РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Справа № 918/30/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (НОМЕР_1 від 12.11.09).

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" на рішення господарського суду Рівненської області від 21.02.17р. у справі № 918/30/17 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Анімаккорд ЛТД

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фудмережа"

про відновлення авторських прав шляхом виплати компенсації

ВСТАНОВИВ:

Анімаккорд Лтд (надалі - позивач) звернувся у господарський суд Рівненської області з позовною заявою (т.1, а.с.2-14) до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" (надалі - відповідач), в якій просив суд стягнути компенсацію в сумі 80 000 грн. 00 коп. за порушення виключних майнових прав, а також накласти на відповідача штраф у розмірі 10% від розміру присудженої судом компенсації до Державного бюджету України.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 21.02.17 р. у справі № 918/30/17 позов Анімаккорд ЛТД до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" задоволено, стягнуто із відповідача компенсацію за порушення авторських прав в сумі 80 000 грн.00 коп. та штраф до Державного бюджету України в сумі 8000 грн. (т.1, а.с. 236-244).

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що відповідачем не надано жодних доказів правомірності використання на упаковках "Акварелей медових 6 кольорів" зображень персонажів аудіовізуального твору "Маша и Мєдвєдь", майнові авторські права на які належать позивачу, відтак розповсюджена відповідачем продукція є контрафактною.

Крім того, враховуючи положення статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", та підтвердження матеріалами справи правомірності позову та права позивача, визначеного законом, на стягнення з відповідача компенсації за вчинене порушення, суд визнав обгрунтованим розмір компенсації в сумі 80000 грн. та розмір штрафу до Державного бюдету України в розмірі 1о% від присудженої суми стягнення, тобто 8000 грн.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 21.02.17 р. у справі № 918/30/17 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити (т.2, а.с. 3). При цьому апелянт вказує, що підстави, з яких ним порушено питання про перегляд рішення суду, будуть подані додатково, у зв"язку з тим, що копія судового рішення ним не отримана.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/30/17 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л. (т.2, а.с.1).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. колегією суддів розгляд апеляційної скарги призначено на 29 березня 2017 р. на 12:00 год.(т.2, а.с.2).

20.03.17 р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з визначенням господарського суду м. Києва відповідальним за проведення відеоконференції під час розгляду апеляційної скарги (т.2, а.с.7-9).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 клопотання відповідача задоволено на підставі ч. 3 ст. 74-1 ГПК України, розгляд апеляційної скарги призначено на 29 березня 2017 року на 10.45 год.в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої доручено господарському суду м. Києва (т.2, а.с. 11-12).

23.03.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшли пояснення представника позивача - патентного повіреного ОСОБА_3, в яких останній зазначає що позивачем копію апеляційної скарги не отримано, а розписка на копії апеляційної скарги, що подана відповідачем та міститься у матеріалах справи, не відповідає дійсності. У зв"язку із цим, представником позивача 23.03.2017 подано клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України, у зв"язку із недотриманням вимог ст.95 ГПК України (т.2, а.с. 14-19).

23.03.2017 апелянт подав до суду клопотання про призначення комплексної судової експертизи (т.2, а.с. 32-37), проведення якої просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та на вирішення якої просить поставити наступні питання:

1) на вирішення експертизи у сфері інтелектуальної власності:

- чи містять у собі персонажі "Маша" та "Медведь" з аудовізуального мультиплікаційного серіалу "Маша і Медведь" ознаки об"єкта авторського права згідно з відомостями, зазначеними в матеріалах справи?;

- чи є зображення дівчинки на червоному фоні, розміщене на упаковці товарної позиції "Акварель медова 6 кольорів", яка міститься у матеріалах справи, повним чи частковим відтворенням кадру "Маша" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Медведь"?;

- чи є зображення ведмедя, на червоному та світло-червоному фоні, розміщене на упаковці товарної позиції "Акварель медова 6 кольорів", яка міститься у матеріалах справи, повним чи часткоим відтворенням кадру "Медведь" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Медведь"?;

