ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"13" червня 2017 р. Справа № 926/1101/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Дженерал ОСОБА_1 Логістик, м. Яготин Київської області

до підприємства з іноземними інвестиціями товариства з обмеженою відповідальністю Торгова промислова компанія Грін Рей, м. Новоселиця Чернівецької області

про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажів у сумі 32217,31 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача не зявився

Відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором транспортного перевезення вантажів від 02.03.2016 р. № 02/03/2016-5 у сумі 32217,31 грн., у тому числі 25900,00 грн. основного боргу, 3696,22 грн. пені, 2208,16 грн. інфляційних втрат та 412,93 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, на підставі укладеного з відповідачем договору транспортного перевезення вантажів № 02/03/2016-5 від 02.03.2016 р. та разових договорів-заявок позивач здійснив перевезення вантажів 20.07.2016 р. та 18.08.2016 р. на загальну суму 25900,00 грн., надіслав відповідачеві рахунки та акти здачі-прийому робіт для оплати, однак відповідач вартість послуг не сплатив, за що йому нараховано також пеню та компенсаційні платежі відповідно до ст. 625 ЦК України.

Провадження у справі порушено ухвалою від 29.03.2017 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 20.04.2017 р. за участю представників сторін, позивача зобовязано надати засвідчені копії договору № 18/08 від 18.06.2016 р., зазначеного в доданих до позовної заяви рахунках на оплату № 1952 від 21.07.2016 р., № 1783 від 22.08.2016 р. та в акті здачі-прийому робіт (надання послуг) № ОУ-00001783 від 22.08.2016 р.; товарно-транспортних накладних про перевезення вантажу на підставі разових договорів-заявок на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 20/07/16-1 від 20.07.2016 р. та № 18/08 від 18.08.2016 р.; належні докази надіслання відповідачеві оригіналів документів, передбачених договором транспортного перевезення вантажів № 02/03/2016-5 від 02.03.2016 р. та разовими договорами-заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 20/07/16-1 від 20.07.2016 р. та № 18/08 від 18.08.2016 р. Цією ж ухвалою відповідача зобовязано надати відзив на позов та докази в його обґрунтування.

У судове засідання 20.04.2017 р. представники сторін не зявилися без повідомлення причин неявки. Позивач не надіслав до суду витребуваних ухвалою від 29.03.2017 р. документів, відповідач не подав відзиву на позов.

Ухвалою від 29.03.2017 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 11.05.2017 р. у звязку з неявкою представників сторін, невиконанням вимог ухвали суду від 29.03.2017 р. і неподанням відзиву на позов.

Ухвалою від 11.05.2017 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 25.05.2017 р. у звязку з неявкою представників сторін, неподанням відзиву на позов та клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи для добровільного врегулювання спору.

25.05.2017 р. від відповідача надійшла заява, в якій представник ТОВ ТПК Грін Рей повідомив про часткове погашення заборгованості перед позивачем у сумі 24400,00 грн. та просив продовжити строк вирішення спору і відкласти розгляд справи для уточнення суми залишку боргу перед позивачем (а.с. 67).

Ухвалою від 25.05.2017 р. задоволено клопотання відповідача, строк вирішення спору продовжено на 15 днів, розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 13.06.2017 р.

У судове засідання 13.06.2017 р. представники сторін не зявилися без повідомлення причин неявки, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 29.03.2017 р., відповідач не надіслав відзив на позов, не повідомив про стан розрахунків з позивачем.

Враховуючи, що наявними у справі доказами підтверджується належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання 13.06.2017 р. (а.с. 76-77), а в справі закінчується встановлений ст. 69 ГПК України максимальний строк вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній документами відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

02 березня 2016 року між підприємством з іноземними інвестиціями товариством з обмеженою відповідальністю Торгова промислова компанія Грін Рей (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Дженерал ОСОБА_1 Логістик (Перевізник) було укладено договір транспортного перевезення вантажів № 02/03/2016-5, відповідно до умов якого ТОВ Дженерал ОСОБА_1 Логістик зобовязалося здійснювати перевезення вантажів автомобільним транспортом територією України та надавати інші допоміжні послуги, повязані з перевезеннями, а підприємство з ІІ ТОВ ТПК Грін Рей зобовязалося приймати та сплачувати послуги перевізника на умовах, визначених цим договором (далі Договір перевезення, а.с. 9-14).

