ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 р. Справа № 917/427/17

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Штормова буд.36, м. Дніпро, 49000)

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" (вул. Європейська, буд.57, м. Полтава, Полтавська область, 36039)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Оріон-Гласс СК" (вул. В"ячеслава Чорновола, буд. 235/1, м.Черкаси, Черкаська область, 18028)

про стягнення грошових коштів

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_3

від третьої особи: не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення 16826,00грн., з них: 16000,00 грн. вартості пошкодженого вантажу, 826,00 грн. повернення провізної плати за експрес - накладними №4535 та № 3735.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що відправник згідно експрес накладної №4535 від 21.05.2016р. у відділенні №2 ТОВ "Нова пошта" в м. Запоріжжя надала для перевезення позивачу вже повністю запакований і обмотаний стрейч-плівкою вантаж, відповідно до п.7.2.12.Договору експедитор не зобов"язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, тобто вантаж було прийнято без перевірки вмісту відправлення на цілісність та відповідність особливостям вантажу; вантаж одержувачу було доставлено у цілій неушкодженній упаковці, ушкодження скла всередині не містить ознак транспортного пошкодження; при перевезенні вантажу відправником не було зафіксовано документально спеціального крихкого маркування; позивач має право вимагати стягнення лише розміру суми на яку знизилась вартість частково пошкодженої речі, а не оголошену вартість всієї речі визначену на власний розсуд відправником; крім того позивач не надав жодних документальних доказів понесення витрат щодо перевезення вантажу.

Третя особа письмових пояснень суду не надала.

Про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 31.05.2017р. (а.с.76).

В судовому засіданні 08.06.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Позивач у позові посилаєтсья на те, що він у квітні місяці 2016 року для здійснення своєї господарської діяльності замовив у третьої особи ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Оріон-Гласс СК" лобове скло зернозбирального комбайна KLAAS 260.

На оплату даного товару ТОВ "Оріон-Гласс СК" виписало позивачу рахунок №547 від 16.04.2016р. де зазначив перелік товарів, послуг, ціну: скло вітрове KLAAS 260 вартістю 13 333, 33 грн. без ПДВ, 19 000, 00 грн. з ПДВ; виготовлення рамки малювання - 2 500, 00 грн. без ПДВ; всього сума із ПДВ 19 000, 00 грн. (а.с.9).

Позивач у позові зазначає, що ТОВ "Оріон-Гласс СК" звернулося до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" для організації перевень вантажу.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4, згідно експрес-накладної № 4535 від 21.05.2016р. у відділенні № 2 ТОВ Нова Пошта в м. Запоріжжя надала до перевезення вантаж до відділення №3 в м. Дніпро ОСОБА_1 (а.с.35).

Прийняття вантажу для перевезення було оформлено товарно-транспортною накладною №4535 від 21 травня 2016р. в якій зазначено в графі Повний опис відправлення скло автомобільне (лобове/заднє/бокове), в графі Оголошена вартість - 16000грн.; вартість доставки - 496,00 грн. (а.с.10, 35).

23 травня 2016 року при отриманні цього товару в м. Дніпрі позивачем було виявлено, що скло має пошкодження, унаслідок яких воно є непридатним для використання, про що між позивачем та відповідачем було складено акт приймання-передачі від 23 травня 2016 року, у якому зазначено відповідні пошкодження (а.с.11).

За експрес-накладною № 3735 від 24.05.2016р. позивач повернув пошкоджений вантаж відправнику (а.с.10).

07.06.2016р. позивач звернувся до відповідача з претензією про компенсацію вартості скла та вартості перевезення (а.с.16).

03.02.2017р. у відповіді на претензію відповідач визнав, що під час перевезення вантажу (автомобільне скло) останній був частково пошкоджений, та запропонував повернути частину його вартості (а.с.17).

Позивач у позові зазначає, що відповідач компенсацію частини оголошеної вартості відправленого вантажу не здійснив, вартість пошкодженого товару не відшкодував.

Позивач посилаючись на приписи ст. ст. 924 ЦК України просить суд стягнути з відповідача вартість пошкодженого вантажу в сумі 16000,00грн. та повернути 826,00 грн. провізної плати (а.с.4).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно положень ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно ч. 1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

За ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Положеннями ст. 314 ГК України визначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

За умовами п. 3.1 Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на офіційному сайті http://novaposhta.ua (далі - Публічний договір), експедитор (позивач) зобов"язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов"язаних з організацією перевезення відправлення, а замовник зобов"язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором (а.с.36-39).

Згідно п. 7.2.2 Публічного договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну варість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експерес-накладною.

За ч. 1 ст. 925 ЦК України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред'явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами).

