) - 2550,70 грн. Всього до сплати: 218087,80 грн, а з ПДВ (43617,56 грн) та тарифом Батьово - Чоп, Чоп - Батьово, Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 4700,00 грн - 266405,36 грн (розрахунок на а. с. 172, 173).

За користування вагоном № 64240104 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 262259,00 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 161430,50 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 53028,90 грн, за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн. Всього до сплати: 214632,50 грн, а з ПДВ (42926,50 грн) та тарифом Батьово - Чоп, Чоп - Батьово, Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 4700,00 грн - 262259,00 грн (розрахунок на а. с. 166).

За користування вагоном № 68465020 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 262817,48 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 161356,80 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 52098,90 грн, за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн, за телеграфне повідомлення (код 118) - 122,00 грн, за маневрову роботу (код 115) - 1347,10 грн. Всього до сплати: 215097,90 грн, а з ПДВ (43019,58 грн) та тарифом Батьово - Чоп, Чоп - Батьово, Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 4700,00 грн - 262817,48 грн (розрахунок на а. с. 163).

За користування вагоном № 66562034 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 258870,08 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 160362,40 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 50459,80 грн, за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн, за подання/забирання вагону з під'їзної колії (код 118) - 813,10 грн. Всього до сплати: 211808,40 грн, а з ПДВ (42361,68 грн) та тарифом Батьово - Чоп, Чоп - Батьово, Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 4700,00 грн - 258870,08 грн (розрахунок на а. с. 164).

За користування вагоном № 66697152 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 260327,00 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 160362,40 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 51813,40 грн, за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн, за маневрову роботу (код 115) - 673,60 грн. Всього до сплати: 213022,50 грн, а з ПДВ (42604,50 грн) та тарифом Батьово - Чоп, Чоп - Батьово, Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 4700,00 грн - 260327,00 грн (розрахунок на а. с. 165).

За користування вагоном № 60602133 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 265802,08 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 159736,20 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 55911,00 грн, за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн, за телеграфне повідомлення (код 118) - 244,00 грн, за маневрову роботу (код 115) - 2694,20 грн, за подання/забирання вагону з під'їзної колії (код 118) - 524,90 грн. Всього до сплати: 219283,40 грн, а з ПДВ (43856,68 грн) та тарифом Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 2662,00 грн - 265802,08 грн (розрахунок на а. с. 170).

За користування вагоном № 65155921 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 275038,36 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 154948,10 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 70441,10 грн, за маневрову роботу (код 115) - 1347,10 грн, за телеграфне повідомлення (код 118) - 244,00 грн. Всього до сплати: 226980,30 грн, а з ПДВ (45396,06 грн) та тарифом Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 2662,00 грн - 275038,36 грн (розрахунок на а. с. 169).

За користування вагоном № 67856476 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 269690,32 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 150491,40 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 70441,10 грн, за телеграфне повідомлення (код 118) - 244,00 грн, за маневрову роботу (код 115) - 1347,10 грн. Всього до сплати: 222523,60 грн, а з ПДВ (44504,72 грн) та тарифом Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 2662,00 грн - 269690,32 грн (розрахунок на а. с. 167).

За користування вагоном № 60446184 на станціях Батьово, Чоп та Мукачево було нараховано платежів на загальну суму 220114,24 грн, з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 140694,10 грн, за зберігання вантажу (код 116) - 39529,90 грн, за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн, за подання/забирання вагону з під'їзної колії (код 118) - 813,10 грн. Всього до сплати: 181210,20 грн, а з ПДВ (36242,04 грн) та тарифом Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, який складає 2662,00 грн - 220114,24 грн (розрахунок на а. с. 168).

Таким чином, загальна сума нарахованих до стягнення з відповідача платежів за затримку вагонів на прикордонній станції становить 2341323,92 грн (266405,36 +262259,00 + 262817,48 + 258870,08 + 260327,00 + 265802,08 + 275038,36 + 269690,32 +220114,24).

Наведені обставини та несплата відповідачем нарахованих платежів за затримку вагонів стали підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду з вимогою про їх стягнення.

Оцінивши всі встановлені обставини справи в їх сукупності згідно поданих до справи доказів, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються Цивільним кодексом Україні (ЦК України), Господарським кодексом України (ГК України), Митним кодексом України (МК України) та іншими підзаконними актами.

За пунктами 2, 5 ст. 306 ГК України передбачено, що суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457).

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав.

Статтею 5 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) визначено, що при відсутності відповідних положень в цій Угоді, застосовується національне законодавство тієї країни, в якій повноважна особа реалізовує свої права.

Відповідно до параграфів 1, 2 статті 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) визначено, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника. Відшкодування додаткових витрат здійснюється в порядку передбаченому статтею 31 "Оплата провізних платежів та неустойок".

Згідно з параграфу 1 статті 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, оплата провізних платежів є обов'язком: одержувача - перевізнику, який видає вантаж, за здійснене ним перевезення.

Слід вказати, що правове регулювання порядку та умов користування вагонами і контейнерами парку залізниць України, парку залізниць інших держав, а також тих, що належать підприємствам та орендовані ними, за час затримки на коліях залізниць загального користування, здійснюється за Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113.

Пунктом 2 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності вносять плату.

За приписами статті 119 Статуту залізниць України унормовано, що зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Відповідно до пунктів 3, 4 Правил користування вагонами і контейнерами, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

У відповідності до пунктів 6, 10, 12, 13 Правил користування вагонам і контейнерами, станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером.

Поряд з цим, нормою ст. 46 Статуту залізниць України передбачено плату за зберігання вантажу, що прибув на станцію, строк якого перевищує добу. Безкоштовний строк зберігання вантажу обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Пункт 9 Правил зберігання вантажів встановлює, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т. ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Таким чином, приписами законодавства унормовано обов'язок вантажовідправника, вантажоодержувача сплачувати залізниці плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням. Підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачені в пункті 121 Статуту залізниць України та пункті 16 Правил користування вагонами і контейнерами є вичерпними, затримку вагонів, пов'язану з митним оформленням, до цих підстав не віднесено (п. 17 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" ).

До того ж як зазначено у п. 5.15 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 №04-5/601, плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Згідно з параграфу 6 статті 28 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) передбачено, що якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла по причинам, не залежним від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв'язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Звідси слід дійти висновку, що у разі понесення перевізником додаткових витрат за затримку вагонів пов'язану з митним оформленням, вантажовідправник зобов'язаний відшкодувати йому всі платежі виставлені до сплати за користування вагонами.

Як вже зазначалось раніше, у зв'язку з тим, що вагони №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 по накладним з номерами відправки 33418583, 33418534, 33440124, 33456948, 33456914, 33498957, 33538950, 33538968, 406165 простоювали на станціях Батьово, Чоп та Мукачево Львівської залізниці за період з травня по листопад 2016 року у зв'язку з митним оглядом, ПАТ "Українська залізниця" нарахувало ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" плату за користування вагонами у розмірі 2341323,92 грн.

ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" заперечує необхідність оплати вищевказаних платежів, посилаючись на те, що витрати на проведення операцій, а також огляд (переогляд) товарів мають відшкодовуватися залізниці органом, з ініціативи якого вони проводились, тобто Закарпатською митницею ДФС України, враховуючи, що в судовому порядку (постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.05.2017 у справі 806/1410/16, а. с. 125 - 129) було визнано протиправними дії митниці по затримці вагонів підприємства на залізничній станції "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС.

Однак суд вважає такі доводи відповідача помилковими, а підстави для покладення обов'язку відшкодування заявлених до стягнення у позовній заяві сум на Закарпатську митницю ДФС необґрунтованими, такими, що суперечать нормам чинного законодавства, з огляду на нижче наведене.

З метою прискорення здійснення митних процедур, удосконалення порядку й умов переміщення через митний кордон України товарів (вантажів) залізничними вантажними поїздами, багажу та вантажобагажу в багажних вагонах, а також для регламентації взаємодії митних органів і залізниць України, спільним наказом Державної Митної служби України та Міністерства транспорту та зв'язку України від 18.09.2008 № 1019/1143 було затверджено Інструкцію про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури в міжнародному залізничному сполученні, і працівників залізниць України.

