ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Справа № 910/15647/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Ковтонюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 р. (судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.)
у справі№910/15647/16 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕОНБУД"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС"
провизнання договору розірваним
за участю представників:
від позивача Аляб'єва І.М., т.в.о. генерального директора, протокол №24 від 26.12.2014 р.
від відповідача Джас І.В., довіреність б/н від 05.09.2016 р.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕОНБУД" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" (далі - відповідач) про визнання договору розірваним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.10.2016 р. у справі №910/15647/16 в задоволенні вказаного позову відмовлено з тих мотивів, що спірний договір є розірваним з 01.08.2016 р., що виключає можливість визнання цього факту господарським судом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 р. в задоволені клопотання відповідача про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на вказане рішення місцевого господарського суду відмовлено, апеляційну скаргу повернуто скаржнику (п. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що скаржником не було надано суду доказів поважності причин пропуску процесуального строку. Крім того, за висновками суду, відповідач мав право та можливість ознайомитись з матеріалами справи №910/15647/16 (зокрема, і зі змістом оскаржуваного рішення місцевого господарського суду), а, отже, вчасність подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.03.2017 р., відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить дану ухвалу скасувати, а справу направити до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

За твердженнями відповідача, приймаючи оскаржувану ухвалу, апеляційний господарський суд порушив норми процесуального права, а саме: не надав належної оцінки обставинам, на які послався скаржник, як на підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.05.2017 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ємельянов А.С. (доповідач у справі), судді: Карабань В.Я., Ковтонюк Л.В., касаційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.05.2017 р.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.05.2017 р. строк розгляду справи продовжено на 15 днів та відкладено розгляд на 12.06.2017 р.

До початку судового розгляду представник позивача подав відзив на касаційну скаргу, в якому заперечив проти її задоволення.

Представник відповідача до початку судового розгляду подав додаткові пояснення по справі.

В судове засідання 12.06.2017 р. з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в касаційній скарзі та просив її задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Апеляційним господарським судом, відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, було повернуто без розгляду апеляційну скаргу відповідача, у зв'язку з порушенням відповідачем строків подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Статтею 93 Господарського процесуального кодексу України встановлено строк подання апеляційної скарги. Так, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень ч. 4 ст. 91 цього кодексу.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення у справі №910/15647/16 прийнято 05.10.2016 р. Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2016 р. Таким чином, відповідно до вищевикладених правових норм, днем закінчення строку для подання апеляційної скарги на вказане рішення є 20.10.2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга на вказане рішення подана 16.02.2017 р.

Таким чином, своїм правом на оскарження судового акту у встановлений ст. 93 Господарського процесуального кодексу України строк відповідач не скористався та подав апеляційну скаргу з пропуском процесуального строку. Вказане підтверджується матеріалами справи та не заперечується скаржником.

Скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, мотивоване тим, що його представник терміново виїхав до міста Донецька, тобто до зони проведення АТО, та перебував там до лютого 2017 року. При цьому, всі необхідні документи знаходились в орендованій квартирі представника, до якої у відповідача не було доступу.

Розглядаючи заяву про відновлення строку подання апеляційної скарги та визначаючи наявність підстав для відмови чи відновлення цього процесуального строку суд керується ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим кодексом.

При цьому, у кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується, виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником.

Відхиляючи вищевказане клопотання, господарський суд апеляційної інстанції зазначив, що товариством не було надано жодних доказів поважності причин пропуску відповідного процесуального строку, а також звернув увагу скаржника на те, що він не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи №910/15647/16.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не може в повній мірі погодитись з господарським судом апеляційної інстанції та вважає зроблені ним висновки передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як зазначено в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В свою чергу, в рішенні Конституційного Суду України №11-рп/2007 від 11.12.2007 р. роз'яснено, що можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист; перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів.

Одночасно з цим, Європейський суд з прав людини наголошує, що "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (справа "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі", справа "Воловік проти України").

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що господарським судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки обставинам, які вплинули на можливість реалізації відповідачем свого права на судовий захист, зокрема, шляхом оскарження в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду.

Так, судова колегія вважає істотними обставини, на які посилається скаржник, як на причини пропуску процесуально встановленого строку на подання апеляційної скарги.

За таких обставин, доводи, викладені в касаційній скарзі, є обґрунтованими.

З огляду на це, касаційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а ухвала Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 р. підлягає скасуванню з передачею справи до Київського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" на рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2016 р.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11110, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 р. у справі №910/15647/16 скасувати.

Справу №910/15647/16 передати до Київського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРОНА САНРАЙС" на рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2016 р.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

Л.В. Ковтонюк