2) на вирішеня експертизи відеозапису:

- чи є передані на експертизу відеозаписи оригіналами чи копіями?;

- чи проводилися відозаписи, які містяться на опттичному носієві інформації DVD-диску у файлах WP_20160910_008, WP_20160920_008, WP_20160921_007, WP_20160921_009 безперервно? ;

- чи містять дані відеозаписи ознаки монтажу чи прояви якоїсь цифрової обробки?;

- чи можна ідентифікувати, що дані відеозаписи було зафіксованно 10.09., 19.09 та 21.09.2016 року у приміщенні гіпермаркету під назвою "Велмарт" за адресою м.Рівне, вул.Макарова, 23.

29.03.2017 у зв"язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 918/30/17 ОСОБА_4 призначено повторний розподіл судових справ, за результами якого автоматизованою системою документообігу суд визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. (т.2, а.с. 38-40).

29.03.2017 на адресу суду від відповідача (апелянта) надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у призначенні комплексної експертизи, вказує на сумнівність відеозапису, наданого позивачем як доказу у справі. Також апелянт як на підставу скасування судового рішення посилається на неповноту дослідження судом першої інстанції обставин справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що претензії про припинення дій від позивача не отримував, отримав лише рекомендований лист із незасвідченими копіями довіреності, на який надано відповідь.

Крім того, скаржник посилається на те, що судом при визначенні розміру компенсації не встановлено тривалість та обсяг порушень, та інші об"єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, у судовому рішенні відсутні мотиви визначення розміру компенсації.

У судове засідання, яке відбулось 29.03.2017 в режимі відеоконференції, з"явились представники позивача та відповідача (апелянта).

Представник апелянта (відповідача) ОСОБА_5 підтримав вимоги апеляційної скарги та додаткових пояснень до неї, з підстав, викладених у них, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення господарського суду Рівненської області від 21.02.2017 у справі № 918/30/17 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заперечили вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у поясненнях, просили рішення господарського суду Рівненської області від 21.02.2017 у справі № 918/30/17 залишити в силі, а апеляційну скаргу залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Розглянувши клопотання позивача щодо залишення апеляційної скарги без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у випадках коли передбачені у пунктах 2 і 3 частини першої статті 97 ГПК підстави повернення апеляційної скарги виявлені судом апеляційної інстанції після прийняття апеляційної скарги, суд витребує від особи, яка подала скаргу, докази надсилання її копії іншій стороні (сторонам) та сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. У разі неподання доказів надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні (сторонам) скарга залишається без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Суд звертає увагу й на те, що подаючи апеляційну скаргу 01.03.2017р., відповідач вказував на відсутність у нього повного тексту рішення, відсутність такого документу в єдиному реєстрі судових рішень, а тому неможливість на час подання апеляційної скарги виконати вимоги п. 3 ст. 94 ГПК України. Обгрунтування апеляційної скарги із зазначенням підстав, з яких порушено питання про перегляд рішення, відповідачем подано лише 29.03.2017 (в день судового засідання), у зв"язку з чим ні позивач, ні суд не мав змоги ознайомитися із запереченнями відповідача, як і з клопотанням про призначення експертизи.

Відтак, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність витребування у апелянта доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу та надання позивачу можливості ознайомитись із вимогами апеляційної скарги, поясненнями апелянта та клопотанням про проведення комплексної судової експертизи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу відкладено на 21 квітня 2017 року на 12.00 год., при цьому зобов"язано відповідача надати на адресу позивача копію апеляційної скарги з додатками (т.2, а.с.51-52).

13.04.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли докази направлення позивачу копії апеляційної скарги (т.2, а.с.57-59).

У судовому засіданні, яке відбулось 21 квітня 2017 року у режимі відеоконференції, з"явились представники позивача та відповідача (апелянта).

Представник апелянта (відповідача) ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та додаткових пояснень до неї, з підстав, викладених у них, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення господарського суду Рівненської області від 21.02.2017 у справі № 918/30/17 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того, підтримав клопотання про призначення комплексної судової експертизи, просив його задоволити.

