РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017Справа №910/6939/17

Суддя господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "ОТІС"
до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва"
простягнення 40613,46 грн.

за участю представників сторін:
позивача: Мацюк В.В. (довіреність №10 від 30.01.2017р.);
відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ОТІС" (надалі - ПрАТ "ОТІС", позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" (надалі - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва", відповідач) про стягнення 33205,83 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 7407,63 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, відповідно до пункту 4 розділу III. Документації конкурсних торгів для процедури закупівлі код ДК 016:2010 33.12.15 «ремонтування та технічне обслуговування підіймального та вантажного устаткування (послуги з повного технічного обслуговування і ремонт ліфтів), зобов'язаний був не пізніше 02.06.2016р. повернути позивачу кошти у розмірі 300 000,00 грн., що сплачені останнім для забезпечення пропозиції конкурсних торгів. Однак, зазначені кошти відповідач повернув лише 30.03.2017р. після отримання від позивача претензії, у зв'язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів у розмірі 33205,83 грн. та 3% річних у розмірі 7407,63 грн.

Ухвалою від 03.05.2017р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження у справі №910/6939/17 та призначено розгляд справи на 31.05.2017р.

26.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником позивача подано документи на виконання вимог ухвали суду.

30.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату, у зв'язку із необхідністю представнику бути присутнім на іншому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Київської області.

У судове засідання 31.05.2017р. уповноважений представник відповідача на виклик суду не з'явився, відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог не надав.

При цьому, суд відзначає, що ухвала суду про прийняття справи до провадження від 03.05.2017р. відправлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу: 04214, м. Київ, вул. Північна, буд. 22.

В судовому засіданні 31.05.2017р. розглянувши клопотання представника відповідача, суд зазначає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, клопотання підписано «представником позивача за довіреністю А.Гавриленко». Оскільки КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" у справі №910/6939/17 є відповідачем та враховуючи те, що до вказаного клопотання не додано довіреності на право А.Гавриленко представляти інтереси відповідача у справі №910/6939/17, то зазначене клопотання не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 31.05.2017р. представник позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що позивачем надані всі докази необхідні для прийняття рішення та беручи до уваги приписи ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/6939/17.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням комітету з конкурсних торгів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 31.12.2015р. затверджено документацію конкурсних торгів для процедури закупівлі - відкриті торги предметом закупівлі є: код ДК 016:2010 33.12.15 «ремонтування та технічне обслуговування підіймального та вантажного устаткування (послуги з повного технічного обслуговування і ремонт ліфтів) (надалі- Документація.).

Зазначена Документація конкурсних торгів на закупівлю була розміщена відповідачем на офіційному загальнодержавному ВЕБ-ПРТАЛІ Держані закупівлі (tender.me.gov.ua), оголошення № 003234 в бюлетені № 3(06.01.2016) від 06.01.2016р.

У п. 3 Документації визначено, що пропозиція конкурсних торгів обов'язково супроводжується документом (копія платіжного доручення з відміткою банку), що підтверджує внесення забезпечення пропозиції конкурсних торгів, яке повинне бути подане у вигляді завдатку на розрахунковий рахунок замовника на суму: 300 000,00 грн. Строк дії забезпеченням пропозиції конкурсних торгів - 90 днів.

Відповідно до п. 4 розділу III. Документації, замовник повертає забезпечення пропозиції конкурсних торгів учаснику протягом 3 банківських днів з дня настання підстави для повернення забезпечення пропозиції конкурсних торгів у разі: закінчення строку дії забезпечення пропозиції конкурсних торгів, зазначеного у документації конкурсних торгів; укладення договору про закупівлю з учасником, що став переможцем конкурсних торгів; відкликання пропозиції конкурсних торгів до закінчення строку її подання; закінчення процедури закупівлі у разі не укладення договору про закупівлю з жодним з учасників, що подали пропозиції конкурсних торгів.

