ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року Справа № 904/1059/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: Шевченко В.Є. - представник, довіреність № б/н від 20.12.2016 р.;

від відповідача: Шевченко О.А. - представник, довіреність № 25/14 від 06.03.2017 р.;

від третьої особи: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк",

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛО",

м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 ,

м. Дніпро

про стягнення 135 818,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.12.2016 р. складає 3 548 603,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛО", про стягнення 135 818,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.12.2016 р. складає 3 548 603,75 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані не виконанням з боку Відповідача, як Поручителя зобов'язань за Договір поруки № БЯ-310/208/2008 від 02.07.2008 р., укладеним між сторонами, в частині повернення з боку Боржника ( Третьої особи ) заборгованості за Кредитним договором № МЬ-310/208/2008 від 02.07.2008 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», з однієї сторони, та громадянином ОСОБА_4

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 р. ( суддя Петренко Н. Е. ) у справі № 904/1059/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що Договір поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 р. є неукладеним, оскільки у діях Відповідача не вбачається особисте волевиявлення по його укладенню. Неукладення договору, тобто його відсутність, не може породжувати цивільних прав та обов'язків як для його сторін, так і для осіб, що поручаються перед кредитором за його виконання боржником.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 р. у справі № 904/1059/17, та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч. 2 ст. 180 ГК України, оскільки Договір поруки № 811-310/208/2008 від 02.07.2008 р. на сьогоднішній день є укладеним, адже сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір поруки № 811-310/208/2008 від 02.07.2008 р. на сьогоднішній день є правомірним, адже його недійсність прямо не встановлена законом. Більше того, не існує жодного судового рішення про визнання Договору поруки № 8Я- 310/208/2008 від 02.07.2008 р. недійсним.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволені відмовити в повному обсязі, оскільки особа яка підписала начебто від імені Відповідача «договір поруки» не мала необхідних повноважень, Відповідач жодних дій відносно прояву своєї волі на укладення договору поруки не здійснював, рішення загальних зборів про укладення договору поруки не приймали, а від так відсутні усі необхідні елементи для того, щоб можна було стверджувати що договір поруки між Позивачем та Відповідачем був укладений. Не укладений договір не породжує будь-яких наслідків, а від так визнання його недійсним не вимагається.

Також, Відповідач зазначає на тому, що фактично дізнався про наявність «договору поруки» лише після отримання копії позовної заяви. Щодо посадової інструкції «директора з персоналу», то Відповідач посилається на те, що ОСОБА_5 був звільнений із займаної посади в 2011 році. Відповідно до довідки з відділу кадрів, посадова інструкція робітника зберігається 5 років, після чого утилізується. Відповідач наполягає, що жодний документ не наділяв директора з персоналу повноваженням на укладення від імені ТОВ «АЛЛО» договорів поруки. Щодо печатки, то TOB «АЛЛО» звертаємо увагу на те, що наявність печатки ( дійсність якої не перевірялось ) само по собі не породжує будь-яких прав та обов'язків, володільця печатки.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить суд в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І.М. у складі колегії суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 р. апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів у складі: Кощеєва І. М. (головуючий), суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В. Розгляд справи призначено на 30.05.2017 р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 22.06.2017 р.

У судове засідання 22.06.2017 р. представник Третьої особи не з'явився. Про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, проте своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався.

У судовому засіданні 22.06.2017 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено матеріалам справи, 02.07.2008 р. між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступник прав та обов'язків якого виступає Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" ( Банк ) та громадянином України ОСОБА_4 ( Позичальник ) було укладено Кредитний договір № МL-310/208/2008, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 150 000,00 доларів США, що підтверджено валютним меморіальним ордером № 1 від 02.07.2008 р.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Виконання зобов'язання, відповідно до ст. 546 ЦК України може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб ( ст. 553 ЦК України ).

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника по Кредитному договору, 02.07.2008 р. між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" в особі директора по персоналу ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту ( Поручитель ) був укладений Договір поруки № SR-310/208/2008, відповідно до п. п. 1.1, п. 1.2 якого Поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником ( Позичальником ) його боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором № МL-310/208/2008, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, це означає, що Кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно.

22.11.2016 р. Банк направив на адресу Поручителя досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором, в якій Банк вимагав погасити заборгованість по Кредитному договору в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги.

За твердженням Позивача, станом на дату подання позовної заяви вимоги щодо погашення заборгованості по Кредитному договору були проігноровані Позичальником та Поручителем. Заборгованість Позичальника перед Банком по Кредитному договору станом на 06.12.2016 р. складає 135 818,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.12.2016 складає 3 548 603, 75 грн., з яких: 123 874,08 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 11 944,76 доларів США - заборгованість по відсоткам.

Враховуючи вищевикладене, Позивач звернувся до Відповідача з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Відповідача, як поручителя за Третю особу.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити Позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що п. 11.10. Статуту ТОВ "АЛЛО" містить обмеження повноважень директора, згідно з якими директор не має право укладати договори поруки без відповідного рішення Загальних зборів. Зальні збори Учасників ТОВ "АЛЛО" не приймали рішень щодо укладення договору поруки перед Позивачем, як забезпечення належного виконання прийнятих зобов'язань ОСОБА_4 Більш того, жодних довіреностей на представництво інтересів ТОВ "АЛЛО" на ім'я ОСОБА_5 не видавалось.

Місцевий господарський суд оскаржуваним рішенням у даній справі відмовив Позивачу у задоволені вимог, дійшовши висновку, що Договір поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 є неукладеним, оскільки враховуючи приписи Статуту ТОВ "АЛЛО", у діях Відповідача не вбачається особисте волевиявлення по укладенню Договору поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 р.

Однак, апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також згідно ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як вбачається з і змісту Договору поруки № 811-310/208/2008 від 02.07.2008 р. сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а отже відсутні підстави вважати Договір поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 р. неукладеним з підстав відсутні встановлених законодавством умов, необхідних для їх укладення ( відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч. 2 ст. 180 ГК України, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо обставин встановлених судом першої інстанції, які мають значення для справи.

Так, з матеріалів справи вбачається і місцевим судом встановлено, що відповідно до п. 11.10 Статуту ТОВ "АЛЛО", який діяв на час спірних правовідносин, визначено, що Директор не має право укладати договори поруки без відповідного рішення Загальних зборів. Відповідно до довідки ТОВ "АЛЛО" за вих. № 186 від 06.03.2017 р.: у 2008 році Зальні збори Учасників ТОВ "АЛЛО" не розглядали питання щодо укладення договору поруки з ПАТ "ОТП БАНК" за неналежне виконання грошових обов'язків фізичної особи ОСОБА_4, у зв'язку із чим рішення щодо укладання договору поруки не ухвалювалось; у 2008 році на ім'я ОСОБА_5 довіреність із повноваженнями на укладання будь-яких договорів, у тому числі договору поруки - не видавалась.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що як вбачається зі змісту Договору поруки, його підписано від імені ТОВ "АЛЛО" навіть не директором підприємства, повноваження якого регламентуються Статутом ТОВ "АЛЛО", а «директором з персоналу».

Тобто, вказаний письмовий правочин вчинений особою від імені ТОВ "АЛЛО" з перевищенням повноважень, яка діяла не на підставі довіреності, не на підставі закону або адміністративного акта.

Доказів наступного схвалення з боку ТОВ "АЛЛО" Договору поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 р., вчиненого від її імені директором по персоналу ОСОБА_5 - суду не надано.

Відсутність наступного схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, є підствою для визнання такого правочину недійсним ( ст. 241 ЦК України ).

Договір поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 р. містить умову (пункт) про підписання його директором по персоналу ОСОБА_5, який діє на підставі статуту підприємства, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність Банку з таким статутом у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не бере до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом. Таким чином, імперативним приписом даної правової норми визначено обов'язок держави щодо захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Права господарського суду щодо прийняття рішення встановлено ст. 83 ГПК України, згідно якої господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Враховуючи імперативний припис ст. 20 ГК України щодо обов'язку держави захищати права і законі інтереси суб'єктів господарювання, то приписом ст. 83 ГПК України на господарський суд покладено обов'язок при прийнятті рішення визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним ( абзац другий ч. 5 ст. 216 ЦК України ). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони ( п 2.3. Постанова, Пленум Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 р., № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" ).

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги те, що зміст Договір поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 р., пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, суд апеляційної інстанції керуючись ст. 20 ГК України, п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК, за власною ініціативою визнає цей договір недійсним.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори, а тому, недійсність договору, не може породжувати цивільних прав та обов'язків як для його сторін, так і для осіб, що поручаються перед кредитором за його виконання боржником.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні позову та залишення без задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк".

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи рішення по даній справі, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, а тому, згідно ст. 104 ГПК України, оскаржуване рішення слід скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК, ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 р. у справі № 904/1059/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Визнати недійсним Договір поруки № SR-310/208/2008 від 02.07.2008 р., укладений між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЛО".

В задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 26.06.2017 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.В. Чус