КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа№ 910/1747/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Баранця О.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Салій М.В.;

Поліщук А.А.;

від відповідача: Клочко О.В.;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Росава"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017р.

у справі № 910/1747/17 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Росава"

до Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та Кредит"

про визнання поруки такою, що припинена за договором № 85

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2017р. у справі №910/1747/17 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "РОСАВА" до Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та Кредит" про визнання поруки такою,що припинена за договором №85 - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що чинне законодавство пов'язує припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною основного зобов'язання збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що внаслідок укладення між позичальником та відповідачем Додаткових угод від 15.02.2011, 15.02.2013, 17.02.2014, 29.05.2014 до кредитного договору, збільшився ліміт відповідальності позивача, як поручителя за кредитним договором, в зв'язку з збільшенням строку та суми повернення кредитних коштів.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

Між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", який є правонаступником Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", та Публічним акціонерним товариством "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", який є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Київський суднобудівний - судноремонтний завод", як позичальником, 16 лютого 2009 укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №1298-09 із змінами та доповненнями, предметом якого є те, що банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 57 317 500,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно графіку зниження ліміту з кінцевим терміном погашення до 15 лютого 2011р. включно, та сплатити за користування кредитними коштами проценти, в розмірі, вказаному в п.3.1 договору.

Згідно з п. 1.1.1. кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 29.05.2014 до кредитного договору), надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (траншами) на умовах, визначених кредитним договором в межах відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 92 530 000 грн., з врахуванням Графіку зниження ліміту кредитної лінії зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до Додаткових угод від 15.02.2011, 15.02.2013, 17.02.2014 до кредитного договору відстрочено строк повернення кредитних коштів, в межах загального строку повернення кредитних коштів, який визначений п. 2.5. кредитного договору, без збільшення періоду нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за просрочку повернення кредитних коштів і/або сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми заборгованості за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 2.2., 2.5., 2.6., 3.4., З.6., З.7., 4.5., 6.1., 8.3. кредитного договору, а також будь яких інших строків платежів, передбачених даним договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язань по сплаті процентів за весь час фактичного користування кредитними коштами.

10 серпня 2009 р. в забезпечення виконання зобов'язань ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" за кредитним договором між банком та ПрАТ "Росава", яке є правонаступником ЗАТ "Росава", як поручителем, укладено договір поруки №85, згідно з п.1.1. якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань по договору про відновлювальну кредитну лінію № 1298-09 від 16.02.2009, укладеним між кредитором та боржником, у відповідності до якого боржнику відкривається кредитна лінія з лімітом в розмірі 57 317 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1. кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки, поручитель свідчить, що він ознайомлений з кредитним договором і згоден з його умовами.

Згідно з п. 2.1 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.2.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, в т.ч. по основному боргу, оплаті щомісячних процентів і підвищених відсотків, оплаті комісійної винагороди, оплати неустойки по основному боргу і відсоткам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Згідно з п.2.3. договору поруки, у випадку непогашення боржником заборгованості по кредитному договору протягом 1-го банківського дня з моменту настання строку сплати відсотків, основного боргу, або комісійної винагороди, передбачених кредитним договором, у кредитора настає повне право вимоги сплати боргу в повному обсязі від поручителя.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором у встановлені договором строки, поручитель зобов'язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором письмово про невиконання боржником прийнятих на себе зобов'язань, сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, шляхом її перерахування на рахунок кредитора у спосіб, зазначений кредитором.

Згідно зі ст. 628 ПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. З ст. 1049 ЦК України).

За приписами ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі ст.543 ЦК України при солідарному обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого із них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, поки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку в повному обсязі одним з боржників припиняє обов'язок інших солідарних боржників перед кредитором.

Оскільки позичальником допущено порушення строків сплати по кредитному договору, строки повернення кредитних коштів, враховуючи п. 1.1., 2.4. кредитного договору, банк має право вимагати повного повернення кредитних коштів за договором про відновлювальну кредитну лінію №1298-09 від 16.02.2009.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а відповідно п.7 ч.2 цієї статті - припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення тощо (ст.20 Господарського кодексу України).

За положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст.ст.559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан правовідношення сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя є зміни основного зобов'язання та процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до додаткової угоди від 29.05.2014р. до договору про відновлювальну кредитну лінію №1298-09 від 16.023.2009р. пункт 1.1 договору змінено та викладено в наступній редакції: «1.1 банк відкриває позичальникові відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 92 530 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії, зазначеним в п.2.4 цього договору та кінцевим строком погашення зазначеним в п.2.4 цього договору, сплатою за користування кредитним коштами процентів відповідно до розділу 3 цього договору», тобто змінено основне зобов'язання без згоди поручителя.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний суд України в постанові Верховного суду Україн від 21 травня 2012р. у справі №6-20цс11.

Вищий господарський суд України у постанові від 23.06.2014р. у справі №910/2212/13 зазначив, що до припинення поруки призводять не будь-які зміни умов основного зобов'язання, а лише такі, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання можуть виникнути через різні обставини: збільшення періоду, за який нараховують відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний суд України, зокрема у постанові від 23.12.2014р. у справі №3-196гс14 зазначає, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Отже, у зв'язку із зміною основного зобов'язання без згоди поручителя (позивача), внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього за договором поруки, на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України, поруку за спірним договором слід визнати припиненою.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається при задоволенні позову на відповідача.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Росава" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017р. у справі №910/1747/17 скасувати.

3. Позовні вимоги задовольнити.

Визнати такою, що припинена поруку за договором №85 від 10.08.2009р., що укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» (04050, м.Київ, вул.. Січових Стрільців, 60; ідентифікаційний код 09807856) та Приватним акціонерним товариством «Росава» ( 09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91; ідентифікаційний код 30253385).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (04050, м.Київ, вул.. Січових Стрільців, 60; ідентифікаційний код 09807856) на користь Приватного акціонерного товариства «Росава» ( 09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91; ідентифікаційний код 30253385) судовий збір за розгляд позовної заяви у розмірі 1600 грн.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (04050, м.Київ, вул.. Січових Стрільців, 60; ідентифікаційний код 09807856) на користь Приватного акціонерного товариства «Росава» ( 09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91; ідентифікаційний код 30253385) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1760 грн.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Справу №910/1747/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

О.М. Баранець