ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.2017 Справа № 904/4864/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

про стягнення 24 570,00 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 5159;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 13.12.16.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 24570,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем ст. 118, 122 Статуту залізниць та Правил оформлення перевізних документів (невірним зазначенням маси вантажу).

Ухвалою суду від 27.04.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 30.05.2017.

Через канцелярію суду, від відповідача 30.05.017 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що складені комерційні акти не мають сили доказу, оскільки складені із грубими порушеннями чинних правил перевезення вантажів та просив суд застосувати до заявлених позивачем вимог сплив строку позовної давності, відповідно до ст. 137 Статуту залізниць України.

У судовому засіданні 30.05.2017 оголошено перерву до 13.06.2017.

Позивач 13.06.2017 подав до суду пояснення на відзив, в яких зазначив, що підставою відповідальності вантажовідправника за невірно зазначену масу вантажу може бути або комерційний акт, або акт загальної форми.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 13.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року зі станції відправлення Миколаївка Донецької залізниці відповідачем - було здійснено відправлення вантажу - вугілля кам'яне на станцію призначення Добропілля Донецької залізниці за накладною № 45913712 у вагоні № 56137201 та за залізничною накладною № 45959343 у вагоні № 62197355.

Відповідно до накладної № 45913712 маса нетто вантажу у вагоні № 56137201 становить 68 800 кг та відповідно до наклданої № 45959343 у вагоні № 62197355 - 69400 кг.

При проходженні вагонів через проміжну станцію Красноармійськ було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу зазначеній масі у документах, а тому на підставі актів загальної форми було здійснено контрольне переважування зазначених вагонів та складено комерційні акти встановлено, що:

- при контрольному переважуванні вагону № 56137201 на 150-тонних справних вагах виявилася маса нетто 70000 кг, що більше документа на 1200 кг (комерційний акт БН 729232/235 від 26.10.2016, а. с. 8);

- при контрольному переважуванні вагону № 62197355 на 150-тонних справних вагах виявилася маса нетто 71000 кг, що більше документа на 1600 кг (комерційний акт БН 729236/239 від 26.10.2016, а. с. 14).

Під час здійснення контрольного переважування вагонів №№ 56137201, 62197355 виявлено, що навантаження вантажу рівномірне, нижче рівня бортів на 10 см, маркування не порушене. Двері люка закриті, течі вантажу немає. Вагони технічно справні.

Відповідно до частини 5 статті 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, який визначає обовязки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (надалі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційним актом БН № 729232/235 від 26.10.2016 засвідчено факт розбіжності маси вантажу у вагоні № 56137201, зазначеної у перевізному документі № 45913712, з фактичною на 1200 кг.

Комерційним актом БН № 729236/239 від 26.10.2016 засвідчено факт розбіжності маси вантажу у вагоні № 62197355, зазначеної у перевізному документі № 45959343, з фактичною на 1600 кг.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, провізна плата за вагон № 56137201 становить 2457, 00 грн. та за вагон № 62197355 - 2457, 00 грн.

Таким чином, штраф у розмірі пятикратної провізної плати за вагон № 56137201 становить 12285, 00 грн. та за вагон № 62197355 - 12285,00 грн.

Відповідач звернувся до суду із заяву про застосування спливу строку позовної давності щодо стягнення штрафу за невірне зазначення маси вантажу.

Відповідно до положень статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами частини 5 статті 315 Господарського кодексу України та статті 136 Статуту залізниць встановлено шестимісячний строк для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення.

За змістом частини першої ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п 2.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2016 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів)

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно приписів статті 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 06.10.2016 вагон № 56137201 був відчеплений від складу поїзда № 1466 для зважування на 150т статичних вагах станції. 07.10.2016 проводилось зважування вантажу у вагоні. При зважуванні в вагоні № 56137201 виявлено розбіжність у зазначеній масі вантажу - більше документа на 1200кг., про що здійснено оперативне повідомлення № 682 від 07.10.2016.

15.10.2016 вагон № 62197355 був відчеплений від складу поїзда № 1464 для зважування на 150т статичних вагах станції. 18.10.2016 проводилось зважування вантажу у вагоні. При зважуванні у вагоні № 62197355 виявлено розбіжність у зазначеній масі вантажу - більше документа на 1600 кг, про що здійснено оперативне повідомлення від 18.10.2016.

З огляду на те, що встановлення факту розбіжностей фактичної маси вантажу із зазначеною у накладних та здійснення оперативного повідомлення щодо вагону № 56137201 відбулось 07.10.2016, то перебіг строку позовної давності почався з наступного дня, а закінчився 08.04.2016.

За вагоном № 62197355 встановлення факту розбіжностей фактичної маси вантажу відбулось 18.10.2016, а отже перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач мав звернутися до суду за захистом свого права, розпочався з наступного дня, а закінчився 19.04.2016.

З урахуванням положення частини четвертої статті 51 ГПК України, днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

З матеріалів справи вбачається, що із даною позовною заявою позивач звернувся до суду 18.04.2017, про що свідчить штамп поштового відділення на конверті, у якому позов надійшов до суду (а.с. 25).

Отже, із позовною вимогою щодо стягнення штрафу у сумі 12285,00 грн. за невірне зазначення маси вантажу у вагоні № 56137201 позивач звернувся до суду поза межами шестимісячного троку позовної давності.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

А тому, у задоволенні позову в частині стягнення штрафу у сумі 12285,00 грн. за невірне зазначення маси вантажу у вагоні № 56137201 слід відмовити, а в частині стягнення штрафу у сумі 12285,00 грн. за невірне зазначення маси вантажу у вагоні № 62197355 слід задовольнити.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 306 Господарського Кодексу України, ст. ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216) штраф у сумі 12285, 00 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 800, 00 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 19.06.2017

Суддя ОСОБА_3