ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" червня 2017 р.Справа № 916/1048/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ";

до відповідача: 3 Державного пожежно-рятувального загіну Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області;

про стягнення 45488,91грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

Від відповідача: не зявився;

Суть спору: про стягнення 45488,91грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача 3 Державного пожежно-рятувального загіну Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області 45488,91грн. у тому числі 43023,56грн. основного боргу, 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.05.2017р. порушено провадження у справі №916/1048/17 та справу призначено до розгляду.

08.06.2017р. за вх.суду№2-3077/17 позивач звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог в якій, у звязку із частковим погашенням відповідачем заборгованості у сумі 15000,00грн., просить стягнути з відповідача 28023,56грн. основного боргу, 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних.

26.06.2017р. за вх.суду№2-3426/17 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог в якій, у звязку із повною сплатою відповідачем основного боргу просить стягнути з відповідача 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних.

У судовому засіданні від 08.06.2017р. представник відповідач був присутній, але правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

24.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (позивач, Постачальник) та 3 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (відповідач, Споживач) було укладено договір №019013 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) (далі договір) за яким Постачальник постачає Споживачеві газ природний, скраплений або в газоподібному стані в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договору).

Пунктом 2.4. договору сторони встановили, що поштові адреси точок комерційного вузла обліку Споживача м. Ізмаїл, вул. Толбухіна, 19, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 445.

Відповідно до п.5.4. договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 10-00 години першого дня місяця до 10-00 години першого дня наступного місяця включно.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури (п.5.5. договору).

У разі порушення Споживачем строків оплати Споживач зобовязується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення (пп 8.2.1 п.8.2. договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу до 31.12.2017р., а у частині оплати за надані послуги до їх повного виконання (п.11.1. договору 1).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору він поставив відповідачу природний газ у лютому та березні 2017р., що підтверджується актами приймання-передачі за лютий 2017р. та березень 2017р. (копії актів містяться в матеріалах справи) однак відповідач за поставлений природний газ не розрахувався в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 43023,56грн.

Під час розгляду справи відповідач сплатив заборгованість за отриманий природний газ у повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем копіями виписок по рахунку.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував останньому 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 26.06.2017р. (вх.суду№3426/17) у повному обсязі та стягнути з відповідача 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №019013 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) за яким позивач поставив відповідачу газ природний, скраплений або в газоподібному стані в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобовязався оплатити позивачу вартість поставленого у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Судом встановлено та не заперечується сторонами основна заборгованість за поставлений природний газ була сплачена відповідачем під час розгляду справи у звязку з чим станом на день розгляду справи у відповідача відсутня заборгованість за договором №019013 від 24.02.2017р.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних за період з 11.03.2017р. по 03.05.2017р. слід зазначити наступне.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського Кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок пені та 3% річних позивача вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 2221,56грн. пені та 243,79грн. 3% річних за період з 11.03.2017р. по 03.05.2017р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про стягнення з 3 Державного пожежно-рятувального загіну Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних за період з 11.03.2017р. по 03.05.2017р., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про стягнення з 3 Державного пожежно-рятувального загіну Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з 3 Державного пожежно-рятувального загіну Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толбухіна, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, р/р 1 в ПАТ "КБ "Центр", МФО 380742, ) 2221/дві тисячі двісті двадцять одна/грн. 56коп. пені, 243/двісті сорок три/грн. 79коп. 3% річних, 1600/одна тисяча шістсот/грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 30.06.2017р.

Суддя Л.В. Степанова