Згідно з названим Договором перевезення сторони домовилися, серед іншого, про наступне:

- перевізник зобовязується на умовах, визначених цим Договором, приймати, а замовник передавати для перевезення вантажі без встановлення мінімального чи максимального обсягу перевезень (п. 1.2);

- перевезення здійснюється на підставі письмових заявок замовника, які мають містити обумовлену інформацію, направляються перевізнику факсимільним звязком і мають бути прийняті перевізником у вигляді заявки з підписом уповноваженої особи перевізника про її прийняття, скріпленої печаткою або штампом перевізника (п.п. 2.1-2.3);

- вантаж вважається прийнятим до перевезення з моменту підписання уповноваженою особою перевізника товарно-транспортної накладної (п. 2.10);

- здача-приймання послуг підтверджується актом виконаних робіт, який підписується сторонами у двох примірниках;

- перевізник зобовязаний, зокрема, здійснювати перевезення вантажів відповідно до заявок замовника (п. 3.1.2), доставити вантаж у пункт призначення в строк, зазначений в заявці (п. 3.1.8), оформити надані замовником товаросупровідні документи згідно вимог замовника та відповідно до чинного законодавства (п. 3.1.12);

- замовник зобовязаний, зокрема, надавати перевізнику оформлену належним чином заявку згідно з п. 2.3 цього Договору (п. 3.2.4), сплачувати плату за перевезення вантажів на умовах, визначених цим Договором (п. 3.2.13);

- вартість послуг за конкретне перевезення є договірною і визначається в заявці, рахунку-фактурі та акті виконаних робіт (п. 4.1);

- замовник здійснює оплату в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок перевізника протягом 7 банківських днів з моменту отримання від перевізника комплекту належним чином оформлених документів: рахунок-фактура, податкова накладна, акт виконаних робіт, товарно-транспортна накладна з відмітками (підписом уповноваженої особи, засвідченої печаткою або штампом) про прийняття вантажу вантажоодержувачем (п.п. 4.2, 4.4);

- за несвоєчасне виконання грошових зобовязань замовник сплачує на користь перевізника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п. 5.10);

- договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами.

На обгрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначив, що за замовленням відповідача здійснив два перевезення вантажів на підставі разових договорів-заявок, а саме:

1) разовий договір-заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 20/07/16-1 від 20.07.2016 р. (далі Разовий договір-заявка № 20/07/16-1, а.с. 15) та

2) разовий договір-заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 18/08 від 18.08.2016 р. (далі Разовий договір-заявка № 18/8, а.с. 16).

За умовами Разового договору-заявки № 20/07/16-1 позивач прийняв на себе зобовязання за замовленням відповідача здійснити 20-21 липня 2015 р. (очевидна помилка, має бути 2016 р. суд) перевезення вантажу Банка жесть тоннажом 5,0 т за маршрутом м. Біла Церква м. Новоселиця. При цьому, даним Разовим договором-заявкою № 20/07/16-1 визначено ставку і умови оплати 9400 грн. з ПДВ, не пізніше 14 календарних днів по отриманні оригіналів документів, за затримку оплати штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки.

Згідно з Разовим договором-заявкою № 18/8 позивач за замовленням відповідача зобовязався здійснити 18-19 серпня 2016 року перевезення вантажу Консерви у жерстяних банках тоннажом 21,0 т за маршрутом м. Новоселиця м. Дніпро. Умови оплати безготівковий розрахунок, 16500 грн. з ПДВ, оплата не пізніше 14 календарних днів по отриманні оригіналів документів, за затримку оплати штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки.

Згідно доданих до позовної заяви документів названі вище перевезення були здійснені позивачем і прийняті відповідачем без зауважень.

Так, згідно з актом здачі-прийому робіт (надання послуг) № ОУ-00001952 від 21.07.2016 р. позивач здійснив транспортування вантажу згідно Договору 20/07/16-1 від 20.07.2016 р. за маршрутом м. Біла Церква (Київська область) смт. Новоселиця (Чернівецька область), загальна вартість транспортно-експедиційних послуг 9400,00 грн. (а.с. 19).

Актом здачі-прийому робіт (надання послуг) № ОУ-00001783 від 22.08.2016 р. підтверджується здійснення позивачем перевезення вантажу згідно Договору 18/08 від 18.06.2016 р. (у даному випадку суд вбачає помилку в місяці в даті договору не 18.06.2016 р., а 18.08.2016 р.) за маршрутом смт. Новоселиця (Чернівецька область) м. Дніпро (Дніпропетровська область), загальна вартість транспортно-експедиційних послуг 16500,00 грн. (а.с. 20).

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджується здійснення позивачем 21.07.2016 р. та 22.08.2016 р. перевезення вантажу за замовленням відповідача на загальну суму 25900,00 грн. (9400,00 грн. + 16500,00 грн.)

21.07.2016 р. та 22.08.2016 р. позивач виставив відповідачеві рахунки відповідно № 1952 на оплату транспортно-експедиційних послуг на суму 9400,00 грн. та № 1783 на оплату транспортно-експедиційних послуг на суму 16500,00 грн. (а.с. 17-18).

Як видно з повідомлень про вручення поштового відправлення, відповідач отримав надіслані позивачем документи для оплати за перевезення за Разовим договором-заявкою № № 20/07/16-1 09.08.2016 р. (штрихкодовий ідентифікатор Яготин 0 07 2), а за Разовим договором-заявкою № 18/8 09.09.2016 р. (штрихкодовий ідентифікатор Яготин 0 07 0) (а.с. 21).

13.09.2016 р. позивач надіслав відповідачеві претензію вих. № 13/09/2016, в якій зазначив про надіслання замовнику (відповідачеві) повних комплектів належним чином оформлених документів по кожному окремому перевезенню та висунув вимогу сплатити існуючу заборгованість у розмірі 48400,00 грн. за надані транспортні послуги (а.с. 22-27).

Доказів про оплату вартості послуг з перевезення за Разовими договорами-заявками 20/07/16-1 та № 18/08 до звернення позивача з позовом до господарського суду відповідач не надав.

Разом з тим, у ході розгляду справи відповідач надіслав до суду копію платіжного доручення № 4220 від 25.05.2017 р., по якому сплатив на розрахунковий рахунок ТОВ Дженерал ОСОБА_1 Логістик кошти в сумі 24400,00 грн. з призначенням платежу оплата за транспортні послуги згідно рахунку № 1783 від 22.08.2016 р. (а.с. 68).

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач не заперечує проти існування заборгованості перед позивачем у розмірі 25900,00 грн. та здійснив її часткове погашення в сумі 24400,00 грн., в результаті чого залишок основного боргу склав 1500,00 грн.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ст. 509 ЦК України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 ЦК).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У судовому засіданні встановлено невиконання відповідачем зобовязання по оплаті наданих позивачем послуг з перевезення на загальну суму 25900,00 грн. на умовах Разових договорів-заявок № 20/07/16-1 та № 18/8 до звернення позивача з позовом до господарського суду та погашення відповідачем заборгованості на суму 24400,00 грн. у ході розгляду справи судом.

Таким чином, стосовно вимог про стягнення 24400,00 грн. предмет спору у справі відсутній і в цій частині провадження у справі підлягає припиненню по п. 11 ст. 80 ГПК України, а вимоги про стягнення решти боргу в сумі 1500,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

У пункті 3 Разового договору-заявки № 20/07/16-1 та в пункті 7 Разового договору-заявки № 18/08 передбачено відповідальність сторін, зокрема, за затримку оплати за перевезення штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримання.

Відповідно до умов названих Разових договорів-заявок оплата за перевезення здійснюється замовником не пізніше 14 календарних днів по отриманні оригіналів документів.