Як вбачається із матеріалів справи, Рішенням комітету з конкурсних торгів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 12.02.2016р., оформленим Протоколом №4-2016/4 було внесено Зміни №1 до Документації конкурсних торгів, а саме: змінено дату розкриття пропозиції конкурсних торгів з 16.02.2016р. перенесено на 01.03.2016р.

Отже, з урахуванням внесених змін, відлік строку дії забезпечення пропозиції конкурсних торгів, а саме 90 днів, почався з 01.03.2016р. - дата розкриття пропозиції конкурсних торгів та закінчився 30.05.2016р.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПрАТ "ОТІС" вказує на те, що відповідач, відповідно до пункту 4 розділу III. - Документації, зобов'язаний був не пізніше 02.06.2016р. повернути позивачу кошти у розмірі 300 000,00 грн., які були сплачені останнім для забезпечення пропозиції конкурсних торгів.

У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язання щодо повернення зазначених коштів, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 7407,63 грн. та інфляційні у розмірі 33205,83 грн. за період з 03.06.2016р. по 30.03.2017р.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки сторін виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; за частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; згідно з частиною 4 статті 202 Цивільного кодексу України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Судом встановлено, що ПрАТ «ОТІС», маючи намір прийняти участь у процедурі закупівлі зазначених вище послуг здійснив забезпечення пропозиції конкурсних торгів шляхом перерахування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 10.02.2016р.

У п. 3 Документації визначено, що строк дії забезпеченням пропозиції конкурсних торгів - 90 днів.

Отже, враховуючи внесення змін у Документацію в частині відліку строку дії забезпечення пропозиції конкурсних торгів, а саме: з 01.03.2016р. - дата розкриття пропозиції конкурсних торгів, строк дії забезпечення закінчився 30.05.2016р.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У п. 4 Документації визначено, що замовник повертає забезпечення пропозиції конкурсних торгів учаснику протягом 3 банківських днів з дня настання підстави для повернення забезпечення пропозиції конкурсних торгів.

Враховуючи умови п. 4 розділу III. Документації, відповідач зобов'язаний був у строк до 02.06.2016р. повернути позивачу кошти у розмірі 300 000,00 грн., які були сплачені останнім для забезпечення пропозиції конкурсних торгів.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення забезпечення в розмірі 300 000,00 грн. у строк до 02.06.2016р. не виконав, зазначені кошти відповідач повернув лише 30.03.2017р., що підтверджується банківською випискою від 30.03.2017р.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р. визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р.).

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010р. у справі N3-57гс10 і від 04.07.2011р. у справі N3-65гс11., за змістом норми ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У ч. 3 ст. 82 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11128 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи те, що зобов'язання з боку відповідача припинилося виконанням, проведеним належним чином лише 30.03.2017р. та враховуючи те, що тривале неповернення коштів позивачеві призвело до втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, позовні вимоги ПрАТ "ОТІС" є обгрунтованими.

У п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. за №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що позивач розраховує інфляційні та 3% річних за період з 03.06.2016р. по 30.03.2017р.

За змістом п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. за №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Отже, враховуючи те, що відповідачем повернуто суму забезпечення пропозиції конкурсних торгів 30.03.2017р., то відповідно нарахування інфляційних та 3% річних підлягає за період з 03.06.2016р. по 29.03.2017р.

Згідно розрахунку суду розмір інфляційних втрат та 3% річних на суму 300000,00 грн., за виключенням дати повернення суми забезпечення пропозиції конкурсних торгів, становить 33205,83 грн. - інфляційних та 7397,26 грн. - 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, п.2 ч.2 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ОТІС" задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" (04214, м. Київ, вулиця Північна, буд. 22, ідентифікаційний код 39611267) на користь Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (03062, м. Київ, вулиця Екскаваторна, буд. 37, ідентифікаційний код 14357579) інфляційні у розмірі 33205 (тридцять три тисячі двісті п'ять) грн. 83 коп., 3% річних у розмірі 7397 (сім тисяч триста дев'яносто сім) грн. 26 коп., судовий збір у розмірі 1599 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 59 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 31.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 06.06.2017р.

Суддя В.В. Князьков