ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р. Справа № 925/620/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_1 прокурор відділу прокуратури Черкаської області,

від позивача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом першого заступника керівника Смілянської місцевої

прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської

ради, м. Сміла, Черкаської області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

м. Сміла, Черкаської області

про стягнення 606 906 грн. 64 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся перший заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської ради до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення з відповідача 606 906 грн. 64 коп. збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 травня 2017 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 29 червня 2017 року.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 травня 2017 року було зобовязано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 29 червня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/620/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків завданих внаслідок безоплатного користування земельною ділянкою у розмірі 606 906 грн. 64 коп., в обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на приписи ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 122, 123, 124, 156, 157 ЗК України та зазначав, що земельна ділянка площею 2,9453 га по вул. Ржевська,5 в м. Сміла, Черкаської області використовується відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства. Документи, що посвідчують право власності або право користування земельної ділянки у відповідача відсутні, чим спричинено позивачу збитки.

При цьому прокурор 25 травня 2017 року звернувся з листом до Смілянської міської ради та повідомив позивача про використання відповідачем землі без правовстановлюючих документів, а також про підготовку даного позову в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування.

Законом України від 14 жовтня 2014 року N1697-VII Про прокуратуру (далі - Закон), який набрав чинності 15 липня 2015 року, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), зокрема до статей 2 та 29.

Зазначеними статтями ГПК регламентовано участь прокурора у розгляді справ.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві (ч. 2 ст. 2 ГПК України).

Підстави представництва прокурором інтересів держави визначені статтею 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року N1697-VII Про прокуратуру, а саме: у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, згідно з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серійний номер СА№129138 від 26 травня 2010 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на комплекс нежитлових будівель за адресою: вул. Ржевська,5, м. Сміла, Черкаської області. Підстава виникнення права власності договір купівлі продажу від 25 березня 2010 року за №622 (копія договору міститься в матеріалах справи).

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 80 ЗК України суб'єктом права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Частиною 2 ст. 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п.п.1 п. б ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що до виключної компетенції міських рад відносяться регулювання земельних відносин.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням сесії Смілянської міської ради №40-26/VІ від 27 червня 2013 року Про передачу земельної ділянки ФОП ОСОБА_3 під комплекс виробничої бази на вул. Ржевській,5 в оренду було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 під комплекс нежитлових будівель виробничої бази на вул. Ржевській, 5, площею 2,9453 га в оренду строком на 10 років з цільовим призначенням - землі промисловості.

Надано відповідачу під комплекс нежитлових будівель виробничої бази на вул. Ржевській, 5 земельну ділянку (кадастровий номер :06:003:0092) площею 2,9453 га за рахунок земель комунальної власності Смілянської міської ради не наданих у власність або постійно забудованих земель, у тому числі земель, що використовуються для транспорту та звязку, у тому числі інших в оренду строком на 10 років з дати прийняття цього рішення.

Запропоновано відповідачу зареєструвати земельну ділянку та право оренди на землю в порядку, встановленому чинним законодавством.

Водночас подальших дій для оформлення правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку відповідач не вчиняв.

Листом від 14 лютого 2014 року №86/01-01-53 позивачем було направлено відповідачу проект договору оренди земельної ділянки площею 2,9453 га під комплекс нежитлових будівель виробничої бази на вул. Ржевській,5 у м. Сміла для погодження та підписання. Однак вказаний лист залишився без відповіді.

Аналогічний лист направлявся відповідачу також 19 березня 2015 року. Проте зазначений лист відповідачем також було залишено без розгляду.

В пунктах 3.7., 3.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин зазначено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N 284.

Вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Як вже зазначалося вище, з рішення №40-26/VІ від 27 червня 2013 року Про передачу земельної ділянки ФОП ОСОБА_3 під комплекс виробничої бази на вул. Ржевській,5 в оренду вбачається, що земельна ділянка площею 2,9453 га надається відповідачу за рахунок земель комунальної власності Смілянської міської ради не наданих у власність або постійно забудованих земель.

Водночас, з договору купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.23-25) вбачається, що попередньому власнику нерухомості, земельна ділянка, на якій воно розміщене, належала на праві постійного користування.

Тобто, попередньому власнику нерухомого майна земельна ділянка на праві приватної власності не належала.

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п. д ч. 1 ст. 156 ЗК України).

Згідно ч. 2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N 284 Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно із п. 3 постанови відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 постанови встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 січня 2016 року N 21 Про утворення комісії з визначення розмірів збитків по платі за землю утворено комісію з визначення розмірів збитків по платі за землю та затверджено її склад згідно з додатком. Комісії з визначення розмірів збитків по платі за землю вирішено забезпечити розрахунок розмірів збитків, неодержаних доходів міського бюджету по платі за землю субєктів господарювання, що не здійснюють плату за використання земельних ділянок чи/або ухиляється від її справляння у повному обсязі у відповідності з вимогами чинного законодавства, рішень міської ради, результати роботи оформити відповідними актами та подати їх на затвердження виконавчому комітету Смілянської міської ради.

23 лютого 2016 року виконавчим комітетом Смілянської міської ради було прийнято рішення №77 Про затвердження Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам яким було затверджено Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Актом визначення розміру збитків через несплату орендної плати фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 за користування земельною ділянкою площею 2,9453 га на вул. Ржевській, 5 під комплексом нежитлових будівель виробничої бази станом на 01 березня 2017 року збитки міського бюджету через невиконання рішення міської ради від 27 червня 2013 року №40-26/VІ, не укладення договору оренди землі та несплату орендної плати відповідачем за користування земельною ділянкою становлять 606 906 грн. 64 коп.

Зазначений акт затверджений рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 березня 2017 року №128 (а. с. 47).

Вказане рішення виконкому є чинним і в установленому законом порядку не скасоване.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Використання земельної ділянки відповідачем без оформлення права оренди (користування), позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки доход в розмірі орендної плати, що і стало підставою для подання даного позову.

Статтю 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було надано суду належних доказів оформлення права землекористування на земельну ділянку площею 2,9453 га по вул. Ржевській,5 в м. Сміла, Черкаської області, а також не було спростовано доводи прокурора, що викладені в позові.

В звязку з чим з відповідача підлягають стягненню збитки в розмірі 606 906 грн. 64 коп.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3, вул. Нахімова,4, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Смілянської міської ради, вул. Леніна, 37, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 25874705 606 906 грн. 64 коп. збитків.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3, вул. Нахімова,4, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь прокуратури Черкаської області, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119, р/р 3751 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172 - 9 103 грн. 59 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 03 липня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович