РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017Справа № 910/4787/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Дьогтяр О.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою ОСОБА_1

до 1) Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

2) Публічного акціонерного товариства "Жашківське автотранспортне підприємство 17141"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочарова Світлана Володимирівна

про визнання договору іпотеки недійсним

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_1- посвідчення адвоката № 1237/10 від 26.06.1997 р.
від відповідача -1:Подгуренко О.О. - представник за довіреністю №434-ЮД1 від 20.06.2017 р.
від відповідача -2:не з'явився
від третьої особи:Олексієнко З.О.- представник за договором від 07.02.2017 р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк"), Публічного акціонерного товариства "Жашківське автотранспортне підприємство 17141" (далі - ПАТ "Жашківське АТП 17141") про визнання договору іпотеки недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є акціонером ПАТ "Жашківське АТП 17141", яке 20.03.2008 р. уклало договір іпотеки з ПАТ "Універсал Банк", на забезпечення виконання кредитних зобов'язань ПАТ "Жашківське АТП 17141" за договором № BL2920 від 20.03.2008 р., передало в іпотеку ПАТ "Універсал Банк" належне позичальнику нерухоме майно, на яке учасники товариства також мають право. У подальшому позивач дізнався, що іпотечний договір був укладений від імені ПАТ "Жашківське АТП 17141" генеральним директором ОСОБА_5 з перевищенням повноважень. Так, протокол засідання наглядової ради ПАТ "Жашківське АТП 17141" № 7 від 20.12.2007 р., яким надавалась згода останньому на таке укладення, був підроблений, що було встановлено господарським судом Черкаської області у справі № 03/925/11/13-г від 14.03.2013 та відповідне рішення, оформлене цим протоколом, було визнане недійсним.

У позові, посилаючись на ст. ст. 203, 215 ЦК України, позивач просив визнати недійсним договір іпотеки від 20.03.2008 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2017 р. порушено провадження у справі та до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарову Світлану Володимирівну.

У судовому засіданні позивач підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 - ПАТ "Універсал Банк" проти позову заперечив, зазначив, що на час укладення спірного договору іпотеки у генерального директора ПАТ "Жашківське АТП 17141" ОСОБА_5 були наявні всі повноваження на укладання договору іпотеки від 20.03.2008 р., а протокол засідання наглядової ради ПАТ "Жашківське АТП 17141" № 7 від 20.12.2007 р., на який посилається позивач, був визнаний недійсним лише у 2013 році.

Представник відповідача-2 - ПАТ "Жашківське АТП 17141" в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у поданому відзиві позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити з підстав, вказаних позивачем, у цьому ж відзиві просив справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочарової С.В. вважав, що позов не підлягає задоволенню з підстав, зазначених відповідачем-1.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням такого.

У судовому засіданні встановлено, що 20.03.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", (далі - відповідач-1) та ПАТ "Жашківське АТП 17141", правонаступником якого є ПАТ "Жашківське АТП 17141", (далі - відповідач-2) був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL2920 (далі - генеральний договір). Відповідно до умов цього договору ПАТ "Універсал Банк" надало ПАТ "Жашківське АТП 17141" кредитні кошти в сумі 240 000,00 доларів США (в межах ліміту встановленого п. 1.1 та в порядку, визначеному п. 1.1.1 генерального договору), з урахуванням внесених до нього змін додатковоими угодами.

Також 20.03.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним генеральним договором між ПАТ "Універсал Банк" та ПАТ "Жашківське АТП 17141" був укладений договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості (далі - договір іпотеки, спірний договір), за яким ПАТ "Жашківське АТП 17141" передало в іпотеку комплекс, загальною площею 2 976,5 кв.м, розташований за адресою: Черкаська область Жашківський район, м. Жашків, вул. Перемоги, буд. 11, що належить іпотекодавцю (відповідачу-2) на праві власності на нерухоме майно згідно зі свідоцтвом виданим Виконавчим комітетом Жашківської міської ради Черкаської області 16.06.2006, на підставі рішення від 29.05.2006 № 142.

Указаний договір іпотеки позивач просить визнати недійсним.

Приписами ст.ст. 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. № 9, вирішуючи спір про визнання договору або його частини недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договору (його частини) недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору; правоздатність сторін за договором; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Звертаючись до суду з вимогами про визнання іпотечного договору недійсним, позивач посилався на те, що оспорюваний правочин був укладений від ПАТ "Жашківське АТП 17141" (учасником якого він є) генеральним директором ОСОБА_5 з перевищенням повноважень, оскільки протокол засідання Наглядової ради ВАТ "Жашківське АТП 17141" № 7 від 20.12.2007, який його уповноважував укласти кредитний договір та договір іпотеки майнового комплексу, був підроблений, що встановлено рішенням господарського суду Черкаської області у справі № 03/925/11/13-г від 14.03.2013, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2007 р. на засіданні Наглядової ради ВАТ "Жашківське АТП 17141" було прийнято рішення про надання повноважень генеральному директору даного підприємства ОСОБА_5 на укладення договору про надання кредитних послуг на суму не більше 150 000 доларів США, а також передачу в іпотеку ВАТ "Універсал Банк" комплексу, розташованого за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Перемоги, буд. 11, в якості забезпечення виконання зобов'язань ВАТ "Жашківське АТП 17141" за договором про надання кредитних послуг (протокол № 7 засідання Наглядової ради ВАТ "Жашківське АТП 17141").

У той же час, відповідно до п.п. 3 п. 10.4 Статуту ВАТ "Жашківське АТП 17141" (затвердженого протоколом № 1 від 23.05.2006 р. загальних зборів акціонерів підприємства) генеральний директор товариства має право розпоряджається коштами та майном товариства в межах, визначених Статутом.

За змістом п.п. 2 п. 10.4 Статуту генеральний директор приймає рішення про укладання правочинів на суму до 500 000 грн. Згідно з п.п. 2 п. 9.4 Статуту господарські угоди, вартість яких перевищує зазначену граничну межу, укладаються за умови попереднього погодження їх з Наглядовою радою товариства.

Отже, з наведеного слідує, що генеральний директор ОСОБА_5 був уповноважений відповідним рішенням наглядової ради ВАТ "Жашківське АТП 17141", а саме протоколом № 7 від 20.12.2007 р. на укладення спірного договору іпотеки від 20.03.2008 р.

Разом з тим, на підтвердження своїх доводів позивач посилався на вирок Солом'янського районного суду міста Києва у справі № 2609/23854/12 від 19.11.2013 р., залишений без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30.10.2014 (справа № 11/796/313/2013), яким була встановлена вина ОСОБА_5 у підробці протоколу Наглядової ради ВАТ "Жашківське АТП 17141" № 7 від 20.12.2007 та його визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 3 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Проте, судом встановлено, що вирок Солом'янського районного суду міста Києва від 19.11.2013 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30.10.2014 про визнання ОСОБА_5 винним було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.04.2015 (справа № 5-984км15), а справу направлено на новий судовий розгляд. Таким чином, станом на час розгляду даної справи вина колишнього директора ВАТ "Жашківське АТП 17141" ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 3 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України, встановлена не була.

За таких обставин, враховуючи, що вирок суду стосовно ОСОБА_5 не набрав законної сили, суд зазначає, що обставини, встановлені скасованим вироком, не є преюдиційними у відповідності до ч. 4 ст. 35 ГПК України для даної господарської справи та не мають значення для правильного вирішення спору.

Також позивач послався на рішення господарського суду Черкаської області у справі № 03/925/11/13-г від 14.03.2013, що набрало законної сили, яким визнано недійсними рішення засіданння Наглядової Ради ВАТ "Жашківське АТП 17141", оформлене протоколом № 7 від 20.12.2007 р. та нову редакцію Статуту ВАТ "Жашківське АТП 17141", зареєстровану 11.02.2008 р. за № 7000299 з моменту його реєстрації.

Але у даному випадку суд приймає до уваги роз'яснення п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідно до яких господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Отже, враховуючи той факт, що станом на день укладення спірного договору від 20.03.2008 р. рішення господарського суду Черкаської області у справі № 03/925/11/13-г прийнято не було, то і рішення засіданння Наглядової Ради ВАТ "Жашківське АТП 17141", оформлене протоколом № 7 від 20.12.2007 р. було чинним, а генеральний директор ВАТ "Жашківське АТП 17141" ОСОБА_5 мав відповідні повноваження на укладення спірного договору іпотеки від 20.03.2008 р.

