ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Справа № 915/458/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815

в особі: Регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОС-НОВА 2007»

55310, с.Кавуни, вул. Павлика Морозова, буд. 41, Арбузинський район, Миколаївська область, ідентифікаційний код 34922107

про: стягнення 130237,06 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 18.05.2017р. звернувся до господарського суду з позовом (з урахуванням письмових пояснень за вх. №8342/17 від 12.06.2017р.) стягнути з відповідача 130237,06 грн., з яких: штраф у розмірі 126192,0 грн. і пеня 4045,06 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору від 07.03.2017р. №ОД/Т-17-130 НЮ на поставку вугільної продукції; листа-заявки від 14.03.2017р. №43Т-07/47; норм Цивільного та Господарського законодавства та мотивовані тим, що зобовязання з поставки вугілля у кількості 240 тон згідно листа-заявки мало бути виконано відповідачем 24.04.2017р. (15 робочих днів з моменту отримання листа-заявки тобто з 03.04.2017р.). Відповідачем було порушено терміни поставки товару, визначені умовами договору на підставі листа-заявки, а саме, відповідачем на час заявлення позову не поставлено 240 тон вугілля.

Відповідач у відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на Указ Президента України №62/2017 від 15.03.2017р. "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України"" та на те, що з 15 березня 2017 року відбулось повне припинення вантажних перевезень через лінію розмежування у зоні АТО (транспортна блокада), що спричинило неможливість пересування та приймання до перевезення вагонів на станціях Донецької залізниці, які знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції (у тому числі на залізничних станціях «Торез» (м.Торез) та «Красний луч» (м. Красний Луч)). Наведені обставини відповідач вважає надзвичайними, непереборною силою у розумінні ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

29.06.2017р. за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд

встановив:

07 березня 2017 року за №ОД/Т-17-130НЮ між регіональною філією «Одеська залізниця» Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», як замовником, та товариством з обмеженою відповідальністю «ОС-НОВА 2007», як постачальником, був укладений договір поставки вугілля, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність замовнику певну продукцію (вугілля камяне марки АМ (13-25), відповідно до специфікації, а замовник зобовязався прийняти та оплатити цей товар у порядку та на умовах даного договору (п.п.1.1, 1.2 договору).

Умовами пункту 2.3 договору його учасники погодили, що ціна договору складає 2 629 000,0 грн.

Відповідно до умов п.3.1 договору, товар за ним поставляється виключно на підставі письмової заявки (рознарядки) замовника в якій зазначається асортимент, кількість та термін постачання.

Постачальник здійснює поставку товару партіями, в асортименті, вказаному у додатку до цього договору виключно при наявності письмової заявки замовника, яка є підтвердженням готовності замовника до прийому товару, протягом 15 робочих днів з моменту отримання заявки будь-яким способом (листом, фактом, електронною поштою тощо) (п.3.2 договору).

Згідно з п.7.2 договору за порушення термінів поставки товару, визначених договором, постачальник зобовязаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого в строк товару.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

Умовами розділу 9 договору його учасники погодили випадки звільнення від відповідальності в результаті дії непереборної сили. Так, обставини непереборної сили означають подіє, які непідвладні контролю з боку постачальника і замовника, не повязані з їх недбалістю і які мають непередбачений характер. Такими подіями є війна, блокади, революції, страйки, стихійні лиха (пожежі, землетруси, повені та ін.), епідемії, карантин та ембарго (п.9.2). Сторона, яка не виконує своїх зобовязань з таких причин, повинна надати повідомлення іншій стороні про обставини та їх вплив на виконання зобовязань по договору. Якщо обставини непереборної сили діють на протязі трьох послідовних місяців і не припиняються, цей договір може бути розірваний замовником і постачальником шляхом повідомлення іншої сторони згідно з умовами договору (п. 9.3).

Відповідно до п.10.1 договір набуває сили з моменту підписання і діє до 31.12.2017р., а в частині розрахунків до повного виконання своїх зобовязань.

Матеріали справи свідчать, що 14 березня 2017 року за №Нзт-07/47 позивач направив відповідачу листа-рознарядку щодо поставки вугілля у кількості 240 тон з моменту отримання рознарядки поштою.

Даний лист був отриманий відповідачем 03.04.2017р., про що свідчать копії опису вкладення до поштового відправлення та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.19-20).

За таких обставин, у відповідача, за умовами вищевказаного договору, виник обовязок перед позивачем з поставки партії вугілля у кількості 240 тон у строк до 25.04.2017р.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідач свій обовязок за договором не виконав, вугілля позивачу не поставив.

У звязку з чим, позивач на підставі умов п.п.7.2 та 7.3 договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 26.04.2017р. по 04.05.2017р. в сумі 4045,06 грн. та штраф в розмірі 126192,0 грн.

Дослідивши надані суду сторонами докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши обставини справи з нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов до таких висновків.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відзиві відповідач зазначив, що ним була отримана заявка позивача на поставку вугілля електронною поштою 17 березня 2017 року. У звязку з цим відповідач негайно звернувся до виробника вугілля ПП «Углесорт» із відповідною заявкою за вих. №81 від 17.03.2017р. про постачання вугілля камяного марки АМ (13-25) у кількості 240 тон, проте ПП «Углесорт» поставку не здійснило та листом від 18.03.2017р. №18/17-03 повідомило відповідача про неможливість відвантаження і поставки вказаного товару у звязку з дією транспортної блокади залізниці на територіях Донецької і Луганської областей, підконтрольних Україні, яка діє по теперішній час, підтвердженням існування якої є підписання Президентом України Указу №62/2017 від 15.03.2017р., яким введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України», відповідно до якого заборонено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. ПП «Уклесорт» також зазначило, що до відміни дії вищевказаного указу і відновлення руху по станціях, які знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції, ПП «Углесорт» не має можливості проводити поставки вугільної продукції на адресу ТОВ «ОС-НОВА 2007».

Окрім цього, в судовому засіданні 29.06.2017р. відповідач надав суду копію листа вих. №76 від 10.03.2017р., в якому повідомив позивача про неможливість здійснення поставок камяного вугілля у звязку із блокадою на території Донбасу.

В судовому засіданні представник відповідача проінформував суд про те, що він звернувся до Одеської регіональної торгово-промислової палати із заявкою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), яка перебуває на розгляді та просив відкласти розгляд справи для надання можливості надати суду відповідний сертифікат.

Господарський суд не знаходить заперечення відповідача обґрунтованими та доведеними враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до норм п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наприклад, чинним законодавством, що регулює відносини за договором перевезення вантажу, встановлено перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на перевізника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на перевізника відповідальності за незбереження вантажу. Так само за змістом статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та статті 14 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Лист відповідача, на який він посилається, як на доказ повідомлення позивача про неможливість виконання зобовязання за договором поставки у звязку з дією обставин непереборної сили по-перше, датований 10.03.2017р., тоді як заявка позивача на поставку товару датована 14.03.2017р. та по-друге, не може вважатись належним та допустимим доказом в підтвердження настання обставин непереборної сили згідно з нормами ст. ст. 33, 34 ГПК України.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для надання можливості надати суду сертифікат Одеської регіональної торгово-промислової палати суд також не приймає до уваги, оскільки по-перше, з наданого відповідачем листа Одеської РТПП за вих. №2003-14/374 від 27.06.2017р. неможливо встановити з яких обставин відповідачем подано заявку та чи стосується вона спірних правовідносин (зважаючи на те, що саму заяву відповідач суду не надав), а по-друге, відповідач не був позбавлений права звернутись за отриманням відповідного сертифікату у березні та отримати його належним чином у встановлені Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні" строки, надавши в свою чергу необхідні документи позивачу та суду.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОС-НОВА 2007», (55310, с.Кавуни, вул. Павлика Морозова, буд. 41, Арбузинський район, Миколаївська область, ідентифікаційний код 34922107, п/р 1129 в ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Одеса, МФО 328704) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) 130237,06 грн. штрафних санкцій та 1953,56 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано « 04» липня 2017 року

Суддя О.Г.Смородінова