ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" червня 2017 р.Справа № 916/980/17

За позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про виселення

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

від позивача: Кузнецова Т.А., за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: Позивач - Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, у якій просить суд виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 85,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідач Фізична особа-підприємеу ОСОБА_3 у судові засідання не з'явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, свого права на захист не використав, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином шляхом надіслання ухвали суду на юридичну адресу, відповідно до інформації з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що вбачається з рекомендованого поштового повідомлення, яке повернулось до господарського суду з відміткою про вручення поштового відправлення.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, суд встановив.

28 грудня 2007 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар) було укладено Договір оренди нежилого приміщення №190/50 (надалі за текстом -Договір), згідно п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення загальною площею 85,4 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - об'єкт оренди).

28 грудня 2007 року нежитлове підвальне приміщення загальною площею 85,4 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, було фактично передане у користування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, про що свідчить Акт прийому-передачі нежитлового приміщення від 28.12.2007р.

Відповідно до п. 1.3. Договору, у редакції Додаткового договору №5 від 05.12.2013р. до Договору оренди нежитлового приміщення №190/50 від 28.12.2007р., строк дії Договору: з дати підписання договору оренди до 05 листопада 2016 року.

Відповідно до п. 7.7. Договору, після строку дії Договору, Орендар має переважне право на його продовження на нових умовах, у разі належного виконання ним умов договору та за відсутності у Орендодавця наміру щодо передачі об'єкта оренди на наступний термін на конкурсних засадах.

Відповідно до п. 2.2. Договору, у редакції Додаткового договору №5 від 05.12.2013р. до Договору оренди нежитлового приміщення №190/50 від 28.12.2007р., за орендоване приміщення Орендар зобов'язується сплачувати орендну плату з 05 грудня 2013 року, що становить за перший, після підписання додаткового договору №5, місяць 2053грн. 72 коп. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць). Розмір орендної плати за кожним наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п. 2.4. Договору, орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Пунктом 4.1. Договору, у редакції Додаткового договору №5 від 05.12.2013р. до Договору оренди нежитлового приміщення №190/50 від 28.12.2007р. визначено, що вказані у п. 1.1. Договору приміщення Орендодавцем передаються Орендарю виключно для використання під розміщення майстерні з ремонту одягу та зоомагазину.

Умовами п. 4.7. Договору визначено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Приймаючи до уваги, що Договір оренди нежитлового приміщення №190/50 від 28.12.2007р., з урахуванням Додаткового договору №5 від 05.12.2013р., припинив свою дію 05 листопада 2016 року, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради на адресу відповідача 11.10.2016р. було скеровано лист №01-13/4688, яким повідомлено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 про те, що 05.11.2016р. термін дії договору закінчиться і продовжуватися на новий строк не буде.

Також у вказаному листі було зазначено, що орендарю необхідно протягом 15 календарних днів, тобто до 21.11.2016р. передати Департаменту ключі та орендовані нежитлові приміщення.

Як зазначає позивач, Лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради №01-13/4688 - є повідомленням про відсутність наміру позивача продовжувати з ним договірні відносини щодо оренди спірного майна.

Крім того, позивачем було зазначено суду, що з боку Орендаря протягом дії Договору оренди порушувалися його умови.

Департаментом комунальної власності Одеської було зазначено, що Додатковим договором №5 від 05.12.2013 року сторони визначили, що орендоване приміщення загальною площею 85,4 кв.м. передається Орендарю виключно для наступних видів діяльності: 34,4 кв.м. - під розміщення магазину непродовольчих товарів (зоомагазину) та 51,0 кв.м. - під розміщення майстерні з ремонту одягу.

Вказане цільове призначення стало підставою для розрахунку орендної плати. Із розрахунку орендної плати, сторони керувались п. 9, а також п. 21 Додатку №2 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 року №786, якими передбачено, що під час розрахунку орендної плати для використання приміщень під розміщення магазину непродовольчих товарів (зоомагазину) застосовується орендна ставка виходячи з 18% від експертної оцінки приміщення, а для використання приміщень під розміщення суб'єктів господарювання, що здійснюють побутове обслуговування населення, орендна ставка застосовується у розмірі 5% від експертної оцінки приміщень.

Проте, Департаментом було виявлено, що відповідач фактично використовує не частину приміщення площею 34,4 кв.м., а всю площу (тобто 85,4 кв.м.) орендованого приміщення під розміщення магазину непродовольчих товарів (зоомагазину), що підтверджується актами обстеження від 18.10.2016р. та 10.03.2017р. з фотофіксацією. (а.с.22,23).

Отже, відповідачем частину орендованого приміщення площею 51,0кв.м. використовується не за цільовим призначенням, замість побутового обслуговування населення здійснюється продаж непродовольчих товарів для тварин.

Враховуючи фактичне використання частини приміщення, відповідач повинен був сплачувати орендну плату у розмірі 18% від експертної оцінки, замість 5% як то передбачено договором.

Умовами п. 4.2. Договору сторони погодили, що Орендар на протязі дії Договору має своєчасно узгоджувати з Орендодавцем будь-які зміни профілю використання орендованого приміщення, проте відповідач порушив умови договору і не узгодив зміну цільового призначення з позивачем.

Також позивачем було зазначено, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було істотно порушено умови Договору оренди, оскільки не здійснено страхування об'єкту оренди, чим порушено п. п. „е" п. 4.2. Договору, за умовами якого визначено, що Орендар зобов'язаний застрахувати об'єкт оренди на користь Орендодавця на весь термін дії договору оренди у страховій компанії у порядку, визначеному чинним законодавством, на повну вартість об'єкта оренди, визначеної у п.п. 1.1. Договору, та надати Орендодавцю копії відповідних документів, що засвідчують виконання зазначеного зобов'язання, протягом 20 днів з часу укладання Договору.

З боку відповідача за весь час дії Договору не було надано позивачу копії документів, підтверджуючих виконання умов п.п. „л" п. 4.2. Договору, зокрема, щодо укладання з Балансоутримувачем об'єкта оренди договорів на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання приміщень та при будинкової території.

Позовні вимоги позивача у справі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради направлені на виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 85,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у зв'язку з закінченням строку дії Договору оренди та відсутністю правових підстав у відповідача користуватися майном.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Згідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до положень ст. 785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 764 Цивільного Кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними 28 грудня 2007 року Договору оренди нежилого приміщення №190/50.

05.12.2013р. між сторонами було підписано Додатковий договір №5 про внесення змін до Договору оренди нежилого приміщення №190/50 від 28.12.2007р., яким було визначено, що строк дії договору з дати підписання договору оренди до 05 листопада 2016 року.

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради на адресу відповідача 11.10.2016р. було скеровано лист №01-13/4688, яким повідомлено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 про те, що 05.11.2016р. термін дії договору закінчиться і продовжуватися на новий строк не буде.

Також у вказаному листі було зазначено, що орендарю необхідно протягом 15 календарних днів, тобто до 21.11.2016р. передати Департаменту ключі та орендовані нежитлові приміщення.

Отже, Лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради №01-13/4688 є по суті повідомленням Орендодавця відповідача про відсутність наміру у позивача продовжувати з Орендарем договірні відносини щодо оренди спірного майна.

На думку суду, в розумінні ст. 764 Цивільного Кодексу України, зазначений Лист Департаменту підтверджує (засвідчує) наявність заперечень наймодавця, доведених до Орендаря у належні встановлені Законом строки, про подальше використання орендованого майна відповідачем, що виключає поновлення строку дії Договору оренди.

Приймаючи до уваги те, що Договір оренди нежитлового приміщення №190/50 від 28.12.2007р., з урахуванням Додаткового договору №5 від 05.12.2013р., припинив свою дію 05 листопада 2016 року, а також враховуючи те, що сторонами не було погоджено наміру продовжувати строк його дії, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення загальною площею 85,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору 1600 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) з нежитлового приміщення загальною площею 85,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Л.Шмідта, 25, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; код 26302595).

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; код 26302595) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Повний текст рішення складено 22 червня 2017 р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко