КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. Справа№ 910/2583/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Литвин А.В. - представник;

від відповідача: Портянко О.В. - представник;

від третьої особи: представник не з'явився;

розглянувши у відкриому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 10.04.2017р.

у справі № 910/2583/17 (О.В. Марченко)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний банк України

про визнання недійсним рішення від 22.12.2016 №72

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний банк України про визнання недійсним рішення від 22.12.2016 №72.

Рішенням Господарського суд від 10.04.2017р. у справі № 910/2583/17 в позові Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевим судом повністю залишено поза увагою та не надано жодної правової оцінки факту витребування відповідачем згідно вимоги від 09.09.2016р. виписки по рахунках клієнта банку із зазначенням реквізитів контрагентів, що прямо заборонено ч. 4 ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», внаслідок чого було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017р. у складі колегії суддів: головуючого судді Тищенко А.І., суддів: Отрюха Б.В.., Михальської Ю.Б., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.06.2017 рік.

22.06.2017 року в судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, враховуючи строки розгляду справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія встановила наступне:

Відділенням у зв'язку з розглядом звернення народного депутата України Парубія А.В. від 16.12.2015 №К-01/6 (вх. Відділення від 28.12.2015 №01-01-52-П) проводилось дослідження щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції на предмет наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Товариства під час участі в процедурі закупівлі "Капітальний ремонт дорожнього покриття вул. Черкаської (в т.ч. підпірна стінка) на основі Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б.Д.1.1.1:2013", яка проводилась комунальною корпорацією "Київавтодор" у 2015 році.

В ході дослідження встановлено, що банком товариству видана довідка про те, що станом на 13.08.2015 у товариства кредити відсутні.

Банку було надіслано вимогу про надання такої інформації і копій документів:

- копію заяви (запиту тощо) та доданих до неї документів, що подавалась товариством до банка з метою отримання довідки про відсутність заборгованості за кредитом (далі - довідка) (пункт 1 вимоги);

- якщо з метою отримання довідки до банку товариство зверталось в електронному вигляді електронною поштою, необхідно надати копію такого звернення із зазначенням електронної адреси, з якої надійшло таке звернення до банку (пункт 2 вимоги);

- інформацію про особу, яка безпосередньо зверталась до банка для отримання довідки для товариства (пункт 4 вимоги);

- інформацію про особу (прізвище, ім'я по батькові), яка отримала довідку для товариства (пункт 5 вимоги);

- перелік всіх діючих поточних рахунків, які товариство має/мало у банка станом на червень-липень 2015 року (пункт 6 вимоги);

- виписки з рахунків, вказаних у пункті 6 вимоги, за період з 01.06.2015 по 30.12.2015 з зазначенням реквізитів контрагентів (назва, ЄДРПОУ тощо) та призначення платежу (пункт 7 вимоги);

- інформацію про особу (прізвище, ім'я по батькові, посада, номер контактного телефону), яка готувала інформацію на вимогу (пункт 6 вимоги).

Як свідчать матеріали справи, вимога (штрихкодовий ідентифікатор 768) відповідно до пошукової форми поштових відправлень, яка розміщена на веб-порталі українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", була вручена 12.09.2016.

Згідно з вимогою банк повинен був протягом 10 календарних днів з дня її отримання, тобто до 22.09.2016 надати до відділення інформацію та належним чином завірені копії документів.

Звернень чи клопотань від банка щодо подовження строку надання інформації на вимогу, роз'яснення питань тощо до відділення не надходило.

Банком на адресу відділення було надіслано лист від 21.09.2016 №10614/4/07-2-6-БТ (вх. Відділення від 26.09.2016 №01-08-36-К), яким надано інформацію на вимогу.

За результатами аналізу інформації, яка була надана банком на вимогу, відділенням було встановлено, що інформація подана в неповному обсязі.

Банк надав інформацію про поточні рахунки, які товариство має/мало у банку станом на червень-грудень 2015 року, та виписки за зазначеними рахунками. При цьому, банк не надав інформацію та копії документів, які стосуються видачі товариству довідки за кредитами.

