ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2017 Справа № 904/6079/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІСТОКОМБУД".м. Дніпро

до Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 231 765, 47 грн. за договором підряду

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. б/н від 06.06.2017

Від відповідача: ОСОБА_2 представник- дов. № 614/4 від 06.04.2017

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІСТОКОМБУД" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» заборгованості за договором підряду з поточного ремонту житлових будинків, що управляються замовником № 2016/12/57 від 06.12.2016 заборгованості у сумі основного боргу 199 680,59 грн., пені 20 132,18 грн., 3 % річних 2 199,22 грн. та інфляційних втрат - 9 753,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між позивачем та відповідачем договором щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладенні у позовній заяві, у повному обсязі.

Відповідач проти наявності заборгованості не заперечив, у відзиві на позов зазначив, що виникнення заборгованості за договором, зумовлене тим, що протягом терміну виконання робіт відповідно до умов договору та після їх виконання, жодних вимог щодо сплати за виконані роботи у строки встановлені договором позивачем відповідачеві не заявлялось. Після виконання робіт відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низку договорів з іншими підрядними організаціями. зо якими контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконані роботи, тому відповідач здійснював оплату саме за вказаними договорами, а оплата за договором підряду була здійснена частково. Відповідач зазначає, що стягнення з нього заборгованості може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час здійснюють виконання поточних ремонтів та технічне обслуговування житлового фонду підприємства.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 12.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2016 року між Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (далі - Відповідач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІСТОКОМБУД" (далі - Позивач, Підрядник) укладено договір підряду з поточного ремонту житлових будинків, що управляються замовником № 2016/12/57 (далі - Договір).

Замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до кошторисної документації та умов цього договору виконання підрядних робіт на поточний ремонт внутрішньобудинкових мереж водопостачання, водовідведення та центрального опалення (далі - роботи), а замовник зобов'язаний прийняти та оплатити виконані підрядником роботи (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість договору складає 199 680,59 грн. у тому числі ПДВ: 33 280,10 грн., що підтверджується договірною ціною та кошторисними документами, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 11.1. Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі актів виконаних робіт (форма 2).

Пунктом 11.2. Договору встановлено, що замовник зобов'язаний підписати подані підрядником акти виконаних робіт або надати обґрунтовану письмову відмову від їх підписання протягом п'яти днів з дня одержання. У разі ненадання замовником обґрунтованої відмови від підписання актів виконаних робіт у вказаний строк, роботи згідно даних актів виконаних робіт вважаються виконаними та прийнятими замовником і підлягають оплаті.

Замовник зобов'язаний сплатити вартість виконаних робіт протягом п'яти днів з дня підписання сторонами акту виконаних робіт (п. 11.3. Договору).

Строком дії договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки відповідно до договору (п. 16.1. Договору).

На виконання умов договору сторонами підписано договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року (а.с. 20-21, 22-23), згідно яких вартість робіт складає 199 680,59 грн.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання належним чином, відповідно до умов договору, що підтверджується ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року №188 від 31.12.2016р. на суму 199 680,59грн. (а.с. 24-28), який підписаний повноважними представниками сторін без заперечень та скріплені печатками їх підприємств.

Порушуючи умови договору відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплатив прийняті роботи, що призвело до виникнення у нього заборгованості перед позивачем в сумі 199 680,59 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до Господарського Кодексу України, на підставі господарсько-договірних відносин між сторонами виникли майнові господарсько-договірні зобов'язання.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України господарським судом визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно ст.175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За своєю правовою природою договір, укладений між сторонами, має всі ознаки договору підряду.

Згідно із ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, тобто, законодавець передбачає обов'язкову оплатність договору підряду.

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Позивач зі свого боку виконав господарські зобов'язання за договором підряду у повному обсязі та належним чином, що підтверджується відсутністю будь-яких претензій з боку відповідача та підписаним актами приймання виконаних будівельних робіт.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 199 680,59 грн. є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 20 132,18 грн., 3% річних - 2 199,22 грн. та інфляційні втрати - 9 753,48 грн. за період з 06.01.2017 по 19.05.2017.

У відповідності до п. 14.1. Договору відповідальність сторін за порушення зобов'язань договору та порядок урегулювання спорів визначаються діючим законодавством, що регулює ці питання та цим договором.

Пунктом 14.5. Договору встановлено, що за порушення замовником строків оплати виконаних робіт, замовник сплачує підряднику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до дати оплати виконаних робіт за договором.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що сума пені за період з 06.01.2017 по 19.05.2017 становить 20 526,07 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 20 132,18 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

3% річних за період з 06.01.2017 по 19.05.2017, що підлягають до стягнення становлять 2 199,22 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних втрат суперечить вищевикладеним приписам Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах № 905/707/16 від 26.10.2016, № 905/711/16 від 22.11.2016 та № 904/6149/16 від 27.12.2016.

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з лютого 2017р. по квітень 2017р. становлять 7 474,77 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 2 278,71 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу вказаної норми обовязок доведення обставин покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 199680,59 грн., пені - 20 132,18 грн., 3 % річних 2 199,22 грн. та інфляційні втрати - 7 474,77 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 199 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Головна Селищна, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІСТОКОМБУД" (49099 м. Дніпро, Бульвар Рубіновий, буд. 14, ) основного боргу у сумі 199 680,59 грн. (сто дев'яносто дев'ять тисяч шістсот вісімдесят грн. 59 коп.), пені - 20 132,18 грн. (двадцять тисяч сто тридцять дві грн. 18 коп.), 3% річних 2 199,22 грн. (дві тисячі сто дев'яносто дев'ять грн. 22 коп.), інфляційних втрат - 7 474,77 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят чотири грн. 77 коп.) та витрат по сплаті судового збору у сумі 3 442,30 грн. (три тисячі чотириста сорок дві грн. 30 коп.), про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 2 278,71 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 16.06.2017

Суддя ОСОБА_3