ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2017 р.Справа № 916/554/17

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 42 від 21.04.2017р.; ОСОБА_2 за довіреністю № 175 від 29.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 03.01.2017р.; ОСОБА_4 за довіреністю від 01.06.2017р.; ОСОБА_5 за довіреністю від 01.06.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/554/17:

За позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс";

про розірвання договору та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (далі Позивач, Порт) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (далі Відповідач) із позовом про розірвання договору оренди рухомого майна №347-О від 01.10.2014р. (далі - Договір) та зобов'язання відповідача повернути позивачу орендоване майно, передане за актом приймання-передачі від 01.10.2014р. у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Підставою для розірвання вказаного договору оренди та зобов'язання повернути майно позивач визначає ряд порушень з боку відповідача щодо забезпечення збереження орендованого майна та запобігання його пошкодженню і псуванню, які знайшли своє відображення у Акті №2 від 19.12.2016р., підписаному представниками обох сторін.

Керуючись ст. ст. 526, 629, 653, 783, 785 ЦК України позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позов.

Крім того, позивач надав заперечення на відзив проти позову (вх. №10292/17), на які, в свою чергу, відповідач надав свої заперечення (вх. № 12278/17).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03 березня 2017р. суддя Гуляк Г.І. порушила провадження по справі № 916/554/17 та призначила розгляд справи у судовому засіданні.

Приймаючи до уваги перебування судді Гуляк Г.І. з 13.04.2017р. на тривалому лікарняному, за розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області № 439 від 24.04.2017 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/554/17.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2017р., справу № 916/554/17 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Никифорчуку М.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.04.2017р. суддя Никифорчук М.І. прийняв справу № 916/554/17 до свого провадження.

В засіданні суду оголошувалась перерва з 15.05.2017р. по 07.06.2017р. та з 07.06.2017р. по 09.06.2017р. за правилами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи 07.06.2017 р. позивачем заявлено клопотання про витребування документів, які, на його думку, підтверджують закупівлю витратних (розхідних) матеріалів та запасних частин а також вахтових журналів з відміткою про проведення робіт на усунення недоліків.

Розглянувши дане клопотання, обговоривши його у засіданні суду, суд його відхиляє, оскільки, на думку суду, витребувані докази не містять доказову базу позовних вимог.

Також суд відхилив клопотання позивача про призначення справи до колегіального розгляду, оскільки, на думку суду, дана справа не є складною, а позов грунтується лише на акті обстеження майна № 2 від 19.12.2016р.

В засіданні суду 09 червня 2017р. за правилами ст. 85 ГПК України, в присутності представників обох сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 01.10.2014 року між сторонами у справі укладено Договір оренди рухомого майна №347-О, на виконання якого відповідачу було передано в оренду портальні крани «Кондор» портові №№16, 19, 57, 114, 115, що підтверджується Актом передачі-приймання майна до Договору оренди рухомого майна №347-О від 01.10.2014 року.

Проте, 19.12.2016 року комісією у складі представників порту та відповідача було проведено перевірку технічного стану та виконання правил технічної експлуатації орендованого майна, а саме портальних кранів «Кондор» №№16, 19, 57, 114, 115, в результаті якої було виявлено ряд порушень щодо забезпечення збереження орендованого майна та запобігання його пошкодженню і псуванню,

Точний перелік всіх порушень з боку відповідача стосовно кожного портального крану детально відображений у Акті №2 від 19.12.2016 року (далі-Акт), який підписаний представниками порту та відповідача.

Посилаючись на вказані порушення зазначені в Акті, позивач просить задовольнити позов, розірвати вказаний Договір оренди та зобов'язати відповідача повернути позивачу орендоване майно, передане на виконання зазначеного Договору оренди.

Тобто, на думку позивача, вказані порушення з боку відповідача є істотними порушеннями умов Договору оренди які тягнуть за собою розірвання договору.

З такими твердженнями позивача суд не погоджується виходячи з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 Господарського Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 760 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. (ч. 1 чт. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

На думку суду позивачем не доведено обставин, які б підтверджували одночасну наявність чотирьох умов для розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин, вихидічи з наступного.

Відповідно до п. 2.1. орендар (відповідач) вступає у платне строкове користування майном в термін, зазначений у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

За пунктом 8.1. цей договір укладено строком на 5 років.

Відповідно до п. 5.2 Договору порт має право, зокрема, контролювати наявність, стан, дотримання правил експлуатації, напрями та ефективність використання орендованого майна та здійснювати контроль за станом майна шляхом візуального обстеження зі складанням акту обстеження.

Таким чином, вказаний Акт відображає результат візуального обстеження портальних кранів «Кондор» №№ 16, 19, 57, 114, 115 комісією станом на день складання Акту, тобто станом на 19.12.2016р., а викладені у акті зауваження щодо стану портальних кранів під час їх робочого процесу, на думку суду, не є істотним порушенням експлуатації майна, що може призвести до його псування або знищення.

Крім того, відповідач листом № 125/03 від 24.03.2017р. повідомив позивача про усунення більшості зауважень викладених у акті, а також про намір у найближчий час усунути недоліки, що залишились, про що додатково проінформувати позивача. Вказане позивачем не спростовано.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку судово-економічного дослідження № 20.12/03/04 від 30.03.2017р., який здійснений по заяві генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" ОСОБА_6, за яким встановлено, що за період з 01.10.2014р. до 28.02.2017р. витрати на ремонти майна, орендованого у позивача за Договором оренди підтверджуються у розмірі 4052816, 79 грн., що більше розрахованих відповідачу на 23898, 79 грн.

Вказаний висновок суд приймає до уваги як доказ понесених Відповідачем витрат на ремонти майна, орендованого у позивача за вказаним Договором оренди в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Крім того, на думку суду, результат проведення дослідження у даному висновку свідчить про проведення Відповідачем поточного ремонту, технічного обслуговування орендованого майна, як це передбачено умовами Договору оренди, що в свою чергу свідчить про належне виконання та дотримання Відповідачем умов Договору оренди.

Відповідно до п. 6.5 Договору, за пошкодження або знищення орендованого майна відповідач сплачує вартість пошкодженого або знищеного майна на підставі рахунку позивача.

Проте матеріали справи не містять доказів виставлення позивачем рахунку про відшкодування вартості пошкодженого або знищеного майна.

За таких обставин, аналізуючи приведене, у даному випадку суд не вбачає в діях Відповідача істотного порушення умов Договору які призвели б до розірвання договору.

З вищенаведеного, на думку суду, випливає, що відповідач виконує умови вказаного договору належним чином. Доказів істотного порушення умов договору відповідачем, внаслідок чого позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, судом не встановлено.

Аналізуючи приведене у сукупності господарський суд вважає вимоги позивача не обгрунтованими, не підтвердженими наявними у справі доказами, і тому не підлягаючими задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову - відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук