ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 червня 2017 року Справа № 926/3396/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіКарабаня В.Я.,
суддіНєсвєтової Н.М.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго"
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року
у справі № 906/3396/16 Господарського суду Чернівецької області
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доПублічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго"
провизнання недійсним та скасування рішення комісії,

ВСТАНОВИВ :

Останній день строку подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року, який встановлений у ст. 110 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК), припадає на неробочий день - 30.01.2017 року.

Вперше, касаційну скаргу здано на пошту 01.02.2017 року, тобто, після закінчення процесуального строку, встановленого для її подання без клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" повторно звернулося з касаційною скаргою та просить поновити строк касаційного оскарження посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови виготовлено 12.01.2017 року, оприлюднено та отримано 16.01.2017 року, тому Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" було позбавлено можливості ознайомитися та підготувати обґрунтовану касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду раніше 16.01.2017 року з незалежних від нього причин.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини гарантії (надалі - Суду) держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20.05.2010 року). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Вищий господарський суд України, розглянувши клопотання про поновлення строку касаційного оскарження та оцінивши зазначені заявником причини на предмет їх поважності, дійшов висновку, що такі причини є не є поважними, оскільки:

1) постанова суду апеляційної інстанції від 10.01.2017 року була надіслана на адресу сторін 12.01.2017 року, тобто, з дотриманням триденного строку, встановленого у ч. 4 ст. 105 ГПК України, і жодних порушень у повідомленні сторін про прийняте рішення у їхній справі суд апеляційної інстанції не допустив.

2) повний текст постанови апеляційної інстанції позивач отримав поштою 16.01.2017 року, тобто, за 13 днів до закінчення двадцятиденного строку касаційного оскарження. Отже, у позивача було достатньо часу для подання скарги у встановлених порядку та строки.

3) постанова була оприлюднена в електронній формі в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16.01.2017 року відповідно до вимог Закону України "Про доступ до судових рішень", тобто, в той же день, коли копія постанови була отримана заявником поштою.

Згідно з ч. 3 ст. 105 та ч. 1. ст. 110 ГПК України строк на касаційне оскарження обчислюється з моменту прийняття постанови судом апеляційної інстанції, а не з дня отримання копії постанови стороною.

Вказані обставини свідчать, що можливість подання касаційної скарги у встановлений строк залежала виключно від волевиявлення та дій самого заявника, оскільки останній був вчасно обізнаний про результат ухвалення судом рішення і при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, він мав можливість своєчасно надати касаційну скаргу.

За таких обставин, суд касаційної інстанції відхиляє клопотання про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги, що є підставою для повернення цієї скарги відповідно до ч. 2 ст. 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 53, 86, ч. 2 ст. 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання про поновлення строку касаційного оскарження відхилити.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року у справі № 926/3396/16 та додані до неї документи повернути заявнику.

Головуючий суддяКондратова І.Д.
СуддяКарабань В.Я.
СуддяНєсвєтова Н.М.