Окрім усього, суд приймає до уваги, що рішенням господарського суду міста Києва від 04.09.2013 у справі № 5011-35/15336-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2014, у аналогічному позові ПАТ "Жашківське АТП 17141" до ПАТ "Універсал Банк", за участі третьої особи ОСОБА_1 (ОСОБА_7) про визнання недійсним генерального договору про надання кредитних послуг № BL4186 з додатковою угодою № BL4186 від 01.07.2008, визнання недійсним генерального договору про надання кредитних послуг № BL2920 з додатковими угодами № BL2920/KL-1 від 20.03.2008 та № BL3182/2920/K-1 від 08.04.2008, визнання недійсним договору застави транспортного засобу №-З, визнання недійсним договору іпотеки від 20.03.2008 р. було відмовлено.

У зазначеній справі (№ 5011-35/15336-2012) суди встановили, що на момент підписання вказаних угод протокол наглядової ради ПАТ "Жашківське АТП 17141" № 7 від 20.12.2007 р. не був визнаний недійсним у судовому порядку, що свідчить про підтвердження повноваження генерального директора ПАТ "Жашківське АТП 17141" ОСОБА_5 на підписання цих правочинів, також суди прийшли до висновку, що ПАТ "Універсал Банк" не знав та не міг знати про обмеження повноважень директора ОСОБА_5 на підписання договорів.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх наявність встановлена у законному судовому рішенні, а тому немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, що набрав законної сили.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі ""Совтрансавто-Холдінг" проти України" від 25.07.02 року, у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.99 року існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Також в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, судове рішення у справі № 5011-35/15336-2012 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Крім того, обставини, встановлені у справі № 5011-35/15336-2012, були прийняті господарським судом міста Києва до уваги при винесенні рішення від 11.02.2016 р. у справі № 910/29513/15, що набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк", ПАТ "Жашківське АТП 17141", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарової С.В. про визнання генерального договору про надання кредитних послуг № BL2920 від 20.03.2008 р. недійсним, у якому судом було відмовлено.

Таким чином, розглядаючи справу, суд враховує обставини, встановлені у справах № 03/925/11/13-г та № 5011-35/15336-2012, як такі, що не підлягають повторному доведенню, у зв'язку з чим вважає, що на момент підписання спірного договору іпотеки від 20.03.2008 р. у генерального директора ОСОБА_5 були належні повноваження для його підписання, а банк не знав та не міг знати про їх обмеження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для визнання оспорюваного правочину іпотеки недійсним, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Крім того, перевіривши доводи позивача про те, що він звернувся з позовом до ПАТ "Жашківське АТП 17141", як учасник товариства, оскільки діями останнього порушуються його права та законні інтереси, суд врахував наступне.

Позивач зазначив, що має частку в статутному капіталі ПАТ "Жашківське АТП 17141" у розмірі 60 %. Так, на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів № КТ-11/03 від 28.03.2006 р. ОСОБА_7 (ім'я якого було змінено на ОСОБА_1) придбав 441 604 шт. простих іменних акцій ВАТ "Жашківське АТП 17141", а 29.03.2006 р. - на ім'я ОСОБА_7 був виданий сертифікат акцій (код UA НОМЕР_1 серії А № 157), випущених емітентом - ВАТ "Жашківське АТП 17141".

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Згідно ст. 167 ГК України корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Товариство є власником майна переданого йому у власність засновниками та учасниками як внески (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про господарські товариства"), а управління товариством здійснюють його органи (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про господарські товариства").

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами. Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 ЦК України). Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Як зазначив Верховний Суд України у п. 11 Постанови "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" № 13 від 24.10.2008 не можна ототожнювати власні права та інтереси учасника товариства з правами та інтересами самого товариства. Учасники господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших учасників господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших учасників товариства. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.04.2011 р. у справі № 8/219пн-к.

Отже, оскільки у даному випадку учасник товариства не наділений суб'єктивним правом здійснення повноважень власника майна товариства та в силу того, що позивачем не було доведено, що його корпоративні права, як учасника товариства, було порушено при укладенні спірного договору і що він був наділений правом на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів поза відносинами представництва товариства, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити ще й з цих підстав.

Щодо визнання у судовому засіданні відповідачем-2 заявленого до нього позову суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Проте, враховуючи, що у судовому засіданні інший відповідач-ПАТ "Універсал Банк" проти позову заперечував, і визнання позову відповідачем-2 порушує його права та інтереси, суд відхиляє заяву ПАТ "Жашківське АТП 17141" про визнання позову як необгрунтовану та вважає, що ця заява не є підставою для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32 - 35, 49 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", Публічного акціонерного товариства "Жашківське автотранспортне підприємство 17141", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарової Світлани Володимирівни про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 29 червня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 5 липня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.