ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа № 921/737/16-г/4

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Дубник О.П. Скрипчук О.С.,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат; ОСОБА_3 представник (довіреність в матеріалах справи);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів від 24.04.2017

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 (головуючий суддя Бурда Н.М., судді Охотницька Н.В. та Боровець Я.Я.)

у справі № 921/737/16-г/4

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця, м. Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів, смт. Велика Березовиця Тернопілської області

про стягнення 49 440, 00 грн штрафу

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів про стягнення штрафу в розмірі 49 440, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 у справі № 921/737/16-г/4 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача - 24 720,00 грн штрафу та 1378, 00 грн в повернення сплаченого судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт невірного зазначення відправником у залізничній накладній маси вантажу, що є підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді накладення на нього штрафу у розмірі пятикратної провідної плати за всю відстань перевезення. Однак, врахувавши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, з урахування важкого фінансового становища відповідача, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 50% від заявленої суми.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Приватне акціонерне товариство Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 та прийняти нове, яким в задоволенні позивних вимог відмовити повністю. Крім того, у п. 5 прохальної частини апеляційної скарги просить, у разі якщо суд не знайде підстав для скасування рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017, просить зменшити суму штрафу до 10%.

Зокрема, покликається на те, що комерційний акт не містить обставин, які стали підставою для проведення контрольного переважування і такі не підтверджено актами загальної форми, що складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, що, на його думку, ставить під сумнів проведення зважування вагонів вантажовласника; також не містить інформації про те, чи правильно навантажений, розміщений вантаж, залізниця, в порушення умов договору №15 "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничні послуги від 29.07.2015, не повідомила представника вантажовласника про зважування під час перевезення та не надала можливості йому усунути вказане порушення; матеріалах справи відсутня пересильна накладна форми ГУ-27-сп, що не дає підстав вважати, що цистерна була в справному стані, як зазначено у комерційному акті; суд не врахував, що усі графи бланка акта мають бути заповнені, не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних, в той час, як спірний акт містить і незаповнені графи і риски. Отже, вважає комерційний акт неналежним доказом у справі.

Також, зазначає, що судом зменшено розмір штрафу лише на 50%, незважаючи на те, що надавалась практика щодо зменшення на більший відсоток, але така не була врахована.

19 червня 2017 року позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення місцевого господарського суду з підстав його законності та обґрунтованості без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В даному судовому засіданні представники сторони підтримали власні доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 у справі № 921/737/16-г/4 залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.07.2015 Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця" Тернопільської дирекції залізничних перевезень (надалі - Залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" (далі Вантажовласник) укладено договір про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, яким врегульовано порядок надання Залізницею Вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги.

17 червня 2016 року відповідач завантажив вагон №9364079 порошком мінеральним та зі станції Березовиця-Острів регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" відправлено вантаж на станцію Ніжин Південно-Західної залізниці на адресу КП Ніжинська ПШМК.

На вказану відправку складено накладну №37210424, у якій маса вантажу у вагоні зазначена вантажовідправником становить 65 200 кг.

Організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту регламентується Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут).

У ст. 6 Статуту, зокрема встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 23 Статуту, п. 1.1, п. 2.1, п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну. Графи „маса вантажу, визначена відправником" та „спосіб визначення маси" були заповнені вантажовідправником.

В даному випадку, правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом підтвердив представник відправника, зокрема, у накладній №37210424 в графі 55 "Правильність внесених у накладу відомостей підтверджую" зроблений відповідний запис представником відповідача ОСОБА_4

Згідно з ч. 2 ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевіряти правильність відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначені вантажовідправником у накладній.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України, п.5 Правил приймання вантажів до перевезення під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно з п. 28 "Правила приймання вантажів до перевезення" вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери (а у даному випадку спірний вагон є спеціальним рухомим складом цементвозом), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Наведені вище норми свідчать про те, що залізниця не зобов'язана перевіряти дані, зазначені у накладних фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Відтак, залізницею було проведено контрольне переважування вантажу, за результатами якого встановлено, що маса вантажу у вагоні не відповідала даним, вказаним у перевізних документах.

В результаті зважування вагона №9364079 на 150 тонних вагонних вагах станції Тернопіль встановлено, що маса вантажу, зазначена відправником, не відповідає масі контрольного зважування з різницею в 1650 кг в бік зменшення. Люки додатково закріплені. Відповідно до накладної вантажовідправник визначав масу вантажу на автомобільних вагах.