Позивач у судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив рішення господарського суду Рівненської області від 21.02.2017 у справі № 918/30/17 залишити в силі, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про призначення комплексної судової ескпертизи, відмовила у його задоволенні у зв"язку з тим, що матеріали справи та речові докази є ідентичними, для встановлення факту використання персонажів аудіовізуального твору "Маша і Медведь" суд не потребує спеціальних знань, тому призначення вищевказаної експертизи буде безпідставно ускладнювати вирішення даного спору та затягувати його розгляд

Крім того, відповідач заявив усне клопотання про огляд у даному судовому засіданні відеозаписів, які містяться на оптичному носієві інформації DVD-диску у файлах WP_20160910_008, WP_20160920_008, WP_20160921_007, WP_20160921_009.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначила, що враховуючи те, що судове засідання проводиться у режимі відеоконференції, а відповідно вимог до ч.6 статті 74-1 Господарського процесуального кодексу України, використовувані у судовому засіданні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення та звуку і учасникам судового процесу має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового засідання, то у даному випадку огляд в судовому засіданні в режимі відеоконференції відеозаписів, які демонструються у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду, стороною, яка знаходиться в приміщенні господарського суду м. Києва, може бути технічно неможливим, так як учасники огляду не матимуть належної можливості чути і бачити відеозапис.

Відтак, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.04.2017 розгляд справи відкладено на 17 травня 2017 року на 12.00 год. для надання можливості відповідачу (апелянту) прибути в судове засідання по даній справі у приміщення Рівненського апеляційного господарського суду для огляду відеозаписів, які містяться на оптичному носієві інформації DVD-диску у файлах WP_20160910_008, WP_20160920_008, WP_20160921_007, WP_20160921_009, при цьому явку сторін у справу визнано обов"язковою (т.2, а.с. 64-65).

В судовому засіданні від 17.05.2017р. представники позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заперечили вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та надали пояснення в обгрунтування заперечень на апеляційну скаргу щодо заявленої суми компенсації.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився та не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів зазначає, що судове засідання 21.04.2017р. відкладалося у зв"язку із клопотанням представника апелянта щодо огляду відеозаписів, що містяться на оптичних носіях інформації та знаходяться у матеріалах справи, у зв"язку з чим явку сторін було визнано обов"язковою.

В судовому засіданні оглянуті відеозаписи, що містяться на оптичному носієві інформації DVD-диску у файлах WP_20160910_008, WP_20160920_008, WP_20160921_007, WP_20160921_009 та DVD-R диску, долучений позивачем, опечатаний Управлінням патрульної поліції (а.с. 114).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 розгляд справи у зв"язку із неявкою апелянта відкладено на 14 червня 2017 року на 10.00 год., необхідність забезпечення явки представників у судове засідання судом визначено на розсуд сторін (т.2, а.с. 84-85).

13.06.2017 у зв"язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 918/30/17 ОСОБА_7 призначено повторний розподіл судових справ, за результатами якого автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В. (т.2, а.с. 89-90).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 розгляд апеляцйної скарги призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В. (т.2, а.с. 91).

В судовому засіданні, яке відбулось 14 червня 2017 року, представник позивача - ОСОБА_1 заперечила вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився та не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином ухвалою суду від17.05.2017, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Колегія суддів вважає, що вжила всі залежні від неї заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому колегія суддів враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст.101 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду перевірки законності і обгрунтованості рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняття додаткових доказів, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що апеляційним господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач повторно не скористався своїм правом на участь у засіданні суду, наданні письмових або усних пояснень, а також у розгляді його клопотання про огляд відеозаписів, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.102 ГПК України щодо двохмісячного строку розгляду апеляційної скарги, а також те, що неявка в засідання суду скаржника не перешкоджає розгляду заяви, у матеріалах справи наявна апеляційна скарга відповідача із викладеною правовою позицією відносно оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами без участі відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін у справі, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи ТОВ "Маша і Медвєдь" (ООО "Маша и Медведь" РФ) - юридична особа, що зареєстрована за законодавством Російської Федерації - є власником виключних прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша и Медведь".

Судом встановлено, що 10 грудня 2014 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Анимаккорд" (надалі - набувач) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Маша и Мєдвєдь" (надалі - правовласник) було укладено договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" і "Машині казки"), відповідно до якого правовласник в - порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право в повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Відповідно до пункту 1.1 договору правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передає та відчужує набувачу виключне право у повному обсязі на Аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

У пункті 1 розділу А договору зазначено, що аудіовізуальні твори-кольорові анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" та "Машині казки" російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами, елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною серій, в тому числі, графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до цього договору.

Згідно пункту 1.4 договору виключне право на Аудіовізуальні твори передається та відчужується правовласником набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього Договору.

Факт передачі прав підтверджується відповідним актом від 01 січня 2015 року № 1 до договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (серіал Маша та Ведмідь та Машині казки) від 10 грудня 2014 року № ММ-2.

Правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і, що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду (пункт 1.3 договору).

Згідно пункту 7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів "Маша і Ведмідь" і "Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Згідно пункту 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Вищезазначений договір підписаний та скріплений відтисками печаток сторін.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору від 10 грудня 2014 року № ММ-2, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Додатком № 1 до договору від 10 грудня 2014 року № ММ-2 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "Маша і Ведмідь" і "Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) "Маша і Ведмідь" та "Машині казки", зокрема, "Маша" і "Ведмідь" є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а відтак розглядаються як твори.

Відтак судом встановлено, що Анімаккорд, ЛТД є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу Маша і Ведмідь, в тому числі на малюнок персонажа Маша та персонажа Ведмідь, які в силу статті 9 Закону України Про авторське право і суміжні права охороняються як твори відповідно до цього Закону.

10 вересня 2016 року у магазині гіпермаркеті "Велмарт", що знаходиться за адресою: місто Рівне, вулиця Макарова, 23, було здійснено продаж продукції "Акварель медова 6 кольорів", арт.1006 "Маша і Ведмідь".

На упаковці вказаної продукції відтворено зображення головних персонажів аудіовізуальних творів "Маша и Медведь" та "Машині казки", що на переконання позивача порушує майнові авторські права на вказані аудіовізуальні твори та його самостійні частини зображення персонажів, які належать Анімаккорд Лтд.

Розглядаючи позовні вимоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Враховуючи вищевказані норми законодавства та наявність між позивачем та ТОВ "Маша і Мєдвєдь" вищеописаного договору про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, судова колегія приходить до висновку про належність виключних майнових прав позивачу і відповідно правомірність звернення до суду.

Згідно статті 9 Закону України "Про авторське право та суміжні права", частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі і оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Використання твору без дозволу суб"єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбачених прунктом "а" статті 50 Закону України "Про авторське право та суміжні права", за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Згідно пункту 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем; 2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, а також речові докази, приходить до висновку, що розповсюджена відповідачем продукція "Акварель медова 6 кольорів" арт.1006 є контрафактною продукцією, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про авторське право та суміжні права" контрафактна продукція - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Як визначено п.3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердженння Національного стандарту №4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності" від 03.10.2007 №1185, контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розпосвюджуються, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності.

Пунктом 44 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 04.06.2010 пердбачено, що відповідно до пункту "б" статті 50 Закону України "Про авторське право та суміжні права" розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Згідно ч.2 ст. 699 Цивільного кодексу України, виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того, чи вказана ціна та інші істотні умови догвору купівлі-продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар призначений не для продажу.

Колегія суддів зазначає, що факт розповсюдження контрафактної продукції саме відповідачем підтверджується копіями розрахункових документів (фіскальних чеків) супермаркету "Велмарт" (т.1, а.с. 75) та речовими доказами - упаковками фарби, на яких імпортером зазначено ТОВ "Фудмережа".

