ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.06.2017 Справа № 904/6515/17

Суддя Рудь І.А. , розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал Групп», м. Дніпро

про стягнення 5 610 129 грн. 81 коп.

ВСТАНОВИВ:

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Статтею 38 Кодексу визначено обовязок суду витребувати документи і матеріали, які є необхідними для вирішення спору.

Позовна заява № 04-11/871 від 01.06.2017р. підлягає поверненню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу до позовної заяви додаються документи на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 грн.

Відповідно до п.2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р., у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з п. 3 ст. 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

В порушення вказаних вимог, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.

Водночас, Публічним акціонерним товариством «Банк національний кредит» в тексті позовної заяви викладене клопотання про відстрочення сплати судового збору, мотивоване тим, що відповідно до постанови Правління НБУ від 28.08.2015р. №563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015р. №159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» з 31.08.2015р. по 30.08.2016р. За змістом статей 12, 18, 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оплата витрат, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку здійснюється в межах кошторису, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, позивач послався на рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013р. № 12-рп/2013 та ст. 55 Конституції України.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, господарський суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначені й у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 названого Закону).

Єдиною підставою для вчинення судом дій, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування документально підтверджених обставин щодо майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, тобто обґрунтування повязаних з цим обставин покладається на заінтересовану сторону (п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану заявника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Статтею 129 Конституції України визначено як однією із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вищевказаних приписів позивачем не надано належних доказів на підтвердження свого майнового стану, який перешкоджає оплаті судового збору, зокрема, кошторису, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підтвердження відсутності коштів на оплату витрат, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку тощо. Більш того, в тексті позовної заяви взагалі не наведені причини, за яких позивач просить суд надати відстрочку для сплати судового збору, а наявні лише посилання на норми чинного законодавства, що передбачають право суду відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору.

З огляду на вищевикладене, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Виходячи з викладеного позовна заява з доданими матеріалами підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п. 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатком на 83 арк., в тому числі опис вкладення у цінний лист на імя Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2017р. та поштовий конверт.

Суддя ОСОБА_1