За пунктами 2.15., 2.16. Інструкції передбачено, що товари (вантажі), що прибувають на станцію призначення й перебувають під митним контролем, розміщуються в зонах митного контролю, які створюються на коліях загального користування й у яких товари (вантажі) перебувають під охороною залізниці, або, з дозволу митного органу, - в інших місцях чи під'їзних коліях, визначених як зони митного контролю згідно з Митним кодексом України і Порядком створення зон митного контролю та їх функціонування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 № 1947.

Працівники залізниць не мають права видавати товари (вантажі), що перебувають під митним контролем, виконувати з ними будь-які операції (навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування або зміну ідентифікаційних знаків чи маркування, нанесених на упаковку) без дозволу митниці.

Відповідно до п. 4.10. Інструкції, у разі надходження на прикордонну передавальну станцію товарів (вантажів), щодо яких є потреба проведення митного огляду (переогляду), посадова особа митниці призначення здійснює необхідні митні процедури відповідно до законодавства України.

У разі надходження на прикордонну передавальну станцію товарів (вантажів) з порушенням вимог цієї Інструкції або товарів (вантажів), щодо яких є потреба провести митний огляд (переогляд), посадова особа митниці призначення в накладній під найменуванням товарів (вантажів) учиняє запис "Пропуск заборонено" і зазначає підставу для прийняття такого рішення. Запис завіряється підписом і відбитком штампа "Під митним контролем" цієї посадової особи, і документи повертаються працівникові станції. Про затримку товарів (вантажів) складається акт загальної форми, у якому зазначається час початку й закінчення проведення митного огляду (переогляду) і який підписується особами, що брали участь у проведенні цього огляду (переогляду) (п. 4.11. Інструкції).

Приписами частини 5 ст. 338 Митного кодексу України унормовано, зокрема, що огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Водночас, частина 2 статті 218 Митного кодексу України, що міститься у главі 32 "Митні формальності на залізничному транспорті", в порівнянні із нормою ч. 5 ст. 338 МК України, якою визначено загальний для всіх видів транспорту порядок здійснення митного огляду, передбачає спеціальні норми проведення митних процедур (контролю) на залізничному транспорті .

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 218 МК України передбачено, що розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

При чому, розглядаючи поняття "інші операції", які здійснюються у разі необхідності проведення митного контролю та митного оформлення товарів, слід дійти висновку, що ними охоплюється і проведення маневрових робіт (постанова ВГС України від 11.12.2014 у справі № 908/356/14).

Митний контроль товарів у міжнародному залізничному сполученні здійснюється в зонах митного контролю (ч. 1 ст. 220 МК України).

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

В процесі розгляду справи суд встановив, що дії відділу митного оформлення №4 (Батєво) митного поста „Залізничний" по відношенню до зупинки вагонів відповідача є митними формальностями, на які розповсюджується обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, оскільки такий обов'язок визначений положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

До того ж, дії уповноважених осіб Закарпатської митниці ДФС щодо надання вказівок залізниці по маневруванню складом поїздів відповідача з однієї станції на іншу, з метою вчинення дій необхідних для митного контролю, повністю узгоджується з ч. 2 ст. 220 МК України, якою передбачено право здійснення митного огляду товарів поза пунктами пропуску через державний кордон або в місцях, визначених керівником органу доходів і зборів за погодженням з керівниками залізничної станції та органу охорони державного кордону України.

Вказане дозволяє запобігти порушенню розкладу руху поїздів на станції затримання вагонів із товаром та обґрунтовує правомірність дій залізниці по стягненню плати за проведення маневрових робіт, навіть за відсутності складених нею пам'яток форми ГУ-45, оскільки відомості про тривалість виконання залізницею маневрової роботи (початок та кінець даної роботи) відображені в актах загальної форми, які були оформлені протягом всього часу затримки рухомого складу вагонів відповідача.