Крім того, матеріали справи містять докази виклику поліції, які прибули за викликом уповноваженого представника позивача ОСОБА_3, в присутності яких було проведено відеозйомку в тому числі і прилавку "Велмарт", де був виставлений до продажу контрафактний товар "Акварель медова 6 кольорів".

Колегією суддів оглянуто у судовому засіданні відеозаписи, які містяться на оптичному носієві інформації DVD-диску у файлах WP_20160910_008, WP_20160920_008, WP_20160921_007, WP_20160921_009, на яких зафіксовано наявність на прилавках супермаркету "Велмарт" контрафактного товару, зразки якого долучені до матеріалів справи як речові докази.

У зв"язку із вищевикладеним, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що продукція "Акварель медова 6 кольорів" відповідачеві не постачалась та ним не вироблялась, а продаж контрафактної продукції ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" не здійснювався.

Крім того, оглядом долучених до матеріалів справи речових доказів, зокрема упаковок "Акварелей медових 6 кольорів" та порівнянням їх із роздрукованими фрагментами з зображенням персонажів з серії під назвою "Граница на замке..." аудіовізуального твору "Маша і Мєдвєдь" та роздрукованим фрагментом з серії "Весна пришла!", також ДВД диском з примірником зазначених серій аудіовізуальних творів, які наявні в матеріалах даної справи, колегія суддів вбачає, що на упаковках фарби зображено фрагменти саме з мультиплікаційного твору "Маша і Мєдвєдь", майнові права на які належать позивачу.

При цьому колегія суддів враховує те, що для встановлення факту використання персонажів аудіовізуального твору "Маша і Мєдвєдь" на упаковках "Акварелей медових 6 кольорів" суд не потребує спеціальних знань, оскільки вони є скопійовані з аудіовізуальних творів, які зазначалися вище і є ідентичними роздрукованим фрагментам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що розповсюджена відповідачем продукція є контрафактною, при цьому відповідачем не надано жодних доказів правомірності використання на упаковках "Акварелей медових 6 кольорів" зображень персонажів аудіовізуального твору "Маша и Мєдвєдь", майнові авторські права на які належать позивачу.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права" при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

Пунктом 51.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" роз'яснено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

Вищевказані положення постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 кореспондуються із п.42 постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 05 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права та суміжних прав".

Як вбачається з матеріалів даної справи, порушення, допущене відповідачем, носить системний характер, що виражається у тривалій реалізації продукції після виявлення позивачем її продажу, відмові припинити порушення на вимогу правовласника та вилучення з продажу лише після виклику органів Нацональної поліції до місця продажу. Крім того, матеріалами справи, а саме відеофіксацією під час виклику поліції вбачається, що об"єм контрафактної продукції був значним.

Відтак, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає обгрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації в сумі 80 000 грн. 00 коп. за порушення виключних майнових прав та штрафу у розмірі 10% від розміру присудженої судом компенсації до Державного бюджету України в сумі 8000 грн.

При цьому колегією суддів відхиляються доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, щодо стягнення компенсації у сумі 160 000 грн. та штрафу у розмірі 16000 грн. з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати у 2017 році, у зв"язку із наступним.

Як встановлено із матеріалів справи, позовна заява позивачем подана 04 січня 2017 року і позивачем визначено розмір компенсації 80 000 грн. 00 коп. за порушення виключних майнових прав та штрафу у розмірі 10% від розміру присудженої судом компенсації до Державного бюджету України в сумі 8000 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що суми компенсації та штрафу, заявлені позивачем, не є мінімальними, їх розмір відповідає визначеним Законом України "Про авторське право і суміжні права" межам.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог.

Разом з тим, позивач за час розгляду справи судом не скористався вищевказаним правом, тому суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог у заявлених межах.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" від 03.03.17р. на рішення господарського суду Рівненської області від 21.02.2017р. у справі № 918/30/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2017 року у справі №918/30/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/30/17 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.