Відповідно до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених Міністерством транспорту України від 28.05.2002 № 334.

У звязку з неправильним зазначенням відправником даних про масу вантажу у перевізних документах накладній №37210424, складено комерційний акт АА №062300/11/3 від 19.06.2016.

На станції призначення Ніжин Південно-західної залізниці на підставі комерційного акту АА №062300/11/3 від19.06.2016 було здійснено перевірку вантажу та встановлено, що різниці в масі вантажу проти даних комерційного акту не виявлено (розділ "Є" комерційного акту).

Частиною 1 ст. 24 Статуту передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. При цьому штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно із ст.122 Статуту залізниць України у 5-ти кратному розмірі провізної плати за кожен вагон згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе відповідальність перед залізницею за наслідки, які виникли.

В даному випадку складений комерційний акт відповідає вимогам Правил складання актів і є належним доказом факту неправильного зазначення маси вантажу у залізничній накладній від 17.06.2016.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

З розрахунку позивача вбачається, що провізна плата згідно залізничної накладної №37210424 від 17.06.2016 у вагоні №9364079 складає 9 888 грн.

Отже, штраф за неправильно зазначену масу вантажу, з урахуванням приписів ст. 118, 122 Статуту становить: 9 888 грн. х 5 = 49 440 грн.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Так, ст. 3 Закону України Про залізничний транспорт, визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України Про транспорт, Закону України Про залізничний транспорт, Статуту залізниць України (Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для покладення на відповідача штрафу за невірно зазначену масу вантажу.

Також, колегія суддів погоджується з доцільністю зменшення розміру штрафу до 50%, з огляду на наявні в матеріалах справи докази скрутного фінансового становища відповідача.

Поряд з цим, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 10% з посиланням на судову практику в інших справах, судова колегія вважає необґрунтованим. При зменшенні розміру неустойки суд повинен дотримуватись балансу дотримання прав обох сторін. Відтак, в даній справі для дотримання балансу інтересів вантажовідправника, який порушив приписи Статуту та невірно зазначив масу вантажу та залізниці, яка має право на стягнення штрафу в 5-кратному розмірі провізної плати, відсутні підстави для зменшення штрафу до 10%.

Щодо доводів скаржника про відсутність його представника при контрольному зважуванні, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 Правил, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відтак, участь представника відправника у складанні комерційних актів не передбачена жодним нормативно-правовим актом.

Щодо відсутності в комерційному акті обставин, які стали підставою для проведення контрольного переважування і такі не підтверджено актами загальної форми, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Отже, вказані повноваження їй надано в силу норм Статуту.

Пунктом 2 Правил складання актів визначено для яких обставин складаються комерційні акти, зокрема при невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначених у перевізних документах. Випадки, у яких складаються акти загальної форми вказані в п. 3 Правил складання актів, зокрема у разі, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Одночасного складання для засвідчення однієї ж обставини комерційного акта і акта загальної форми Правилами не передбачено.

Твердження скаржника, що комерційний акт не містить інформації про те, чи правильно навантажений, розміщений вантаж є підставою для звільнення їх від відповідальності є необґрунтованою. В накладній вказано, що вантаж розміщено та закріплено згідно з ДСТУ гл. ГОСТ 2222-35 2015 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу ОСОБА_4

Безпідставними є також посилання скаржника на Правила перевезення вантажів навалом і насипом, оскільки зважування проводилось на шляху слідування, а пересильна накладна форми ГУ-27сп складається одержувачем на станції призначення та підтверджує повне очищення спеціалізованих вагонів.

Посилання відповідача на наявність в комерційному акті незаповнених граф та рисок теж жодним чином не свідчить про вірне зазначення маси вантажу в накладній, а лише вказує на недоліки в роботі залізниці.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, відсутності доказів подання письмової скарги на комерційний акт, ст. 129 Статуту, колегія суддів вважає комерційний акт від 19.06.2016 АА № 062300 належним та достатнім доказом для застосування відповідальності, встановленої ст. 118 Статуту.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Тернопільської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 у справі № 921/737/16-г/4 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 06.07.2017

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Дубник О.П.

Суддя Скрипчук О.С.