Згідно із ч.2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Як було встановлено вище судом, направлений на адресу позивача був пошкоджений під час перевезення, позивач як одержувач спірного товару звернувся до відповідача з претензією про відшкодування його вартості, у відповіді на претензію відповідач визнав факт пошкодження товару, але відшкодування вартості товару не провів.

Отже, з огляду на положення ст. 925 ЦК України позивач правомірно звернувся до відповідача з даним позовом.

Клопотання відповідача про припинення провадження у справі з тих підстав, що позивач вступав у правовідносини як громадянин, а не підприємець, судом відхиляється з таких мотивів. Статус фізичної особи-підприємця є невід"ємним від особи громадянина, який зареєстрований як підприємець. Позивач зарестрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємниців та громадських формувань від 23.03.2017р. (а.с.29-30). Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємниців та громадських формувань видами діяльності позивача є торгівля автотранспортними засобами, обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.62-64). Позивач наполягає на тому, що споставка автомобільного скла проводилася для його підриємницької діяльності (а.с.62-65). Жодних доказів в підтвердження того, що поставка спірного товару проводилися для особистих цілей, не пов"язаних із підприємницькою діяльністю позивача, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, відсутні підстави стверджувати, що спірна відправка не була пов"язана з підприємницькою діяльністю позивача. Тому, підстави для припинення провадження у даній справі відсутні.

Заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що позивач не надав доказів оплати товару і його не набув, судом відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

Отже, з моменту передачі відправником спірного товару для відправлення позивачу, останній набув права власності на нього. Тому позивач, як власник, має право пред"являти претензії з приводу пошкодження цього товару.

Тож, позивач як одержувач товару, в даному випадку має право заявити позов до перевізника (відповідача) згідно із ч.2 ст. 925 ЦК України.

Той факт, що товар надалі був повернутий позивачем відправнику, не має значення для вирішення даного спору, оскільки подальше розпорядження власником долею отриманого товару не впливає на обов"язок відповідача провести відшкодування внаслідок пошкодження товару.

Заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що при було відсутнє спеціальне маркування "Крихке", судом відхиляються, оскільки в експрес-накладній № 4535 зазначено опис товару: скло атомобільне (лобове/заднє/бокове); (а.с.10, 35). Крім того, дане скло було запаковане у дерев'яне обрешетування, обгорнуте прозорою стрейч-плівкою (а.с.12-15). Тобто, позивач при перевезенні мав усвідомлювати, що скло відноситься до крихких матеріалів.

Заперчення відповідача проти позову з тих мотивів, що відповідальність за стан вантажу повністю покладається на відправника, так як вантаж, який підлягав перевезенню, не був в належній тарі та упаковці, судом відхиляються з наступного.

Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обовязок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобовязаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобовязаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обовязку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками:

1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обовязку усунення зазначених обставин;

2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Пунктами 7.2.6 Договору передбачено, що якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відчутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника.

Зазначені умови Публічної оферти є умовами договору, проте обовязок доведення вини міститься тільки у нормах статті 924 ЦК України.

Переважному застосуванню підлягають саме норми статі 924 ЦК України, в частині обовязку доведення вини, оскільки зазначена стаття передбачає підстави звільнення перевізника від відповідальності.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обовязок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

При цьому господарським судом було враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові 23 березня 2016 року у справі № 6-2086цс16, згідно якої перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Отже, обовязок доводити наявність обставин, що звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу, лежить саме на перевізнику.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено належними доказами факту відсутності його вини у незбереженні вантажу.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення 16000,00 грн. вартості вантажу є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач також прохає стягнути 826,00 грн. - повернення провізної плати за доставку вантажу за експрес-накладними № 4535, №3735.

Згідно п. 7.2.2 Публічного договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну варість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експерес-накладною.

Спірний товар поставлявся позивачу за експрес-накладною № 4535 від 21.05.2016р. В цій експрес-накладній в графі вартість доставки зазначено 496,00 грн. - сплачує отримувач (а.с.10).

В наданій відповідачем електронній копії експрес-накладної № 4535 проставлена відмітка про сплату одержувачем 496,00 грн. готівкою (а.с.35).

Отже, поверненню підлягає провізна плата, сплачена згідно з експерес накладною № 4535 від 21.05.2016р. у сумі 496,00 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доказів сплати іншої частини заявленої до відшкодування провізної плати (330,00 грн.) позивач суду не надав, також не надав доказів пов"язаності цієї суми із спірною поставкою. Тому, в цій частині вимоги про повернення провізної плати судом відхиляються як необгрунтовані.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" (вул. Європейська, буд.57, м. Полтава, Полтавська область, 36039; ідентифікаційний код 31316718) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Штормова буд.36, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 16000грн. 00коп. вартості пошкодженого вантажу, 496грн. 00 коп. відшкодування провізної плати, 1568 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 12.06.2017р.

Суддя Безрук Т. М.