КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа№ 910/19211/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Суліма В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 13.06.2017 року по справі №910/19211/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2017р.

по справі №910/19211/16 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндніпроект"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Південний науково-дослідний інститут морського рибного господарства та океанографії

про стягнення 234 416,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2016 року Державне підприємство "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндніпроект" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі-відповідач) 234 416,91 грн., з яких: 122 975,75 грн. основного боргу, 105 212,93 грн. інфляційних втрат та 9 228,23 грн. 3% річних, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 30-71 від 12.10.2012р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2017р. у справі №910/19211/16 позов задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на користь Державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект" 122 975,75 грн. - основного боргу, 105 212,93 грн. - інфляційних втрат, 9 228,23 грн. - 3% річних.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2017р. у справі №910/19211/16 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи, та на порушення норм матеріального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч.1 ст. 96 ГПК України та не надала суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, позивач та третя особа наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з'явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення позивача та третю особу про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги та те, що неявка зазначених представників не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

12.10.2012р. між сторонами був укладений договір №30-71 (далі - Договір), відповідно до умов якого ДП "Чорноморндіпроект" за дорученням ДП "Керченський морський торговельний порт" зобов'язалося виконати роботи: "Технічні пропозиції по вибору місцеположення підводного відвалу і проект підводного відвалу ґрунтів днопоглиблення об'єктів ДП "Керченський морський торговельний порт" вартістю 799 679,64 грн. у т.ч. ПДВ.

Відповідно до Календарного плану (додаток №1 до Договору) роботи виконуються у 3 етапи, а саме: 1-й етап - розробка еколого-економічного обґрунтування ділянки складування ґрунтів невідкладних днопоглиблювальних робіт на підхідному каналі ДП "Керченський морський торговельний порт"; 2-й етап - науково-вишукувальна розробка - Технічні пропозиції по вибору місця по вибору ділянки дампінга грунтів днопоглиблення об'єктів ДП "Керченський морський торговельний порт"; 3-й етап - проект і ОВНС підводного відвалу грунтів днопоглиблення об'єктів ДП "Керченський морський торговельний порт".

Як свідчать матеріали справи, 14.12.2012р. ДП "Керченський морський торговельний порт" прийняло від ДП "Чорноморндіпроект" обсяг робіт 1-го етапу на суму 192 000,00 грн. у т.ч. ПДВ (Акт здачі-приймання №1).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.13 №133-р та наказу Мінінфраструктури України від 19.03.13 №163 ДП "Керченський морський торговельний порт" реорганізований, права і обов'язки по Договору перейшли до утвореної внаслідок виділу ДП "Адміністрація морських портів України".

13.06.2013р. ДП "Чорноморндіпроект" та ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Керченської філії ДП "Адміністрація морських портів України" підписали відповідну додаткову угоду №1 до Договору якою підтвердили, що права та обов'язки за Договором перейшли до Адміністрації.

25.12.2013р. ДП "Адміністрація морських портів України" в особі його Керченської філії прийняла від ДП "Чорноморндіпроект" обсяг робіт 2-го етапу на суму 432 000,00 грн. у т.ч. ПДВ (Акт здачі-приймання №2).

04.03.2014р. ДП "Чорноморндіпроект" надіслав Керченській філії ДП "Адміністрація морських портів України" результати робіт 3-го етапу на суму 175 679,64 грн. у т.ч. ПДВ, однак як вказує позивач, у передбачений п.4.1 Договору термін Керченська філія не повернула оформлений нею Акт здачі- приймання №3, а також не надала мотивованої відмови від приймання робіт, тому в силу п.4.3 Договору робота вважається прийнятою і підлягає оплаті у термін 10-ти робочих днів (п.3.3.1 Договору).

Загальна вартість виконаних ДП "Чорноморндіпроект" робіт 1-го, 2-го і 3-го етапів становить 799 679,64 грн.

За виконані роботи позивачу було сплачено - 676 703,89 грн.

Таким чином, борг ДП "Адміністрація морських портів України" за 3-й етап по Договору складає 122 975,75 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача суму інфляційних втрат за несвоєчасну оплату робіт за період з березня 2014р. по серпень 2016р. - 105212,93 грн. та 3% за період з 15.03.14 по 14.09.16 - 9 228,23 грн.

У відповідності до ст.ст.95, 96 Господарського кодексу України філія не має статусу юридичної особи, а є відокремленим підрозділом юридичної особи, за зобов'язаннями юридичної особи відповідає юридична особа самостійно.

Виходячи із матеріалів справи, ДП "Чорноморндіпроект" неодноразово звертався до ДП "Адміністрація морських портів України", як до юридичної особи, з проханням сплатити борг (Лист від 26.08.14 №1Т14-11/908. Лист від 29.07.16 №784), однак борг залишився не погашеним.

Відповідач в свою чергу стверджує, що позивачем не надано доказів того, що результати робіт 3-го етапу прийняті відповідачем; доказів пред'явлення та одержання відповідачем акту здачі-приймання та рахунки, на підставі яких здійснюється остаточний розрахунок по Договору.

Також відповідач зазначає про те, що він не має змоги прийняти вказані роботи через тимчасову окупацію АРК, що підтверджується Сертифікатом № 7088 про форс-мажорні обставини від 13.12.2016 року.

При цьому, згідно абз.3,4 п.4.1 Договору при завершенні роботи кожного етапу Генеральний проектувальник (ДП "Чорноморндіпроект" - позивач) направляє роботу замовнику (відповідач) в межах обсягів, передбачених Завданням та Календарним планом, а також двосторонній акт здачі-приймання роботи у 4-х екз. Замовник впродовж 5-ти робочих днів зобов'язаний прийняти роботу та підписати акти здачі-приймання.

Відповідно до п.4.2 Договору за наявності обґрунтованих зауважень до результатів робіт замовник в обумовлені для приймання робіт строки, направляє Генеральному проектувальнику мотивовану відмову від приймання робіт з вказівкою необхідних доробок.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що при неотриманні Генеральним проектувальником акта здачі-приймання робіт або мотивованої відмови від приймання робіт в строк, встановлений п.4.1 Договору, робота вважається прийнятою.

Пунктами 2.2, 3.3.1 Договору передбачений обов'язок замовника сплатити Генеральному проектувальнику повну суму вартості робіт.

Як свідчать матеріали справи, 04.03.2014р. позивач, який є Генеральним проектувальником по Договору через кур'єрську службу доставки - ТОВ "КСД Південь" направив Керченській філії ДП "АМПУ" результати виконаних ним робіт 3-го етапу та відповідні акти здачі-приймання цих робіт. 05.03.2014р. документація була отримана Керченською філією, що підтверджується Актом приймання-здачі наданих кур'єрських послуг від 31.03.2014р., кур'єрською накладною №268287 від 04.03.2014р., рапортом на відправку проектної документації від 04.03.2014р.

Крім того, 07.12.2016р. позивачем направлено відповідачу результати робіт 3-го етапу, що підтверджується листом №Ю1-10/1181.

Оскільки відповідач не заявляв мотивованої відмови від приймання робіт в строк, встановлений п.4.1 Договору, робота вважається прийнятою (п.4.3 Договору).

Посилання відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог на форс-мажорні обставини, що підтверджується Сертифікатом № 7088 про форс-мажорні обставини від 13.12.2016р., судова колегія не приймає до уваги, оскільки по-перше, сторонами п.5.4 Договору погоджено до яких обставин застосовується форс-мажор та зазначено застереження «окрім оплати робіт»; по-друге, відповідач в порушення умов п.5.5 Договору не повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин, хоча в зазначеному пункті і є примітка про негайне повідомлення.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідачем відповідно до вимог ст. ст. 32-34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості за Договором в розмірі 122 975,75 грн.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 122 975,75 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, колегією суддів визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила ст. 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

З огляду на вищезазначені правові норми боржник не звільняється від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Враховуючи встановлене вище прострочення відповідачем грошового зобов'язання та приписи вказаних правових норм, з останнього місцевим судом правомірно стягнуто інфляційні витрати в розмірі 105 212,93 грн. та 3% річних в розмірі 9 228,23 грн.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43 ,49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2017р. по справі №910/19211/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2017р. по справі №910/19211/16 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/19211/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

В.В. Сулім