ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року Справа № 904/1570/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Березкіна О.В.,

Секретар судового засідання Логвіненко І.Г.

Зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.06.2017 р.

Представники сторін:

від скаржника: Кравчук В.Л., представник, довіреність №946/20.3-03 від 29.12.2016 р.;

від позивача: Ювко В.О., представник, довіреність №66 від 14.09.2016 р.;

представники відповідачів-1,2,3,4,5,6,7,8.9,10,11 в судове засідання не зёявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2017р. у справі №904/1570/15

За скаргою: Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на дії Державної виконавчої служби

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", м. Київ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХОРС", м. Тернопіль

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Поділля", с. Юринці, Городоцький район, Хмельницька область

відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новагріс", м. Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область

відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АСКО", с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

відповідача 5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія центр", с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

відповідача 6: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг", с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

відповідача 7: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІ СІДС", м. Хоростків, Гусятинський район, Тернопільська область

відповідача 8: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрі -Трейд", с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

відповідача 9: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "М-Трейд", с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

відповідача 10: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрселко", м. Тернопіль

відповідача 11: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Шлях", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2017 (суддя Петрова В.І.) скаргу публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на дії Державної виконавчої служби задоволено частково. Визнано незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.11.2016р. №49222539 з примусового виконання наказу №904/1570/15 від 30.07.2015р. Визнано недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.11.2016р. №49222539.

Не погодившись з даною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить її скасувати.

Посилається на те, що дії старшого виконавця Відділу примусового виконання рішень Депратаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. повністю відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», вчинювались своєчасно та в повному обсязі, а тому скарга на бездіяльність є взагалі недоречною.

Крім того, посилається на те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у справі виїзду за межі України керівника боржника, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Факт ухилення боржника від виконання зобов'язань має підтверджуватись сукупністю доказів, які визначає сам державний виконавець в межах відповідного виконавчого провадження з оцінкою відповідних доказів щодо ухилення від виконання зобов'язання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідачів-1,2,3,4,5,6,7,8.9,10,11 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено, через скорочені строки розгляду апеляційної скарги та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідачів-1,2,3,4,5,6,7,8.9,10,11, яких належним чином повідомлено про час та місце розгляджу справи.

В судовому засіданні 12.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення представників скаржника та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015р. позов задоволено: стягнуто солідарно з відповідачів 1-10 на користь позивача заборгованість за Генеральним договором №Акр/1.14-07 від 17.01.2014р. про відкриття акредитивів у загальній сумі 34846636,30 гривень, яка складається з: заборгованість за сумою платежу за Акредитивом у розмірі 30266777,45 грн.; заборгованість за процентами за сумою платежу за Акредитивом у розмірі 2706596,21 гривень; заборгованість за сумами пені за порушення строків сплати суми платежу за Акредитивом у розмірі 1791129,84 гривень; заборгованість за сумами пені за порушення строків сплати процентів за сумою платежу за Акредитивом у розмірі 82132,80 гривень; стягнуто з відповідача 11 на користь позивача заборгованість за Генеральним договором №Акр/1.14-07 від 17.01.2014р. про відкриття акредитивів у розмірі 100 000,00грн. та 6 643,63грн. судового збору; а також стягнуто з відповідачів 1-10 судовий збір.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.07.2015р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015р. змінено, позов задоволено - стягнуто солідарно з відповідача 1 та окремо з кожного з відповідачів 2-10 заборгованість за Генеральним договором №Акр/1.14-07 від 17.01.2014р. про відкриття акредитивів у загальній сумі 34 846 636,30 гривень, яка складається з: заборгованість за сумою платежу за Акредитивом у розмірі 30 266 777,45 грн.; заборгованість за процентами за сумою платежу за Акредитивом у розмірі 2 706 596,21 гривень; заборгованість за сумами пені за порушення строків сплати суми платежу за Акредитивом у розмірі 1 791 129,84 гривень; заборгованість за сумами пені за порушення строків сплати процентів за сумою платежу за Акредитивом у розмірі 82 132,80 гривень, а також 6 643,63грн. судового збору; стягнуто з відповідача 11 заборгованість за Генеральним договором №Акр/1.14-07 від 17.01.2014р. про відкриття акредитивів у розмірі 100 000,00грн. та 6 643,63грн. судового збору.

30.07.2015р. на виконання даної постанови видано накази за №904/1570/15, зокрема, про солідарне стягнення з ТОВ "УКРХОРС" та ТОВ "АГРІ СІДС" на користь ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" заборгованості за Генеральним договором №Акр/1.14-07 від 17.01.2014р. про відкриття акредитивів у загальній сумі 34 846 636,30 гривень.

28.10.2015р. стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу суду у справі №904/1570/15 від 30.07.2015р. про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХОРС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІ СІДС" на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" заборгованості за Генеральним договором №Акр/1.14-07 від 17.01.2014р. про відкриття акредитивів у загальній сумі 34 846 636,30 гривень.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2015р. запропоновано ТОВ "АГРІ СІДС" самостійно виконати виконавчий документ у строк до 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до постанови від 04.11.2015р. головним державним виконавцем накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника (ТОВ "АГРІ СІДС") у межах суми звернення стягнення 34 846 636,30грн.

