донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.06.2017р. справа № 905/3136/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГОС УА», м. Маріуполь, Донецька область
на рішення Господарського судуДонецької області
від10.05.2017р.
по справі№ 905/3136/16 (суддя: Бойко І. А.)
за позовомДержавного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Одеса
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГОС УА», м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 1 237 109,88 грн

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Одеса (далі Позивач, ОФ ДП «АМПУ») звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГОС УА», м. Маріуполь, Донецька область (далі Відповідач, ТОВ «ЛІГОС УА») суми заборгованості в розмірі 1 062 929,21 грн, суми пені в розмірі 159 103,10 грн та суми 3% річних у розмірі 15 077,57 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.05.2017р. у справі № 905/3136/16 позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГОС УА», м. Маріуполь, Донецька область () на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ () в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Одеса () суму заборгованості в розмірі 1 062 929,21 грн, суму пені в розмірі 159 103,10 грн, суму 3% річних у розмірі 15 077,57 грн та суму судового збору в розмірі 18 556,65 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 10.05.2017р. у справі № 905/3136/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Донецької області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що недобросовісне виконання позивачем свого зобов'язання перед ТОВ «ЛІГОС УА» зі здійснення платежів за договором № 653-В-ОФД-15 від 25.06.2015р., призвело до несвоєчасного виконання відповідачем обовязку з оплати наданих ОФ ДП «АМПУ» послуг за договором № 1488-П-ОДФ-16 від 25.02.2016р. Так, зазначене, на думку апелянта свідчить про те, що в розумінні приписів ч. 2, ст. 613 ЦК України строк виконання зобовязання відповідачем за договором № 1488-П-ОДФ-16 від 25.02.2016р. не настав, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

01.06.2017р. на електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.06.2017р. зазначене клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції було задоволено.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

06.06.2017р. на електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшло заперечення № 20А.З/10-438 від 02.06.2017р. на апеляційну скаргу, яке було розглянуто судовою колегією та долучено до матеріалів справи.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в запереченнях на апеляційну скаргу.

13.06.2017р. до відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГОС УА» надійшли: клопотання б/н, б/д про уточнення до апеляційної скарги та клопотання б/н від 12.06.2017р. про відкладення розгляду справи, які були розглянуті колегією суддів та долучені до матеріалів справи.

Судове засідання проводилось у режимі відеоконференції у відповідності до приписів ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 25.02.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІГОС УА» (далі - Виконавець) та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - Замовник, Адміністрація) був укладений договір №1488-П-ОДФ-16, відповідно до якого предметом Договору є організація використання причалів №11 та №36 та їх прилеглої території при проведенні силами та засобами замовника навантажувально-розвантажувальних робіт в Одеському морському порту (п.1.1. Договору).

Умовами п.8.1. Договору, він вступає в силу з моменту підписання та скріплення печатками та діє до 31.12.2016р., а в частині взаєморозрахунків до повного їх закінчення.

За умов п.2.1. визначено, що доставляти вантаж в Одеський порт, що призначений для завершення будівництва Обєкту, своїми силами та засобами через причали №11 та №36 Одеського морського порту з використанням їх прилеглої території при проведенні вантажно-розвантажних робіт.

Згідно п.2.8. Договору, забезпечити оплату Адміністрації вартості послуг за Договором та за інші послуги, які надані Адміністрацією, за діючими в Адміністрації ставками та тарифами, що діють на день надання послуг.

Умовами п.2.17. Договору, отримувати та підписувати акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) протягом трьох робочих днів з моменту його отримання. Безпідставна відмова від оформлення та підписання ОСОБА_2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) не приймається.

Приписами п.3.2. Договору, Адміністрація зобовязується надати замовнику_2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) не пізніше 2-х (двох) днів, після надання послуг. Підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) має бути здійснено, не пізніше 3-х (трьох) днів, з моменту надання послуг.

Відповідно п.3.4. Договору визначено, що Адміністрація зобовязується належним чином оформити рахунки за виконані роботи (послуги) на підставі актів виконаних робіт (послуг), а також забезпечити своєчасне оформлення та передачу замовнику податкових накладних.

Згідно п.4.1. Договору, за надані послуги замовник сплачує Адміністрації плату за ставками, які затверджені начальником Адміністрації в розмірах, що вказані в Договорі.

Умовами п.4.2. Договору, розрахунки з Адміністрацією здійснюються замовником відповідно до оформлених актів виконаних робіт (послуг), передбачених п.2.17. та п.3.2. Договору, протягом 15-ти банківських днів, наступного за звітним. Розрахунки здійснюються на підставі рахунків Адміністрації. Витрати з банківських послуг відносяться за рахунок замовника.

Приписами п.4.8. Договору, сторони домовились, що за період з 11.12.2015р. по 28.02.2016р. Адміністрація розраховує та виставляє рахунок з наданих послуг 28.02.2016р. згідно інформації наданої замовником (Додаток №2) та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг). Замовник зобовязується сплатити Адміністрації рахунок протягом 15 (пятнадцяти) банківських днів з моменту отримання такого рахунку.

Сторонами підписані додатки №1, №2, відповідно до якої узгодили найменування, орієнтований обєм.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги та на виконання умов Договору за використання причалів №11 та №36 та їх прилеглої території при проведенні силами та засобами замовника навантажувально-розвантажувальних робіт в Одеському морському порту за період з 11.12.2015р. по 28.02.2016р., з 01.03.2016р. по 31.03.2016р., з 01.05.2016р. по 31.05.2016р.

Матеріалами справи підтверджується факт надання послуг та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, ТОВ «ЛІГОС УА», зокрема, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

· від 28.02.2016р. на суму 448306,66 грн.,

· від 31.03.2016р. на суму 256785,73 грн.,

· від 31.05.2016р. на суму 357836,82 грн., що разом становить 1 062 929,21 грн та виставленими відповідачу рахунків:

· № 580014 від 28.02.2016р. (отримано 11.03.2016р., кінцевий строк оплати за Договором 01.04.2016р.),

· №580026 від 31.03.2016р. (отримано 13.04.2016р., кінцевий строк оплати за Договором 21.04.2016р.),

· № 580036 від 31.05.2016р. (отримано ОСОБА_2 01.06.2016р., кінцевий строк оплати за Договором 21.06.2016р.) на загальну суму 1 062 929,21 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору щодо внесення плати за надані послуги, Адміністрація звернулась до ТОВ «ЛІГОС УА» з претензією № 20А3/6-486 від 24.06.2016р. із сплатити заборгованості у розмірі 1 062 929,21 грн, належним чином засвідчена копія якої містяться у матеріалах справи.

Оскільки зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді, а обов'язок із внесення плати за надані позивачем послуги виконаний не був, ОФ ДП «АМПУ» звернувся в до Господарського суду Донецької області з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог з огляду на наступне.

Як підставою для скасування спірного рішення, апелянт вказує на своє право відстрочення виконання зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг через прострочення останнім його зобов'язання за договором № 653-В-ОФД-15 від 25.06.2015р.

Вказане право передбачене ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Проте, ч. 1 вказаної статті Кодексу надає поняття прострочення кредитора. Так, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Отже, слід встановити, чи виникли у відповідача труднощі в виконанні ним свого зобов'язання з оплати наданих йому послуг внаслідок невиконання позивачем передбачених договором умов.

Проте, замовником (Відповідачем) при отриманні послуг не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання виконавцем (Позивачем) прийнятих за Договором зобовязань з надання послуг. Отже, оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цих послуг та прийняття їх у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави вважати, що мало місце таке прострочення позивача в розумінні норм ст. 613 Цивільного кодексу України, до виконання якого відповідач в порядку ч. 2 ст.613 Цивільного кодексу України мав право відстрочити своє зобов'язання з оплати отриманих послуг.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача непогашеної заборгованості перед позивачем в сумі 1 062 929,21 грн, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 062 929,21 грн за надані, але не оплачений у встановлений договором строк послуги.

Крім того, судом першої інстанції було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму пені в розмірі 159 103,10 грн та суму 3% річних у розмірі 15 077,57 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно п.7.1. Договору, передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за Договором відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п.7.2. Договору, у випадку порушення строків оплати, передбачених Договором, замовник зобовязаний сплатити Адміністрації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість в сумі 1 062 929,21 грн, зі сплати якої відповідачем допущено прострочення, що згідно вимог ст. 549, 611, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України та п. п. 7.1, 7.2 договору - є підставами для стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені та застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних - є законними та обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення позивачем показників пені, 3% річних щодо строків, сум, ставок нарахувань, які проведені позивачем з урахуванням заборгованості, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо присудження до стягнення з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі 159 103,10 грн та суми 3% річних у розмірі 15 077,57 грн.

З огляду на викладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач також зазначає, що суд першої інстанції порушив процесуальні права ТОВ «ЛІГОС УА, оскільки розглянув справу та прийняв оскаржуване рішення за відсутності представника відповідача.

Апеляційний суд не приймає доводи відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України представниками сторін у справі можуть бути як керівники підприємств та організацій так і інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, тобто коло осіб, які можуть здійснювати представництво в суді, чинним законодавством не обмежується.

Відповідно до п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.11р. №18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст.64 та ст.84 Господарського процесуального кодексу України. За змістом зазначеної ст.64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою, і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч.3 п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що місцевим судом розгляд справи неодноразово відкладався, про що відповідача було повідомлено завчасно, належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на (т. 2, а. с. 59)).

З врахуванням вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку про відсутність процесуальних порушень з боку суду першої інстанції під час розгляду справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГОС УА», м. Маріуполь, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 10.05.2017р. у справі № 905/3136/16 залишити без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

2 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСДО;

1 ДАГС.