Так, позивачем не було подано інформацію на пункти 1, 2, 4 і 5 вимоги, а саме: надати копію заяви (запиту тощо) та доданих до неї документів, що подавалась товариством до банка з метою отримання довідки за кредитами (пункт 1 вимоги); у разі звернення товариства в електронному вигляді електронною поштовою, надати копію такого звернення із зазначенням електронної адреси, з якої надійшло таке звернення до банка (пункт 2 вимоги); надати інформацію про особу, яка безпосередньо зверталась до банка для отримання довідки за кредитами для товариства (пункт 4 вимоги); надати інформацію про особу (прізвище, ім'я по батькові), яка отримувала довідку за кредитами для товариства (пункт 5 вимоги).

В листі від 21.09.2016 банком зазначено, зокрема, що надання такої інформації та документів призведе до порушення банком чинного законодавства України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Слід зазначити, що не вся запитувана відділенням інформації містила банківську таємницю, а саме: копія заяви (запиту тощо) та доданих до неї документів, що подавалась товариством до банка з метою отримання довідки; якщо звернення від товариства отримано банком в електронному вигляді електронною поштою, необхідно надати копію такого звернення із зазначенням електронної адреси, з якої надійшло таке звернення до банку; інформація про особу, яка безпосередньо зверталась до банка для отримання довідки для товариства; інформація про особу (прізвище, ім'я по батькові), яка отримала довідку для товариства.

На надання зазначених документів у розумінні положень Закону України "Про банки і банківську діяльність" дозволу товариства не потребується.

Натомість, інформація, яка містила банківську таємницю (інформація про поточні рахунки, які товариство має/мало у банку станом на червень-грудень 2015 року, та виписки за зазначеними рахунками), і на надання якої, на думку позивача, був необхідний дозвіл товариства, була надана банком відділенню.

Таким чином, враховуючи, що банк надав інформацію, що запитувалась у вимозі в неповному обсязі, розпорядженням адміністративної колегії відділення від 11.11.2016 №65-р розпочато розгляд справи №1005/65-р-02-07-16, за ознаками вчинення банком порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 14 ст. 50 Закону, у вигляді подання інформації в неповному обсязі відділенню у встановлені головою відділення строки.

На пункти 1, 2, 4 і 5 вимоги, банк у листі від 21.09.2016 зазначив таке: "…запитувана АМКУ інформація у п. 1-6 вимоги містить інформацію, яка відноситься до банківської таємниці, та є інформацією, що стала відома банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особами при надання послуг банком (ч.1 ст. 60, п.2 та п. 6 ст. 60 Закону).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. 3.1 Правил №267 дана інформація може бути надана за відповідно оформленою письмовою згодою власника. При цьому, надання копій документів за вимогою державного органу Законом не передбачено".

Посилання банка на вказані правові норми не є підставами для неподання інформації, яка запитувалась у вимозі, з огляду на таке.

Пунктом 3 ч. 6 і ч. 2 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Вимога відповідного державного органу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, повинна: 1) бути викладена на бланку державного органу встановленої форми; 2) бути надана за підписом керівника державного органу (чи його заступника), скріпленого гербовою печаткою; 3) містити передбачені цим Законом підстави для отримання цієї інформації; 4) містити посилання на норми закону, відповідно до яких державний орган має право на отримання такої інформації.

Зі змісту вимоги вбачається, що її було оформлено відділенням належним чином, з дотримання наведених положень Закону про банки.

За результатами розгляду антимонопольної справи відділенням складено подання від 28.11.2016 №152/ПС-02-07 з попередніми висновками у справі №10565-р-02-07-16 (далі - подання), копію якого було надіслано на адресу банку листом від 28.11.2016 №02-07/426.

Листом від 12.12.2016 №б/н (вх. відділення від 12.12.2016 №01-08-3189) банк надав заперечення на подання.

Проаналізувавши заперечення банка на подання, відділення встановило, що за своїм змістом вони є аналогічними твердженням (запереченням) банка, які були викладені у листі від 21.09.2016 на вимогу.

Водночас, у запереченнях на подання банк зазначив таке: "Стосовно надання інформації про осіб, які звертались до банку для отримання довідки, а також копії заяв та доданих документів, звернення в електронному вигляді, то зазначена інформація щодо діяльності товариства стала відомою банку у процесі обслуговування цього клієнта при наданні банківських послуг. Як зазначається в ч. 1 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність, наведена інформація є банківською таємницею, тому ПАТ "СБЕРБАНК" звернувся до товариства для отримання дозволу на розкриття банківської таємниці.".