11.11.2016р. старшим державним виконавцем винесено постанову, якою виконавчий документ у справі №904/1570/15 від 30.07.2015р. повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

21.12.2016р. позивач звернувся до господарського суду зі скаргою на дії Державної виконавчої служби, в якій він просив:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.11.2016р. №49222539 з примусового виконання наказу №904/1570/15 від 30.07.2015р.;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.11.2016р. №49222539;

- зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. поновити виконавче провадження за №49222539 з примусового виконання наказу №904/1570/15 від 30.07.2015р.

Як вбачається з тексту поданої позивачем скарги на дії органу ВДВС підставою звернення з даною скаргою стало те, що постанова від 11.11.2016р. винесена передчасно, оскільки державний виконавець, в порушення ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не вжив усіх передбачених Законом заходів, а саме: не здійснив повторні запити до фінансових установ для виявлення відкритих рахунків боржника та залишків грошових коштів на них, а також не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України до виконання зобов"язань за рішенням суду та не перевірив майновий стан боржника відповідно до Закону.

Задовольняючи частково скаргу на дії органу ВДВС, господарський суд виходив з того, що державним виконавцем не було проведено усіх можливих та необхідних дій щодо виконання рішення суду у справі №904/1570/15.

Даний висновок колегія суддів вважає обґрунтованим, враховуючи наступне.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями тощо.

Частиною 1 ст. 6 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на яких заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Крім цього, виконавець також має право здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; викликати посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавець, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження в праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням. Отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Частиною 2 статті 36 Закону передбачений розшук боржника, його майна, а саме: розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Разом з тим, як вбачається з додаткових пояснень ПАТ «ПУМБ» (а.с. 52), виконавче провадження №49222539 з примусового виконання наказу господарського суду у даній справі було відкрито постановою від 03.11.2015р., згодом зазначене виконавче провадження, разом із виконавчим провадженням №47584366 з примусового виконання наказу господарського суду м.Київа №910/21296 від 17.03.2015р. про стягнення з боржника заборгованості на користь ПАТ «Укрсиббанк», яке було відкрито 20.05.2015р., об'єднано у зведене виконавче провадження №52293872.

Матеріали виконавчого провадження містять відповіді контролюючих органів, датовані за період грудень 2014р.-квітень 2015р., тобто отримані державним виконавцем ще до відкриття виконавчих проваджень №№ 49222539 та 47584366.

У відзиві на скаргу Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначив, що 20.09.2016р. директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщуком Д.В. було винесено постанову про утворення виконавчої групи по зведеному виконавчому провадженню №52293872 по виконанню виконачвих документів про стягнення коштів з ТОВ «Агрі Сідс» та затверджено склад такої групи.

Керівником групи Кошкеру М.О. було надано доручення щодо перевірки майнового стану боржника.

В матеріалах виконавчого провадження №47584366 міститься акт державного виконавця від 13.10.2016р., згідно якого майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Однак, ніяких доказів щодо перевірки майнового стану боржника (не надано доказів подання відповідних запитів до відповідних органів, установ, отримання письмових відповідей або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника та перевірки майнового стану боржника за місцем знаходження) органом ВДВС надано не було.

11.11.2016р. старшим державним виконавцем винесено постанову, якою виконавчий документ у справі №904/1570/15 від 30.07.2015р. повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Господарським судом під час розгляду скарги на дії органу ВДВС було правильно визначено, що звернення державного виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням, так і вчинення інших заходів, направлених на примусове виконання рішення суду, не є абсолютним правом виконавця, а є його обов'язком, оскільки, з урахуванням вимог ч.1 ст.18 Закону, державний виконавець саме зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Державний виконавець, для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, зобов'язаний вживати всі можливі заходи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо недоведеності державним виконавцем неможливості, неефективності вчинення ним інших заходів, крім тих, що були ним вчинені.

Крім того, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимога скаржника про зобов'язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. поновити виконавче провадження за №49222539 з примусового виконання наказу №904/1570/15 від 30.07.2015р. задоволенню не підлягає, оскільки поновленню підлягає лише зупинене виконавче провадження після усунення обставин, що стали підставою для його зупинення. В даному випадку виконавче провадження №49222539 не зупинялось.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у справі виїзду за межі України керівника боржника, виникає лише у разу ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки державною виконавчою службою не було надано ніяких доказів щодо перевірки майнового стану боржника (не надано доказів подання відповідних запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника та перевірки майнового стану боржника за місцем знаходження).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом та викладених вище обставин та зводяться до незгоди з оскаржуваною ухвалою господарського суду, у зв'язку із чим відхиляються колегією суддів апеляційного господарського суду як необґрунтовані.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2017р. у справі №904/1570/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Постанова виготовлена в повному обсязі 13.06.2017 року.