Таким чином, з огляду на викладене, суд робить висновок, що стягнення коштів за користування вагонами, зберігання вантажу, виконання маневрової, огляду/переогляду вантажу та іншої роботи можливе не тільки за умови наявності попередньої згоди вантажовласника на вчинення таких дій, а й у інших випадках передбачених законом, у тому числі у випадку проведення митного контролю та митного оформлення товарів.

Аналогічної позиції притримується і Вищий господарський суд України у своїх постановах від 01 березня 2017 року у справі № 907/501/16, від 29 травня 2017 року у справі № 924/1178/16.

За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У свою чергу, майнова відповідальність перевізників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, може наступати за обставин, які засвідчуються актами (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 129 Статуту залізниць України).

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, на підставі актів загальної форми ГУ-23 та ГУ-78 (а. с. 25 - 58), які складено відповідно до приписів чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, як це передбачено п. 10 Правил користування вагонам і контейнерами та п. 9 Правил зберігання вантажів, було розраховано плату за користування вагонами, збір за зберігання, зважування вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, збір за подання/забирання вагону з під'їзної колії, тариф та плату за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку вагонів відповідача за номерами 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 .

Вищевказані нарахування також внесено до накладних з номерами відправки 33418583, 33418534, 33440124, 33456948, 33456914, 33498957, 33538950, 33538968, 406165 (а. с. 16 - 24).

Так, плату за користування вагонами застосовано позивачем відповідно до п. 1 розділу 5, табл. 1 "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами" ставка за користування вагоном за 45 годин 206,20 грн, понад 45 годин - 16,00 грн за кожну годину за 1 вагон, із урахуванням коефіцієнта, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами, в розмірі 2,302 (коефіцієнт коригування).

Плату за зберігання вантажу нараховано відповідно до п. 2 розділу 3 "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами", а саме: після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу у розмірі: 4,00 грн за одну тону при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах за масу брутто, округлену до повних тонн, та збір за кожну добу 1,60 грн за одну тону - при зберіганні вантажу на землі.

Телефонограмний збір нарахований відповідно до п. 10 розділу 3, табл. 3 "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами" ставка за повідомлення телеграфом 53,00 грн*2,302 (коефіцієнт коригування).

Плату за зважування вантажу нараховано відповідно до п. 4.1 розділу 3 "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами" за ставкою за 1 вагон 75,20 грн*2,302 (коефіцієнт коригування).

Плату за маневрові роботи нараховано у відповідності до п. 1.8 розділу 3 "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами" за ставкою у розмірі 292,60 грн за кожні півгодини роботи локомотива залізниці, що виконується не одночасно з подачею вагонів.

Плату за подавання/забирання вагону з під'їзної колії нараховано відповідно до розділу 3, табл. 1 та 2 "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами".

Також позивачем нараховано до стягнення з відповідача вартість тарифів: Батьово - Чоп, Чоп - Батьово, Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, розмір якого складає 4700,00 грн та Батьово - Мукачево, Мукачево - Чоп, вартість якого складає 2662,00 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, господарський суд встановив, що їх суми вірні.

Господарський суд приймає акти загальної форми, надані позивачем, як належну підставу для задоволення позовних вимог, оскільки акти містять достатню інформацію щодо затримки вагонів залізницею, у зв'язку з проведенням митного огляду, зокрема щодо часу затримки та розрахунку суми додаткових платежів за період простою вагонів, а тому оцінюються судом як належні докази понесення залізницею додаткових витрат, що пов'язані з митними формальностями, оскільки ними, в сукупності із іншими доказами (а. с. 90 - 92), в достатній формі підтверджено облік часу користування вагонами (час перебування вагонів у пунктах навантаження, вивантаження та на під'їзних коліях) та нарахування плати за користування ними.

Окрім того, факт проведення залізницею операцій, пов'язаних з оглядом товару за запитом митниці, ніким не заперечується, отже витрати залізниці мають бути відшкодовані по факту їх завдання вантажовідправником товару, який, в свою чергу, може стягнути понесені ним збитки у розмірі вартості сплачених витрат з органу, з ініціативи якого було проведено затримання товару на залізниці в регресному порядку.

З урахуванням викладеного, господарський суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про відсутність підстав для оплати додаткових платежів за відсутності у відповідача зобов'язань по їх оплаті перед залізницею, у зв'язку з укладенням із ТОВ "Метрудтранс" договору № МРТ-99 про надання послуг з організації перевезень вантажів від 16.11.2015, оскільки, по-перше, чинним законодавством передбачено, що обов'язок щодо оплати додаткових операцій, пов'язаних з митними формальностями, покладається на власників товару, яким ТОВ "Метрудтранс" не є, а по-друге, відповідач є зобов'язаною перед залізницею особою в частині сплати додаткових платежів на підставі укладеного між ними договору № ПЗ/ДН-4/15/91/ДНЮ-4 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 27.05.2015 (а. с. 184 - 186).

Враховуючи вказане, та те, що чинним законодавством не передбачено, що плата за користування вагонами є безкоштовною, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" про стягнення з ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" плати за користування вагонами у розмірі 2341232,92 грн, оскільки в матеріалах справи містяться докази, що підтверджують розмір додаткових витрат залізниці через затримку вагонів за №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 для проведення митного огляду.

Разом з тим, враховуючи повноваження, надані суду при прийнятті рішення пунктом 6 ст. 83 ГПК України, господарський суд вважає за необхідне відстрочити його виконання до 31.10.2017, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом (п. 7.2 Постанови).

Реалізовуючи надане суду право щодо відстрочення виконання рішення суду, господарський суд у даній справі враховує матеріальні інтереси обох сторін спору; їх фінансовий стан; ступінь вини відповідача у виникненні додаткових платежів у залізниці; наявність у провадженні господарського суду Житомирської області інших позовів, в яких заявлено вимогу про стягнення з відповідача великих сум платежів за затримку вагонів, одночасне примусове виконання рішення суду по яким призведе до збільшення збитків ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" на суму виконавчого збору, арешту коштів на банківських рахунках підприємства, та може завдати негативних наслідків у вигляді неможливості сплати податків, виконання державних чи міжнародних контрактів по поставці деревини іноземним контрагентам, що може призвести до призупинення діяльності суб'єкта господарювання та подальшого банкрутства підприємства.

На думку суду, відстрочка виконання рішення сприятиме, як можливості продовження господарської діяльності відповідача, так і зробить реальною сплату заборгованості перед ПАТ "Українська залізниця".

Щодо клопотання третьої особи (Закарпатської митниці ДФС), викладеного у поясненні (а. с. 137 - 139), про застосування строку позовної давності у справі № 906/414/17, мотивованого тим, що позовна заява подана позивачем із пропуском дев'ятимісячного строку, як-то передбачено ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою с т о р о н и у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого позовна давність застосовується тільки на підставі заяви, зробленої стороною у справі.

Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 ГПК передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 ГПК та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності з нормами ГПК, суд дійшов висновку, що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони, в той час як треті особи без самостійних вимог на предмет спору правом подачі вище вказаної заяви не наділені (п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", постанова ВСУ від 24.06.2015 № 6-738цс15, постанова ВСУ від 18.03.2015 № 6-25цс15).

Вказане є підставою для відмови Закарпатській митниці ДФС в задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності у справі № 906/414/17.

У зв'язку із задоволення позову у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, ст. 82, п.6 ч.1 ст. 83, ст.ст. 84-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарства" (12201, Житомирська область, Радомишльський район, місто Радомишль, вулиця Київська, будинок 6 , ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" ( 88018, вул. Ф.Тіхого,8, м.Ужгород, Закарпатська область, , р/р 8886 в філії ЗОУ АТ "Ощадбанк" , МФО 312356):

- 2 341 323,92 грн нарахованих платежів за час затримки вагонів;

- 35 119, 86 грн судового збору.

Відстрочити виконання рішення суду до 31 жовтня 2017 року.

Видати наказ.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05 липня 2017року.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (простою)

3 - відповідачу (рек. з повід.)

4 - Закарпатській митниці ДФС (простою)

5 - ТОВ "Метрудтранс" (рек. з повід.)