ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р.Справа № 915/167/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Міського комунального підприємства Миколаївводоканал

на рішення господарського суду Миколаївської області від 18.05.2017р.

по справі №915/167/17

за позовом: Міського комунального підприємства Миколаївводоканал

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення № 70-ріш від 27.12.2016р.,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017р. Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним в частині пунктів 2, 3, 4, рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2016 № 70-ріш (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог вх.№5320/17 від 10.04.2017р.), а саме:

- « 2. Визнати дії міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.»;

- « 3. За вчинення порушення, вказаного в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти штраф на міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.»;

- « 4. Зобовязати міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у 20-тиденний термін з дня одержання цього рішення вжити заходи, спрямовані на поновлення водопостачання ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, про що повідомити територіальне відділення у пятиденний термін з моменту завершення проведення відповідних заходів з наданням до територіального відділення копій підтверджуючих документів.»

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача не відповідає чинному законодавству, зокрема положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про питну воду та питне водопостачання, прийнятого в результаті неправильного застосування норм матеріального права та неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Відповідач зазначає про існування лише одного водопровідного вводу, який належить ФОП ОСОБА_2, до якого підключено засіб обліку води, але не конкретизує його місце (вводу), що свідчить про неналежний розгляд наявних документів та передчасних висновків. А посилання відповідача на постанову КМУ від 01.06.2011 № 869 остаточно підтверджує безпідставність вимог за Рішенням. З огляду на це, викладені доводи відповідача про зловживання монопольним становищем позивачем, яке полягає в ущемлені інтересів споживачів, не доведені.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.03.2017р. порушено провадження у справі №915/167/17 за вказаним позовом з призначенням до розгляду в судовому засіданні.

У відзиві на позовну заяву, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на те, що позивач не наводить жодних положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», яким не відповідає оскаржуване рішення. Відділення вважає, що висновки, які містяться в оскаржуваному рішенні, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а доводи позивача щодо неправомірності рішення відділення є необґрунтованими.

У письмових поясненнях по справі позивач зазначає, що відповідач не встановивши дійсні обставини справи передчасно прийняв незаконне рішення, а ФОП ОСОБА_2 в договірному порядку взяв на себе зобовязання дотримуватись Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які ним і було порушено.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.05.2017 року (суддя Смородінова О.Г.) у задоволенні позовних вимог Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем ані в позовній заяві, ані в заяві про зменшення розміру позовних вимог, ані в поясненнях на відзив не наведено жодної з обовязкових підстав, передбачених ч.1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", згідно якої рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2016 № 70-ріш підлягає скасуванню.

На думку суду, адміністративна колегія дійшла вірного висновку про те, що дії МКП «Миколаївводоканал», які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч. 1 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, МКП «Миколаївводоканал» просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 18.05.2017р. у справі №915/167/17 та ухвалити нове, яким задовольнити в повному обємі позовні вимоги.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального права (ст.29 ГК України, п.2 ст.50, ч.1 ст.13 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-7, 32,34,35,36,43,54,57,63 ГПК України), на недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, що є підставою для скасування рішення.

Скаржник зазначає, що ним в позовній заяві наголошувалось, що припинення безоблікового водокористування відбулось шляхом опломбування вентиля пломбою №13403409 «фоворит» в головному (вуличному) колодязі за актом №00520 від 02.11.2015р.

З огляду на наявне підключення до внутрішньобудинкових мереж житлового будинку обєкту ФОП ОСОБА_2 (в т.ч. за довідками ЖКП ММР «Бриз») наслідком такого опломбування вентиля жодним чином не могло бути припинення водопостачання споживачу, оскільки неможливо здійснити відключення того, що не було підключено до житлового будинку. До того ж, ФОП ОСОБА_2 прозвітував про обсяги фактично спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за листопад 2015р. по договору №А/3117 від 01.01.2009р.

Саме за умовами договору №А/3117 від 01.01.2009р. Споживач зобовязався дотримуватись в т.ч. вимог Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190, Тимчасовими правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в місті Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради від 22.04.201р. №45/10 і в разі їх порушення у позивача наявні всі правові підстави для припинення саме безоблікового водокористування (самовільного користування або приєднання до комунальної водопровідної мережі або мережі водовідведення). До того ж, суду першої інстанції було відомо, що відносно ФОП ОСОБА_2 існує вимога позивача про стягнення коштів саме за безоблікове водокористування (справа №915/174/17) за результатами розгляду якої 16.05.2017р. на користь позивача прийнято рішення.

Таким чином, рішення відповідача, а відповідно і рішення суду першої інстанції прийнято в результаті неповного зясування обставин, які мають значення для справи та в результаті неправильного застосування матеріального права, а відносно суду першої інстанції ще й з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом, заслухавши пояснення присутнього в засіданні представника позивача, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено господарським судом, 24.12.2016р. Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, за результатами розгляду матеріалів справи № 2-26.213/59-2016 за заявою ФОП ОСОБА_2 щодо наявності в діях Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, прийнято рішення № 70-ріш, яким адміністративна колегія вирішила:

1. Визнати, що міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у 2014-2015 роках та по теперішній час 2016 року є таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж м. Миколаєва Миколаївській області, що належать йому чи ним використовуються, як таке, що не має на цих ринках жодного конкурента;

2. Визнати дії міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

3. За вчинення порушення, вказаного в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти штраф на міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень;

4. Зобовязати міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у 20-тиденний термін з дня одержання цього рішення вжити заходи, спрямовані на поновлення водопостачання ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, про що повідомити територіальне відділення у пятиденний термін з моменту завершення проведення відповідних заходів з наданням до територіального відділення копій підтверджуючих документів.

З рішення вбачається, що Міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал', ідентифікаційний код 31448144 (адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161) є юридичною особою та здійснює свою діяльність на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого розпорядженням управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 18.12.2015 № 333р.

Предметом діяльності Підприємства згідно зі Статутом є централізоване надання послуг з водопостачання та водовідведення.

За інформацією Миколаївської міської ради, наданою листом від 04.03.2016 № 2325/02.02-01.-02/14/16, протягом 2014-2015 років та поточного 2016 року послуги з водопостачання та водовідведення в межах мереж МКП «Миколаївводоканал» іншими субєктами господарювання не надавалися.

МКП "Миколаївводоканал" надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення ФОП ОСОБА_2 відповідно до укладеного між ними договору на постачання питної води та приймання стічних вод № А/3117 від 01.01.2009 (надалі договір № А/3117).

З матеріалів звернення встановлено, що 02.10.2015 представниками Підприємства було проведено огляд та перевірку системи водопостачання за адресою: вул. Наваринська, 29, за результатами якої відносно ФОП ОСОБА_2 складено акт про порушення № 00305.

В цьому акті, зокрема зазначено, що при обстежені виявлено безоблікове водокористування у вуличному колодязі на полив 4-х клумб.

03.11.2015 ФОП ОСОБА_2 припинено водопостачання до офісу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та виставлено рахунок № 13004807 від 03.11.2015 на суму 9786,48 гривень, з розрахунку 1685 м3 за тарифом на водопостачання 5,808 грн./м3, як за самовільне водокористування.

При цьому, всупереч зазначеному на рахунку терміну його сплати 3 (три) банківських дня, по закінченню якого надання послуг припиняється без попередження, припинення водопостачання відбулось одночасно з виставленням рахунку.

З того часу і до часу звернення споживача до Відділення, заявник направляв чисельні звернення до Підприємства щодо поновлення водопостачання, призначення комісії по факту відключення від водопостачання та, з різними проміжками часу, відбувалось пломбування/розпломбування приладу обліку споживача. Проте, питання щодо самовільного водокористування споживачем не було вирішене.

Станом на теперішній час, послуги з водопостачання ФОП ОСОБА_2 не надаються.

У звернені споживач зазначає, що опломбування вводного крану здійснено за територією його квартири, яка використовується як офісне приміщення, а внутрішньобудинкові мережі належать ЖКП ММР "Бриз".

Тобто, у точці приймання води відповідно до умов діючого вищенаведеного договору № А/3117, споживача позбавлено можливості отримувати послуги з централізованого водопостачання.

В ході проведення розслідування обставин даної справи, Відділенням було одержано пояснення та копії документів від МКП «Миколаївводоканал», інших субєктів господарювання, водомережі яких повязані із системою водопостачання ФОП ОСОБА_2, та доводи ЖКП ММР «Бриз».

Здійснивши аналіз одержаних матеріалів, Відділення на підставі Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, умов договору № А/3117, відповідей ПП «Мережа Аптек Медпрепарати» та ЖКП ММР «Бриз», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дійшло висновку, що в своїй сукупності всі виявлені докази та наведені норми свідчать про відсутність у МКП «Миколаївводоканал» належних правових підстав для припинення водопостачання ФОП ОСОБА_2.

Так, прийняття МКП «Миколаївводоканал» рішення щодо факту наявності у ФОП ОСОБА_2 самовільного підключення до мереж водопостачання та застосування у звязку з цим відповідних заходів реагування, не ґрунтувалось на належній базі фактичних обставин та фактів, та нормах права.

В ході проведення розслідування по справі, Відділенням не було одержано жодного документу, зміст якого б підтверджував факт передачі мережі водопроводу (її частини) на баланс ФОП ОСОБА_2.

МКП «Миколаївводоканал» не було доведено наявність у діях ФОП ОСОБА_2 складу порушення у вигляді самовільного підключення.

В основу висновків Підприємства покладені лише припущення: щодо субєкта вчинення порушення; щодо причинно-наслідкового звязку між діями субєкта, спрямованими на нелегальне приєднання до мереж водопостачання та наслідками у вигляді безоблікового використання води.

Таким чином, МКП «Миколаївводоканал» переклав власну провину у безгосподарському поводженню із водопровідними мережами на свого абонента, за відсутності на те належним чином оформлених документів.

Саме така поведінка є характерною для монопольного утворення, яким є МКП «Миколаївводоканал».

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог МКП «Миколаївводоканал» та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

МКП "Миколаївводоканал" на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, серії АТ № 500065, строк дії якої з 19.05.2012 по 18.05.2017, надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VІІ, яким, зокрема внесено зміни до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, МКП «Миколаївводоканал» на теперішній час є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), та яке забезпечує їх розповсюдження в межах системи комунального водопостачання та каналізації, що знаходяться на балансі Підприємства.

Відповідно до ОСОБА_1 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605, відділенням проведено дослідження становища МКП «Миколаївводоканал» на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, та встановлено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» МКП «Миколаївводоканал» протягом 2014-2015 та поточного періоду 2016 року є таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж в м. Миколаєва, що належать йому чи ним використовуються, як таке, що не має на цих ринках жодного конкурента. Зазначена обставина позивачем не заперечується.

Відповідно до пункту 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 № 1468/21780, субєкти господарювання, що здійснюють господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або водовідведення, повинні дотримуватися актів законодавства, якими регулюється діяльність у сфері природних монополій і сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно пункту 2.2 вказаних Ліцензійних умов, провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення можливе при виконанні, зокрема, умов надання послуг споживачам згідно з умовами договору, укладеного відповідно до типового договору, затвердженого відповідним нормативно-правовим актом.

Статтею 2 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (надалі Закон) визначено, що дія цього Закону поширюється на всі суб'єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об'єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

Статтею 7 Закону визначено, що держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом, зокрема, забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання.

Статтею 16-1 Закону передбачено, що з метою запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру через припинення питного водопостачання споживачам (крім населення) у разі несплати або внесення не в повному обсязі плати за використану ними питну воду встановлюється екологічна броня питного водопостачання. Порядок обмеження та складання переліку споживачів питної води, до яких застосовується обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначені положення містяться і в статті 23 цього Закону відносно прав підприємств питного водопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону екологічна броня питного водопостачання мінімальний рівень використання питної води споживачами (крім населення), необхідний для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон): житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону за розподілом житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення, централізоване постачання води та водовідведення віднесено до комунальних послуг.

Згідно статті 16 Закону порядок надання житлово-комунальних послуг має відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Частиною 3 статті 16 Закону визначено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду; міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками таких відносин є власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону встановлено, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Закон передбачає істотні (обовязкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем.

Статями 20, 21 та 22 Закону визначені права та обовязки споживача, виконавця та виробника у сфері житлово-комунальних послуг.

Узагальнюючий аналіз наведених законодавчих норм свідчить, що:

- комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, випадки перерви у наданні послуг встановлюються виключно законом;

- застосовується обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання, що забезпечує мінімальний рівень використання питної води споживачами (крім населення).

- Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, не містять положень, які надають виконавцю послуг право на припинення надання послуг.

Отже, вказаними законодавчими нормами не передбачено права повного припинення надання послуг з централізованого водопостачання, зокрема, у разі безоблікового водокористування.

Натомість, позивач, за наслідками складання Акту № 00305 від 02.10.2015, в порушення вказаних вище законодавчих норм, 03.11.2015 припинив надання ФОП ОСОБА_2 послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, чим позбавив споживача закріпленого Законом України «Про житлово-комунальні послуги» права на безперебійне отримання житлово-комунальних послуг та гарантованого державою права на забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі Закон) зловживанням монопольним становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести, зокрема до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За умов значної конкуренції на ринку наведені вище дії МКП "Миколаївводоканал" були б неможливими, оскільки, маючи зацікавлення продати свій товар (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення), МКП "Миколаївводоканал" мало б вживати заходів щодо неухильного додержання вимог нормативно-правових актів для недопущення ущемлення інтересів споживачів.

В свою чергу за наявності значної конкуренції на ринку споживач міг би обрати для себе іншого постачальника послуг, який дотримується вимог законодавства та не допускає ущемлення його законних інтересів, які полягають в одержанні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виключно на тих умовах, що передбачені законодавством.

Наслідком таких дій Підприємства є ущемлення інтересів споживача послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що є однією із кваліфікуючих ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку.

Згідно частини третьої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживання монопольним становищем забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно підпункту 2.2.10 пункту 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 № 1468/21780, провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення можливе при виконанні, зокрема, умов недопущення зловживання монопольним становищем у будь-якій формі.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція.

Отже, дії МКП «Миколаївводоканал», які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які-були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно зі ст. 1, 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Територіальне відділення Антимонопольного комітету України є органом у системі органів Антимонопольного комітету України, утвореним для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України ЗУ "Про Антимонопольний комітет України", іншими актами законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затверджене Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001р. №32-р.

У сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та ін. відповідно до ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Відповідно до п. п. 5, 7 ч. 5 ст. 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Згідно частини третьої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживання монопольним становищем забороняється і тягне за собою відповідальність згідно її законом.

Отже, субєкти господарювання повинні усвідомлювати можливість настання певного обмеження діяльності і настання відповідальності у разі, зокрема, вчинення субєктом господарювання, який займає монопольне становище, дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку, що є порушенням вказаного законодавства.

Відповідна правова позиція міститься у пункті 15.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», де зазначено, що субєкти господарювання мають усвідомлювати можливість настання як певного обмеження їх діяльності з точки зору дотримання конкурентного законодавства, так і відповідальності за його порушення. Прийнявши оскаржуване рішення за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 2-26.213/59-2016, під час розгляду якої відділенням було встановлено в діях позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, та притягнувши позивача до відповідності за вчинення такого порушення у вигляді накладення штрафу, відділення виконувало покладене статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» завдання щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, а тому діяло в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Отже, виходячи з наведених норм та обставин справи, адміністративна колегія дійшла вірного висновку про те, що дії МКП «Миколаївводоканал», які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч. 1 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства Миколаївводоканал залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 18.05.2017р. у справі №915/167/17 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук