ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2017 р.Справа № 910/281/17

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Величко Т.А.

суддів: Бєляновського В.В.

ОСОБА_1

(згідно розпорядження керівника апарату від 12.06.2017р. №460 щодо повторного автоматичного розподілу справи)

при секретарі Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 ;

від відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України

на рішення господарського суду Одеської області від 18.05.2017р.

по справі №910/281/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця

про стягнення збитків у розмірі 63130,40 грн.,

В судовому засіданні 27.06.2017 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство „Державна продовольчо-зернова корпорація України (далі позивач, ПАТ „ДПЗКУ) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (далі відповідач, залізниця, ПАТ „Українська залізниця) про стягнення 63130,40 грн. збитків від нестачі вантажу

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 307, 314 ГК України, ст. ст. 22, 909, 920, 924 ЦК України, ст. ст. 110, 113, 114, 130 Статуту залізниць України, ст. ст. 12, 23, 26 ЗУ „Про залізничний транспорт та мотивовані тим, що вантажовідправником ПАТ „ДПЗКУ зі станції відправлення Шпола Одеської залізниці відправлено групу вагонів з зерном кукурудзи за накладними № 40189300 від 15.04.2016 року та № 40182834 від 15.04.2016 року, по прибуттю до станції призначення Чорноморська Одеської залізниці у вагонах №№ 95339826, 95615274, 85525341, 95493037, 95368650 було виявлено нестачу вантажу на 15,320 т. менше проти перевізних документів на загальну суму 63130,40 грн., що підтверджується Актом експертизи Торгово промислової палати України № УТЭ-834 від 19.04.2016 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.01.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду із порушенням провадження у справі № 910/281/17 та призначено дату розгляду.

Ухвалою місцевого господарського суду від 08.02.2017 року по справі № 910/281/17 розгляд справи було відкладено на 22.02.2017 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва, в порядку ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи № 910/281/17 на 15 днів.

Ухвалою місцевого господарського суду від 14.03.2017 року, в порядку ст. 15, 17 ГПК України справу № 910/281/17 передано до господарського суду Одеської області за підсудністю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.03.2017 року справу № 910/281/17 прийнято до провадження судді, визначеного відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями із призначення дати розгляду справи.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.05.2017 року по справі № 910/281/17 (суддя Петров В.С.) в задоволенні позову відмовлено з мотивів недоведеності вимог позову в розумінні ст. 129 Статуту залізниць України.

Рішення суду обґрунтовано положеннями ст. 307 ГК України, ст. ст. 908, 909, 917, 918, 920, 924 ЦК України, ст. ст. 8, 24, 32, 37, 52, 62, 113, 114, 127, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 23, 26 ЗУ „Про залізничний транспорт, п.п. 7, 8, 16 Правил складання актів, п. 30 Правил видачі вантажів.

Не погодившись з рішенням суду від 18.05.2017 року, ПАТ „ДПЗКУ звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник наполягає на тому, що місцевим господарським судом не взяті до уваги висновки акта експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати № УТЭ-834 від 19.04.2016 року. Також, суд дійшов до хибного висновку про відсутність в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження повідомлення дирекції залізниці про проведення зазначеної вище експертизи. Крім цього, місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку, що акт експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати України № УТЭ-834 від 19.04.2016 року не являється належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 року по справі № 910/281/17 апеляційну скаргу ПАТ „ДПЗКУ прийнято до провадження колегією суддів, визначеною Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.06.2017 року, який був складений на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду апеляційної інстанції „Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.06.2017 року за № 460.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до висновків про відсутність законних підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, що 15.04.2016 року вантажовідправником - ПАТ „ДПЗКУ, на підставі залізничних накладних № 40182834, № 40189300, зі станції Шпола Одеської залізниці здійснено відправлення групи вагонів з зерном кукурудзи загальною масою за накладною № 40182834, що визначена вантажовідправником 252760 кг. та за накладеною № 40189300, що визначена вантажовідправником 256360 кг. на адресу одержувача ТОВ „ТІС-Міндобрива (станція призначення Чорноморська Одеської залізниці).

Залізничні накладні містить відомості, що вантаж зерно кукурудзи завантаженого засобами відправника насипом. Вантаж з позначкою експорт, який є власністю ПАТ „ДПЗКУ та прямує до Нідерландів шляхом вивезення водним транспортом. Вага вантажу зважена на 150-тонних вагонних вагах. Вантаж запломбовано запірно пломбувальними пристроями відправника - ПАТ „ДПЗКУ. Вантаж до станції призначення прибув 17.04.2016 року.

Матеріали справи свідчать, що 17.04.2016 року до дирекції станції призначення Чорноморська Одеської залізниці, в порядку ст. 52 Статуту залізниць України надійшли заяви про здійснення комісійної видачі вантажу, що прибув до станції призначення за накладними №№ 40189300, 40182834 від 15.04.2016 року, з наслідками складання комерційного акта (а/с 27-28).

З наявної в матеріалах справи копії акта загальної форми № 5522, складеної 17.04.2016 року станцією Чорноморська Одеської залізниці вбачається, що після виходу із-під ЛЕП о 17:45 годині на 20 шляху зернового парка було здійснено огляд вагонів з вантажем зерно кукурудзи, що прибули до станції Чорноморська Одеської залізниці за накладними №№ 40189300, 40182834 від 15.04.2016 року та встановлено, що ЗПП виявились справними, які виконують свої функції та відповідають документу. Люки щільно зачинені, теча вантажу відсутня (а/с 89).

Матеріали справи також свідчать, що 19.04.2016 року Одеською регіональною торгово-промисловою палатою України складено акт експертизи № УТЭ-834 від 19.04.2016 року на підставі заявки № 130-4-12/1966 від 18.04.2016 року яким встановлено, що нестача вантажу (зерна кукурудзи) проти ваги зазначеної в накладних №№ 40189300, 40182834 від 15.04.2016 року становить 15320 кг., що встановлено шляхом зважування вагонів з вантажем на вагонних електронно-тензометричних вагах ВВЭТ-150, які пройшли держповірку 25.09.2015 року. Також експертизою встановлено, що у вагонах №№ 95339826, 95525341, наявні воронковидні заглиблення зерна кукурудзи зі сторони лівого розвантажувального люку, розташованого з протилежної сторони від штурвалів; у вагонах №№ 95368650, 95615274 наявні воронковидні заглиблення зерна кукурудзи із середньої сторони розвантажувального люку, розташованого з протилежної сторони від штурвалів; у вагоні № 95493037 наявні воронковидні заглиблення зерна кукурудзи зі сторони правого розвантажувального люку, розташованого з протилежної сторони від штурвалів. Зі змісту зазначеного акта експертизи вбачається, що експертиза проводилась у присутності представників ТОВ „ТІС -Міндобрево, ПАТ „ДПЗКУ, „Шполянського елеватора, слідчого Комінтернівського ОП ГУНП в Одеській області.

Як вказувалось раніше, рішенням місцевого господарського суду від 18.05.2017 року відмовлено в задоволенні позову з мотивів недоведеності вимог позову, виходячи з положень ст. 52, 129 Статуту залізниць України, п. 7, 8, 16 Правил складання актів, з висновком якого колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України, що кореспондується з вимогами ч. 5 ст. 307 ГК України, передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 2 Статуту залізниць України статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Зі змісту вищенаведених положень законодавства випливає, що наявні в матеріалах справи накладні №№ 40189300, 40182834 свідчить про укладення 15.04.2016 року між ПАТ „ДПЗКУ (вантажовідправник) та Регіональною філією „Одеська залізниця ПАТ „Укрзалізниця (перевізник) договору перевезення вантажу на користь ТОВ „ТІС-Міндобрево для ПАТ „ДПЗКУ (вантажоодержувач).

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

Залізничні накладні №№ 40189300, 40182834 від 15.04.2016 року містять в собі відомості, вагони завантажені засобами вантажовідправника зерном кукурудзи насипом, загальною масою за накладною № 40182834, що визначена вантажовідправником 252760 кг., а за накладеною № 40189300, що визначена вантажовідправником 256360 кг. Вантаж з позначкою експорт, який є власністю ПАТ „ДПЗКУ, прямує до Нідерландів шляхом вивезення водним транспортом. Вага вантажу зважена на 150-тонних вагонних вагах. Вантаж запломбовано запірно пломбувальними пристроями відправника - ПАТ „ДПЗКУ.

Зазначені вище накладні також містять в собі відомості, що групу вагонів з вантажем зерна кукурудзи 15.04.2016 року відправлено зі станції Шпола Одеської залізниці до станції призначення Чорноморська Одеської залізниці, які прибули до відповідної станції 17.04.2016 року.

Згідно ст. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст. 114 Статут залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року N 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 року за N 567/6855 (далі Правила складання актів) передбачено, що комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Виходячи з наведених норм права, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на тому, що саме відомості комерційного акта можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, яка зобовязана скласти такий акт за умов встановлення обставин, зокрема, невідповідності фактичної маси вантажу поряд із зазначеної масою вантажу в перевізному документі, а приписами ст.52 Статуту залізниць України встановлений обовязок залізниці перевірити, за вимогою одержувача вантажу, масу і стан вантажу, що прибув на станцію призначення, завантаженого у вагон навалом або насипом.

Як зазначалось вище, 17.04.2016 року до дирекції станції призначення Чорноморська Одеської залізниці, в порядку ст. 52 Статуту залізниць України надійшли заяви про здійснення комісійної видачі вантажу, завантаженого вантажовідправником у вагони насипом, що прибули до станції призначення за накладними №№ 40189300, 40182834 від 15.04.2016 року, з наслідками складання комерційних актів.

Матеріали справи не містять в собі відповідних комерційних актів, натомість містять в собі копію акта загальної форми № 5522, складеної 17.04.2016 року станцією Чорноморська Одеської залізниці з якої вбачається відсутність технічних несправностей вагонів, що прибули до станції призначення за накладними №№ 40189300, 40182834 від 15.04.2016 року, а також в акті зазначено про відсутність течі вантажу та прибуття вагонів зі справними ЗПП вантажовідправника.

Пунктом 16 Правил складання актів передбачено, що у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на тому, що матеріали справи не містять в собі документальних доказів на підтвердження оскарження вантажоодержувачем відмови Дирекції залізниці від складання комерційних актів, як це передбачено чинним законодавством.

Серед доводів апеляційної скарги скаржником наголошено на тому, що місцевим господарським судом не надано належної правової оцінки акту експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати України № УТЭ-834 від 19.04.2016 року, зміст якого спростовує обставини, зазначені в акті загальної форми № 5522 від 17.04.2016 року і підтверджує ту обставину, що нестача вантажу відбулась в розмірі 15320 кг. саме з вини перевізника.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає свою увагу на тому, що п. 30 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерством транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 862/5083 встановлено, що у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує незалежних експертів, які відповідно до законодавства мають право на проведення експертизи. Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції). Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача. Одержувач має право взяти участь у експертизі вантажу. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертом і всіма уповноваженими особами, присутніми при проведенні експертизи. Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті. Результати експертизи повинні бути мотивованими з посиланням на нормативно-правові акти, стандарти і не можуть ґрунтуватися на припущенні про причини недостачі, псування або пошкодження вантажу. Якщо експерт не може встановити причину псування, недостачі, пошкодження вантажу або його тари (упакування), то в акті експертизи вказуються мотиви, з яких неможливо визначити причину псування, недостачі, пошкодження вантажу.

Пунктом 3.13 Розяснень Президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.09.2008 р. N 04-5/225 передбачено, що згідно зі статтею 53 Статуту, пунктом 30 Правил видачі вантажів у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знижено його вартість, залізниця за власною ініціативою чи на вимогу одержувача запрошує експертів. Експертиза провадиться в присутності начальника станції, його заступника або іншого уповноваженого начальником станції працівника. Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача, який має право взяти участь в експертизі вантажу. Якщо станція призначення ухиляється від пред'явлення вантажу до експертизи, у тому числі на письмову вимогу одержувача, останній має право оскаржити таку відмову і сам пред'явити вантаж до експертизи, повідомивши про час її проведення станцію призначення. У разі відсутності доказів такого повідомлення акт експертизи, складений без участі відповідного представника залізниці, не може вважатися належним доказом у господарському спорі.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що акт експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати України № УТЭ-834 від 19.04.2016 року складений за відсутністю представника залізниці та з врахуванням відсутності в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження звернення вантажоодержувача до Дирекції залізниці з письмовою вимогою про призначення відповідної експертизи та відсутністю оскарження відмови Дирекції залізниці від складання комерційних актів, не можна вважати зазначений акт експертизи вважати належним доказом на підтвердження вимог позову зважаючи також на відсутність в матеріалах справи письмового повідомлення Дирекції залізниці про проведення відповідної експертизи із зазначенням дати, місця та часу здійснення експертних досліджень.

Викладені обставини спростовують доводи апеляційної скарги щодо ненадання місцевим господарським судом відповідної правової оцінки акту експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати України № УТЭ-834 від 19.04.2016 року, а посилання скаржника на наявність в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження повідомлення Дирекції залізниці про час дату та місце проведення вказаної експертизи є безпідставними, оскільки вони спростовуються самими матеріалами справи.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення від 18.05.2017 року є законним та обґрунтованим, і підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 18.05.2017р. у справі № 910/281/17-без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя: Т.А. Величко

Суддя: В.В. Бєляновський

Суддя: І.Г. Філінюк