З урахуванням названих умов прострочення оплати за перевезення по Разовому договору заявці № 20/07/16-1 розпочалося 24.08.2016 р. через 14 календарних днів від дати отримання відповідачем комплекту документів згідно з повідомленням зі штрихкодовим ідентифікатором Яготин 0 95 2), а не 18.08.2016 р., як визначив позивач у розрахунку ціни позову (а.с. 29, 30). Суд зазначає, що відсутні підстави визначати строк оплати послуг за перевезення відповідно до п. 4.2 Договору перевезення, який передбачає здійснення оплати замовником протягом 7 банківських днів з моменту отримання від перевізника обумовленого комплекту документів, оскільки Разові договори-заявки, на підставі яких здійснювалися спірні перевезення, містять інший строк оплати, а саме 14 календарних днів по отриманні оригіналів документів.

Аналогічно, за Разовим договором-заявкою № 18/8 прострочення виконання грошового зобовязання з оплати вартості перевезення розпочалося 24.09.2016 р. через 14 календарних днів від дати отримання відповідачем комплекту документів згідно з повідомленням зі штрихкодовим ідентифікатором Яготин 0 07 0), а не з 20.09.2016 р., як визначив позивач у розрахунку ціни позову (а.с. 33,34).

У пункті 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Керуючись наведеними положеннями, з урахуванням дати початку періоду прострочення, положень ч. 2 ст. 236 Господарського кодексу України суд здійснив розрахунок пені в межах обраного позивачем періоду нарахування і обчислив пеню за прострочення оплати послуг з перевезення за Разовим договором-заявкою № 20/07/16-1 у сумі 1319,77 грн. за період з 24.08.2016 р. по 17.02.2017 р. та за Разовим договором-заявкою № 18/08 у сумі 2266,72 грн. за період з 24.09.2016 р. по 19.03.2017 р., а всього визначив належну до стягнення пеню в розмірі 3586,49 грн. проти 3696,22 грн., заявлених позивачем (а.с. 74-75).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок інфляційних втрат за період жовтень 2016 лютий 2017 р. на суму 2208,16 грн., суд встановив, що даний розрахунок є вірним, тому вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в заявленій сумі (а.с. 28-29, 32-33).

Враховуючи невірне визначення дати початку прострочення грошового зобовязання, суд здійснив також перерахунок 3% річних і визначив їх у розмірі:

- за Разовим договором-заявкою № 20/07/16-1 за період з 24.08.2016 р. по 20.03.2017 р. у сумі 161,47 грн. проти 166,11 грн., заявлених позивачем, та

- за Разовим договором-заявкою № 18/08 за період з 24.09.2016 р. по 20.03.2017 р. у сумі 241,39 грн. проти 246,82 грн. заявлених позивачем, а всього до стягнення належить 402,86 грн. трьох процентів річних (розрахунок суду, а.с. 74-75).

Інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, у справі не встановлено.

Відтак, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення 1500,00 грн. основного боргу, 3586,49 грн. пені, 2208,16 грн. інфляційних втрат, 402,86 грн. 3% річних, припинення провадження у справі в частині стягнення 24400,00 грн. основного боргу та відмову в позові у решті вимог.

У звязку з частковим задоволення позову судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, при цьому, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд згідно з положеннями ч. 2 ст. 49 ГПК України вирішив покласти на відповідача частку судового збору, що припадає на вимоги, провадження щодо яких припинено по п. 11 ст. 80 ГПК України (розрахунок суду, а.с. 74-75).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині вимог про стягнення 24400,00 грн. основного боргу.

3. Стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями товариства з обмеженою відповідальністю Торгової промислової компанії Грін Рей (60300, вул. Центральна, буд. 93, м. Новоселиця Чернівецької області, ідентифікаційний код 31887196) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Дженерал ОСОБА_1 Логістик (07700, вул. Філатова, буд. 112, м. Яготин Київської області, ідентифікаційний код 39174532) 1500,00 грн. основного боргу, 3586,49 грн. пені, 2208,16 грн. інфляційних втрат, 402,86 грн. 3% річних та 1594,08 грн. судового збору.

4. В решті вимог у позові відмовити.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст підписано 13 червня 2017 року.

Суддя Т.І. Ковальчук