ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.06.2017 р. Справа № 914/1265/15

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи, м. Київ

про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні

по справі № 914/1265/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи, м. Київ

до відповідача: ОСОБА_1 комунального автотранспортного підприємства №1, м. Львів

про стягнення 6903022,97 грн.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі М.Бурак

Представники:

від заявника (стягувача): н/з

від відповідача (боржника): н/з

від органу державної виконавчої служби: н/з

Від заінтересованої особи (ТзОВ ОПТИМУМ ФАКТОР ) ОСОБА_2

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи, м.Київ звернулось до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу №914/1265/15 від 04.09.2015р. по справі № 914/1265/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи, м.Київ до відповідача ОСОБА_1 комунального автотранспортного підприємства №1, м.Львів про стягнення 6903022,97 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.05.2017р. суд прийняв заяву до розгляду та призначив судове засідання на 29.05.2017р. Ухвалою суду від 29.05.2017р. строк вирішення заяви продовжено до 13.06.2017р., розгляд заяви відкладався з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

Стягувач (позивач) явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, 29.05.2017р. на поштову адресу Господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника заявника за наявними в матеріалах справи документами.

Представник боржника (відповідача) в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. Вимоги ухвал суду від 18.05.2017р. та 29.05.2017р. не виконав.

Представник органу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився.

Представник заінтересованої особи ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» в судове засідання зявився, 29.05.2017р. через службу діловодства Господарського суду подав заяву про приєднання до матеріалів справи документів, зокрема, просить приєднати до матеріалів справи платіжні доручення з системи клієнт банк в підтвердження перерахування ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» на рахунок ТзОВ «СІТІ ОСОБА_3» та оплати загалом на суму 6033100,00 грн. на виконання зобовязань по договору факторингу №09122016/1 від 09.12.2016р. Крім того, 12.06.2017р. представником ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» подано письмові пояснення з долученими документами в підтвердження виконання договору факторингу та перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості заявника перед третіми особами.Також, 12.06.2017р. подав клопотання про приєднання до матеріалів справи документів згідно переліку. Вимоги заявника підтримав, заяву просить задоволити та замінити сторону у виконавчому провадженні з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР».

Розглянувши подану заяву та докази в їх сукупності, суд встановив:

Рішенням господарського суду Львівської області від 20.08.2015р. по справі №914/1265/15 позовні вимоги ТзОВ «Львівські автобусні заводи» задоволено повністю, стягнуто з відповідача - ОСОБА_1 комунального автотранспортного підприємства № 1 на користь позивача 6057744, 50 грн. інфляційних втрат, 845278, 47 грн. - 3% річних та 58099,00 грн. судового збору.

04.09.2015р. на примусове виконання рішення господарського суду від 20.08.2015р. видано наказ по справі №914/1265/15.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи заявником інформації про виконавче провадження, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 26.10.2015р. відкрито виконавче провадження №49098791 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Львівської області № 914/1265/15 від 04.09.2015р. Постановою від 31.03.2016р. виконавче провадження №49098791 приєднано до зведеного виконавчого провадження №50681704. Відтак, станом на день розгляду заяви наказ Господарського суду Львівської області № 914/1265/15 від 04.09.2015р. перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

09.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (заявник, стягувач - по справі, за договором - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТИМУМ ФАКТОР» (за договором - фактор) укладено договір факторингу №09122016/1.

Згідно п.1.3. договору факторингу, в даному договорі боржником є Львівське комунальне автотранспортне підприємство № 1, ідентифікаційний код за ), юридична особа, зареєстрована за законодавством України, адреса реєстрації: 79066, м.Львів, вул. Грунтова, 1-Б.

Пунктом 1.4. договору передбачено, право вимоги - право грошової вимоги клієнта до боржника по зобовязанням по договорам про закупівлю, строк платежу за яким настав, щодо погашення (сплати) заборгованості, а також сплати інших платежів, які виникли на підставі укладених між клієнтом та боржником договорів про закупівлю, що підтверджені рішенням господарського суду.

Відповідно до п.1.5. договору, договір про закупівлю - договори про закупівлю товарів за державні кошти зі всіма додатками, змінами і доповненнями до них, що укладені між клієнтом (як постачальником) та боржником (як покупцем), у відповідності до якого клієнт поставив боржнику товар, а боржник зобовязався сплатити ціну товару, а також інші платежі (штрафи, пені, комісії, тощо), що виникли на підставі зазначених договорів про закупівлю на момент укладання договору факторингу. В даному договорі договорами про закупівлю є: договір № 17/12/10 про закупівлю товарів за державні кошти від 14.12.2010р.; договір № 18/11 про закупівлю товарів за державні кошти від 18.11.2009р.

Згідно п.1.6. договору визначено, заборгованість невиконані (несплачені) боржником грошові зобовязання перед клієнтом за договором про закупівлю.

Пунктом 1.7. договору передбачено, судові рішення - рішення господарського суду Львівської області, що набрали законної сили та не виконані на день укладання договору факторингу, за якими стягнуто грошові кошти з боржника на користь клієнта. В даному договорі судовими рішеннями є: рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2012р. по справі №5015/774/12; рішення господарського суду Львівської області від 20.08.2015 року по справі №914/1265/15; рішення господарського суду Львівської області віл 27.10.2011р. по справі № 5015/4335/11; рішення господарського суду Львівської області від 16.11.2015р. по справі №914/3116/15.

Відповідно п. 2.1. договору, за цим договором фактор зобовязується передати в розпорядження клієнта за його вимогою, грошові кошти в розмірі суми фінансування, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника. Перехід права вимоги від клієнта до фактора по договору про закупівлю, здійснюється за цим договором. Днем набуття фактором права вимоги по договору про закупівлю вважається день укладення сторонами цього договору (п.2.5. договору).

Згідно п. 2.2. договору, загальна сума права вимоги, що передається за цим договором дорівнює сумі заборгованості боржника перед клієнтом по договору поставки на день набуття права вимоги фактором відповідно цього договору. Загальна сума заборгованості складає 28085266,20 грн. Сторони домовились, що сума фінансування (ціна договору) становить суму 19659686,34 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» повідомленням - вимогою про виконання основного зобовязання повідомив боржника - Львівське комунальне автотранспортне підприємство №1 про укладення договору факторингу та перехід права вимоги по договору №17/12/10 від 14.12.2010р. в загальній сумі 18502584,08 грн. від ТзОВ «Львівські автобусні заводи» до ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР». Розмір права вимоги підтверджений рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2012р. по справі №5015/774/12 та рішенням господарського суду Львівської області від 20.08.2015р. по справі № 914/1265/15 (докази надсилання та отримання повідомлення в матеріалах справи).

Як на підставу для заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Господарського суду Львівської області від 20.08.2015р. по справі №914/1265/15 заявник - ТзОВ «Львівські автобусні заводи посилається на договір факторингу від 09.12.2016р. на підставі якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТИМУМ ФАКТОР» перейшли права кредитора у зобовязаннях боржника, зокрема, у зобовязанні за договором №17/12/10 про закупівлю товарів за державні кошти від 14.12.2010р. (в т.ч. по заборгованості за рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2015р. по справі №914/1265/15). На підставі вищенаведених обставин, стягувач, в порядку ст. 25, 121-4 ГПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» просить замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 04.09.2015р. по справі №914/1265/15 Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на Товариство з обмеженою відповідальністю ОПТИМУМ ФАКТОР.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки виконання рішення суду є невідємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до ч.5. ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до норм ст. 514 ЦК України та положень ст. 195 ГК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як випливає з правової природи укладеного між сторонами договору, відступлення прав вимоги відбулось на підставі договору факторингу №09122016/1 від 09.12.2016р.

Таким чином, за умовами укладеного між ТзОВ «Львівські автобусні заводи» та ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» договору факторингу №09122016/1 від 09.12.2016р. фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного суду України від 13.04.2016р. та від 25.05.2016р. по справі №3-477г16.

Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 ЦК.

Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до умов ст.1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

При цьому, ч.1. ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Щодо субєктного складу таких правовідносин стаття 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом ч.1 ст. 4 України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Судом встановлено, що за договором факторингу №09122016/1 від 09.12.2016р. фактором виступає ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР», яке зареєстроване як фінансова установа, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи реєстраційний № 13102766, серія ФК №351 від 09.11.2012р., додатком до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи з якого вбачається вид надання фінансових послуг, а саме факторинг. Також, згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 11.04.2017р. №1031, ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання послуг з факторингу (в матеріалах справи).

Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому ( майбутня вимога).

Як встановлено судом, 09.12.2016р. ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» набуло право вимоги заборгованості по договору №17/12/10 про закупівлю товарів за державні кошти від 14.12.2010р., строк платежу за якою настав, що підтверджено рішенням господарського суду Львівської області від 20.08.2015р. по справі № 914/1265/15.

Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Так, 13.01.2017р. ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» скеровувалось на адресу боржника - ОСОБА_1 комунального автотранспортного підприємства №1 повідомлення вимога про виконання основного зобовязання, згідно якого повідомлено боржника про укладення договору факторингу та перехід права вимоги по договору №17/12/10 від 14.12.2010р. від ТзОВ «Львівські автобусні заводи» до ТзОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР». Відтак, боржник був повідомлений про заміну кредитора по договору №17/12/10 від 14.12.2010р. (докази отримання повідомлення боржником 18.01.2017р. в матеріалах справи)

Згідно ст. 25 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Суд зазначає, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобовязанні допускається протягом усього часу існування зобовязання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобовязання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії (Постанова Верховного суду України від 19.08.2014р. №923/945/13).

Відповідно до п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, ст. 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин.

Згідно ст.121-4 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони господарський суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Господарський суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, задоволити заяву та замінити позивача (стягувача) Товариство з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТИМУМ ФАКТОР» на підставі договору факторингу №09122016/1 від 09.12.2016р. у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу №914/1265/15 від 04.09.2015р.

Керуючись ст.ст. 25, 86, 115, 121-4, ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» від 16.05.2017р. вх. №2147/17 - задоволити.

2. Замінити позивача (стягувача) у справі №914/1265/15 Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи», 03124, м.Київ, бульвар Івана Лепсе, буд.6 () на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТИМУМ ФАКТОР», 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 11, офіс 27 () як сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1265/15 від 04.09.2015р.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Щигельська О.І.