За інформацією банка, листом від 24.11.2016 №300 товариство надало банку згоду на розкриття банківської таємниці, у зв'язку з чим банком було підготовлено та надіслано на адресу відділення лист від 25.11.2016 №1375/4/07-2-6-БТ (вх. відділення від 05.12.2016 №01-11-3126) з інформацією на вимогу.

Пояснення банку стосовно неможливості надання інформації на вимогу до отримання банком згоди товариства на розкриття банківської таємниці не можуть бути взяті до уваги та спростовуються таким.

Надіслання вимог про надання інформації спрямоване на забезпечення функцій органів Антимонопольного комітету України, ефективності застосування конкурентного законодавства.

Інформація, яка запитувалась у вимозі, була є необхідною для повного та всебічного дослідження дотримання товариством законодавства про захист економічної конкуренції під час участі в конкурсній процедурі закупівлі.

Зважаючи на положення норм чинного законодавства України, голова відділення у межах наданих йому повноважень має право витребувати у банка інформацію, в тому числі, яка містить банківську таємницю, необхідну для реалізації завдань, покладених на відділення Законом України "Про Антимонопольний комітет України", а банк в свою чергу, зобов'язаний надати таку інформацію у встановлені головою відділення строки.

Подання банком інформації в неповному обсязі на вимогу у встановлений головою відділення строк ускладнює виконання завдань покладених на територіальне відділення Законом України "Про Антимонопольний комітет України".

Таким чином, дії банка, які полягають у поданні інформації на вимогу голови відділення в неповному обсязі, є порушенням, передбаченим п. 14 ст. 50 Закону, згідно з яким порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

У ч. 1 ст. 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Рішенням №72 визнано дії банка, які полягають у поданні інформації в неповному обсязі на вимогу голови відділення порушенням, передбаченим п. 14 ст. 50 закону, у вигляді подання інформації в неповному обсязі відділенню у встановлений головою відділення строк; за вчинене порушення на банк накладено штраф у сумі 30 000 грн.

Супровідним листом від 22.12.2016 №02-07/4362 відділенням було надіслано позивачу рішення №72.

Частиною першою ст. 60 Закону передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Отже, позивач звернувся до Господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення №57 в межах зазначеного строку (16.02.2017 позивачем подано суду позовну заяву), оскільки рішення №72 отримано позивачем 26.12.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою банку.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права, встановив обґрунтованість висновків відповідача стосовно наявності в діях позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді подання інформації в неповному обсязі відділенню у встановлений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону за порушення, передбачені п. 9, 13-18 ст. 50 цього закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Рішенням №72 встановлено, що згідно із звітом про прибутки і збитки та інший сукупний дохід банка за 2015 рік, який опублікований на офіційному сайті позивача (https://ua.sberbank.ua/fin_rep_ifrs/), процентні доходи Банка становлять 6 128 698 тис. грн., тому штраф в сумі 30 000 грн. розраховано за приписами частини другої і п'ятої статті 52 Закону.

Доводи апелянта, спростовуються викладеними відділенням у рішенні №72 обставинами.

Статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що суб'єкти господарювання, інші юридичні особи, їх посадові особи та працівники зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню. Така інформація може бути надана органам слідства та суду відповідно до закону.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

Стосовно доводів викладених в апеляційній скарзі, слід зазначити наступне, що не вся запитувана відділенням інформація містила банківську таємницю, а саме: копія заяви (запиту тощо) та доданих до неї документів, що подавалась товариством до банка з метою отримання довідки (пункт 1 вимоги); якщо звернення від товариства отримано банком в електронному вигляді електронною поштою, необхідно надати копію такого звернення із зазначенням електронної адреси, з якої надійшло таке звернення до банку (пункт 2 вимоги); інформація про особу, яка безпосередньо зверталась до банка для отримання довідки для товариства (пункт 4 вимоги інформація про особу (прізвище, ім'я по батькові), яка отримала довідку для товариства (пункт 5 вимоги) не відносяться до інформації яка містить банківську таємницю

Відповідно до ч.2 ст.4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2017р. у справі № 910/2583/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2017р. у справі № 910/2583/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2583/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська