ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа № 920/1992/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Бородіна Л.І. , суддя Здоровко Л.М.

при секретарі Євтушенку Є.В.

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 (особисто, паспорт серії МА190448, виданий Ковпаківським РВСМУ УМВС України в Сумській області від 12.09.1996р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 833 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 06 січня 2015 року у справі №920/1992/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 39956,02 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 06 січня 2015 року у справі №920/1992/14 (суддя Рунова В.В.) позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" заборгованість у розмірі 39956,02 грн., з яких заборгованість за кредитом у сумі 9582,76 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 15248,42 грн. та пеня у сумі 15124,84 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням місцевого господарського суду та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить призупинити дію судового наказу, що виданий на підставі оскаржуваного рішення; змінити рішення господарського суду Сумської області від 06.01.2015р. у справі №920/1992/14 та винести нове рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що жодних кредитних договорів та додатків до них з позивачем не укладав, підпис на додатку №7 до договору банківського рахунку №SU1ARQ від 17.10.2006р. від імені ФОП ОСОБА_1 не є її підписом.

Вказує на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не зясовано чи здійснювались відповідачем платежі для погашення заборгованості, а також факт проведення (не проведення) між сторонами звірки взаєморозрахунків.

Також зазначає, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У письмових поясненнях до апеляційної скарги (вх. № 6293 від 13.06.2017р.) відповідач також зазначає, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ФОП ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. Разом з тим, наголошує на тому, що ФОП ОСОБА_1 з анкетою-заявкою на встановлення овердрафтного кредиту на картковий рахунок до позивача не зверталась (додаток №8), регламент надання мінімального банківського овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток № 7 від 13.12.2007р.) та правила користування платіжною карткою (додаток № 6) не підписувала.

04 квітня 2017 року до суду апеляційної інстанції від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 3667 від 04.04.2017р.), відповідно до якої відповідач просить застосувати строк позовної давності до вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про стягнення заборгованості у розмірі 39956,02 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2017 року відкладено розгляд справи на 16 травня 2017 року. Запропоновано позивачу надати суду апеляційної інстанції, зокрема, оригінал договору № SU1ARQ банківського рахунку від 17.10.2006р. з додатком № 7 від 13.12.2007р. до договору банківського рахунку №SU1ARQ від 17.10.2006р. для огляду в судовому засіданні; докази надання відповідачу грошових коштів за договором банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. та додатку № 7 від 13.12.2007р., згідно з яким відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн. Запропоновано відповідачу виконати вимоги ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 17 березня 2017 року та з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України визначити вимоги апеляційної скарги.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15 травня 2017 року, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Лакізи В.В., для розгляду цієї справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

16 травня 2017 року до Харківського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла телефонограма про перенесення судового засідання на іншу дату (вх. № 505 від 16.05.2017р.).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16 травня 2017 року задоволено клопотання ФОП ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи. Запропонована сторонам виконати вимоги ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2017 року.

13.06.2017р. на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від ФОП ОСОБА_1 надішли уточнення до апеляційної скарги (вх. № 6292 від 13.06.2017р.), відповідно до яких апелянт просить, зокрема, скасувати рішення господарського суду Сумської області від 06 січня 2015 року у справі №920/1992/14 та розподілити витрати по сплаті судового збору.

Конверти з судовою кореспонденцією, адресовані Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк", направлялись на адресу повідомленою суду позивачем (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, б. 50) та зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д).

Окрім того, враховуючи невідкладне розміщення ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 17.03.2017р, 04.04.2017р., 16.05.2017р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів зазначає, що всіх учасників процесу належним чином повідомлено про час та місце судового засідання.

Проте, у призначене судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив на апеляційну скаргу не надав, вимоги ухвал Харківського апеляційного господарського суду не виконав (а.с. 113, 115, 125).

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів дійшла висновку, що учасникам судового процесу створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

У призначеному судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Сумської області від 06 січня 2015 року у справі №920/1992/14 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційного банку "Приватбанк", керуючись приписами ст.ст. 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, посилаючись на порушення ФОП ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № SU1ARQ від 17.10.2006р. в частині погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № SU1ARQ від 17.10.2006р. у розмірі 39956,02 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 9582,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 15248,42 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у сумі 15124,84 грн.

Як убачається із матеріалів справи, 17.10.2006р. між Публічним акціонерним товариством Комерційного банку "Приватбанк" (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір банківського рахунку № SU1ARQ (далі договір), відповідно до якого банк відкриває поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання) та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України (далі НБУ) та умов цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2. договору позивач зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий відповідачу, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження відповідача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Банк бере на себе зобовязання приймати та виконувати розрахункові документи відповідно до чинного законодавства та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено іншими договорами між банком та клієнтом (пункт 2.1.6 договору).

Відповідно до пункту 2.1.25 договору у разі потреби, за вимогою клієнта, банк зобовязується здійснювати овердрафтові обслуговування клієнта, що передбачає проведення його платіжних доручень та платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням КПК, понад залишок коштів на поточному (поточних) та картковому (карткових) рахунку (рахунках) клієнта, відкритому в банку (далі поточному рахунку), за рахунок кредитних коштів. Порядок та умови надання клієнту овердрафту обумовлюється у додатковій угоді до договору банківського рахунку або окремому договору про надання овердрафтового кредиту на поточний або картковий рахунок, що укладений між клієнтом та банком.

Усі інші відносини між банком та клієнтом, не врегульовані цим договором, вирішуються шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору (пункт 2.1.27 договору).

Згідно п. 4.1. Договору банківського рахунку за допомогою наданих банком програмних продуктів клієнт надає банку розрахункові документи в електронному вигляді, а також отримує інформацію про стан рахунку (рахунків), відкриття якого передбачене цим Договором.

Договір укладено на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і припиняє свою дію відповідно до умов цього договору та чинного законодавства (п. 6.1. договору).

Розділом 7 договору передбачені додатки до договору: зведений реєстр тарифів (додаток №1); умови та порядок розміщення грошових коштів на вкладі «підприємницький» (додаток 2); регламент робіт електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів (додаток 3); відомості про електронні цифрові підписи клієнта (додаток 3.1); регламент проведення операцій з іноземною валютою (додаток 4); регламент отримання інформації про стан рахунків засобами мобільного звязку (додаток 5); правила користування платіжною карткою (додаток 6); регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток 7); анкета-заява (додаток 8); акт прийому-передачі платіжних карток Blitz Business і ПІН-конвертів (додаток 9).

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін.

В матеріалах справи наявна копія додаткової угоди №7 від 13.12.2007р. до договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. «Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок» (далі - додаток № 7) між Публічним акціонерним товариством Комерційного банку "Приватбанк" (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт).

Відповідно до п. 1.1 додатку №7 банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язався здійснювати овердрафтне обслуговування клієнта на підставі анкети-заявки на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток №8 до договору), що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта № 4100, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до п. 1.3 цього додатка, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Кредитне обслуговування клієнта здійснюється з дати підписання цього договору та додатків 6, 7, 8 до нього.

Пунктом 1.2 вищевказаного додатку № 7 передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання відповідача з повернення кредиту, дебіторської заборгованості, сплати відсотків та винагороди в обговорені цим додатком до договору терміни.

Відповідно до п. 1.3 додатку № 7 ліміт являє собою суму коштів, у межах якої банк зобов'язується здійснювати оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карт, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт установлюється банком в залежності від кількості корпоративних карт, оформлених на довірених осіб клієнта і сумарного розміру бланкових лімітів овердрафтового кредитування, що банк встановлює згідно Анкети-Заявки (додаток №8 до договору).

Згідно з п. 1.4 додатку № 7 овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і терміну, встановлених п. 1.3 цього додатка до договору, з періодом безперервного користування кредитом не більше 30 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку клієнта під час закриття банківського дня. Зменшення чи зростання заборгованості по кредиту в цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на картковому рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо.

Відповідно до п. 1.5 додатку № 7 клієнт сплачує відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 цього додатку.

Відповідно до пункту 1.11 додатку № 7 клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, у межах сум, що підлягають сплаті банку згідно цього додатку до чинного договору, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавства порядком , при цьому оформлюється меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого вказується номер, дата і посилання на пункт 1.11 цього додатку до даного договору.

За п. 2.2 додатку № 7 банк зобов'язується при наявності вільних грошових ресурсів і відсутності розрахункових документів на примусове списання (стягнення) коштів з карткового рахунку клієнта або накладення арешту, проводити платежі клієнта понад залишок коштів на його картрахунку в межах ліміту, установленого згідно п.1.3, 1.12.2 і термінів, обумовлених п.п.1.3, 1.4 цього додатка.

Згідно пункту 2.3 додатку № 7 банк проводить овердрафтове обслуговування клієнта згідно наступного порядку:

- при здійснення списань протягом банківського дня і відсутності коштів на картковому рахунку клієнта, банк здійснює овердрафтове обслуговування відповідно до умов цього додатку до даного договору в межах установленого ліміту;

- за результатами операцій, проведених по картковому рахунку клієнта протягом банківського дня, перед закриттям банківського дня на картрахунку клієнта може бути сформоване як кредитове сальдо, так і дебетове сальдо;

- при закритті банківського дня сформоване дебетове сальдо на картковому рахунку клієнта фактично є сумою використовуваного клієнтом кредиту в цей день.

Пунктами 3.1, 4.1 додатку № 7 визначено, що за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта після закриття банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (тобто від терміну існування непогашеного залишку за кредитом) та складає 16% за користування кредитом протягом 1-3 днів, 19% за користування кредитом протягом 4-7 днів, 23% за користування кредитом протягом 8-15 днів та 26 % за користування кредитом протягом 16-30 днів.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати утворення на картковому рахунку дебетового сальдо на момент закриття банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році. Нарахування відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал розрахунку відсотків не включається (п. 3.10 додатку № 7).

Відповідно до пункту 5.1 додатку № 7 при порушенні клієнтом якого-небудь із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом , передбачених п.п. 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до чинного договору, термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.1, 1.12.4 цього додатка до чинного договору, винагороди, передбаченого п.п. 1.10, 3.4, 3.5, 3.6 цього додатка до чинного договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня.

За твердженням позивача ним протягом терміну дії додатку № 7 до договору банківського рахунку було здійснено овердрафтове кредитування карткового рахунку відповідача, відкритого відповідно до договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р.

Як зазначив Банк, відповідач в порушення умов додатку № 7 до вказаного договору надані банком кредитні кошти у встановлені додатком № 7 строки не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем станом на 04.11.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 39956,02 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 9582,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 15248,42 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у сумі 15124,84 грн.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, керуючись приписами ст.ст. 526, 530, 549, 550, 610, 611, 629, 1054 Цивільного кодексу України та 193, 230, 231 Господарського кодексу України, посилаючись на відсутність доказів погашення відповідачем заборгованості за договором банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. та додатку № 7 до вказаного договору від 13.12.2007р., встановлення факту прострочення виконання зобовязань з повернення кредитних коштів, дійшов висновку про правомірність вимог та стягнув з відповідача 39956,02 грн. заборгованості, з яких: 9582,76 грн. заборгованість за кредитом, 15248,42 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 15124,84 грн. пеня.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобовязань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р., який у розумінні ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України та ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед главою 72 Цивільного кодексу України, а також положеннями Господарського кодексу України .

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частиною 1 статті 1072 ЦК України банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Також, відповідно до ч. 22.9. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, встановлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Банк бере на себе зобовязання приймати та виконувати розрахункові документи відповідно до чинного законодавства та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено іншими договорами між банком та клієнтом (пункт 2.1.6 договору).

Отже, за загальним правилом банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.1.25 договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. у разі потреби, за вимогою клієнта, банк зобовязується здійснювати овердрафтові обслуговування клієнта, що передбачає проведення його платіжних доручень та платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням КПК, понад залишок коштів на поточному (поточних) та картковому (карткових) рахунку (рахунках) клієнта, відкритому в банку (далі поточному рахунку), за рахунок кредитних коштів. Порядок та умови надання клієнту овердрафту обумовлюється у додатковій угоді до договору банківського рахунку або окремому договору про надання овердрафтового кредиту на поточний або картковий рахунок, що укладений між клієнтом та банком.

Таким чином, нормами чинного законодавства та умовами договору банківського рахунку передбачено можливість надання банком клієнту овердрафту - короткострокового кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі з приводу виконання укладеного між ними договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р.

Згідно п. 1.1. додатку № 7 від 13.12.2007р. до договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. «Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок» банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язався здійснювати овердрафтне обслуговування клієнта на підставі анкети-заявки на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток №8 до даного договору), що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта № 4100, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до п. 1.3. цього додатка, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Оскільки укладений між сторонами у справі "Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок" (додаток № 7 від 13.12.2007р. до договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р.) за своєю правовою природою є кредитним договором на умовах овердрафту, то права та обов'язки сторін визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобовязань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обовязки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В частині 2 ст. 1054 ЦК України зазначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач в підтвердження надання відповідачу кредитного ліміту у розмірі 10000,00грн. посилається на факт укладення між Публічним акціонерним товариством Комерційного банку "Приватбанк" (банк) та ФОП ОСОБА_1 (клієнт) додатку № 7 від 13.12.2007р. до договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р.

Здійснення овердрафтного обслуговування клієнта відбувається на підставі анкети-заявки на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток №8 до даного договору), При цьому, згідно умов цього додатку кредитне обслуговування клієнта здійснюється з дати підписання цього договору та додатків 6, 7, 8 до нього (п. 1.1. додатку №7 від 13.12.2007р.).

З матеріалів справи вбачається, що Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок від 13.12.2007р., що є додатком до договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р., підписаний позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Посилання апелянта на те, що він не підписував додаток № 7 від 13.12.2007р. до договору є недоведеними.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що факт підписання спірного договору не свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки умовами договору чітко передбачено, що банк при наявності вільних грошових ресурсів зобовязується здійснювати овердрафтне обслуговування клієнта на підставі анкети-заявки на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток №8 до даного договору); кредитне обслуговування клієнта здійснюється з дати підписання цього договору та додатків 6, 7, 8 до нього.

Позивач не надав додатків 6 та 8 до вказаного договору, якими є анкета-заявка на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок та правила користування платіжною карткою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довів наявність правових підстав для кредитного обслуговування карткового рахунку відповідача на умовах овердрафту, яке здійснюється з дати підписання договору та додатків 6, 7, 8 до нього.

Крім того, позивач не надав доказів щодо наявності у відповідача кредитної заборгованості у заявленому розмірі.

Так, у пункті 2.3 додатку № 7 зазначено, що банк проводить овердрафтове обслуговування клієнта згідно наступного порядку: при здійснення списань протягом банківського дня і відсутності коштів на картковому рахунку клієнта, банк здійснює овердрафтове обслуговування відповідно до умов цього додатку до даного договору в межах установленого ліміту; за результатами операцій, проведених по картковому рахунку клієнта протягом банківського дня, перед закриттям банківського дня на картрахунку клієнта може бути сформоване як кредитове сальдо, так і дебетове сальдо; при закритті банківського дня сформоване дебетове сальдо на картковому рахунку клієнта фактично є сумою використовуваного клієнтом кредиту в цей день.

Отже, особливістю кредитування за овердрафтом є те, що при видачі кредиту позичковий рахунок банком не відкривається, а заборгованість за кредитом обліковується на рахунку клієнта як дебетовий залишок.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч.ч.1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Відповідно до п.п. 1.10., 4.1. - 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003, (далі за текстом - Положення) операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов'язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.п. 5.1 - 5.5 Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку.

Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Згідно з п.п. 5.6, 5.8 зазначеного Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що в підтвердження своїх позовних вимог Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" надало суду розрахунок заборгованості за договором № SU1ARQ від 17.10.2006р., укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 04.11.2014р. (а.с. 35-41).

Проте, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що вказаний розрахунок не є належним та допустимим доказом в підтвердження наявності у відповідача кредитної заборгованості за договором № SU1ARQ від 17.10.2006р., оскільки не є первинним документом та не відповідає положенням Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено факт отримання та користування відповідачем кредитних коштів на підставі договору банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р та додатку № 7 від 13.12.2007р. із встановленим лімітом в 10000,00 грн., оскільки суду не подано первинних документів на підтвердження цієї обставини, якими є, зокрема, банківська виписка з особового рахунку відповідача і меморіальні ордери.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2017 року та 16 травня 2017 року запропоновано позивачу надати суду апеляційної інстанції докази надання відповідачу грошових коштів за договором банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. та додатку № 7 від 13.12.2007р., згідно з яким відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн.;

Проте, позивачем не виконано вимоги ухвал Харківського апеляційного господарського суду, не надано письмових пояснення з цього приводу, не забезпечено явку свого повноважного представника у судове засідання Харківського апеляційного господарського суду, у звязку з чим Харківським апеляційним господарським судом винесено окрему ухвалу від 16 травня 2017 року та направлено Публічному акціонерному товариству Комерційного банку "Приватбанк" для вжиття відповідних організаційно-правових заходів.

Щодо позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15248,42 грн. та пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 15124,84 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.

Позивачем було нараховано відповідачу за неналежне виконання ним своїх обовязків в частині повернення кредитних коштів за договором банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. та додатку № 7 від 13.12.2007р. заборгованість за кредитом у розмірі 9582,26 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15248,42 грн. та пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 15124,84 грн.

Однак, враховуючи, що позивачем не доведено отримання кредитних коштів ФОП ОСОБА_1 за договором банківського рахунку № SU1ARQ від 17.10.2006р. в межах ліміту овердрафтового кредиту в сумі 9582,26 грн., відсутність додатків № 6, № 8 до вказаного договору, необхідних для кредитного обслуговування відповідача, відсутні правові підстави для стягнення спірної суми, в тому числі процентів та застосування такого виду відповідальності, як пеня.

Щодо заявленого відповідачем у суді апеляційної інстанції клопотання (вх. № 3667 від 04.04.2017р.) про застосування строку позовної давності до вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про стягнення заборгованості у розмірі 39956,02 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № П-9/161-16/165 від 12.06.2007р., якою вказано про необхідність мати на увазі, що правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

З огляду на вищевстановлені обставини, встановивши відсутність порушення права або охоронюваного інтересу позивача, судова колегія дійшла висновку про незастосування строку позовної давності до вказаних правовідносин.

Слід зазначити, що відповідачем не було заявлено письмового чи усного клопотання про застосування позовної давності до прийняття рішення судом першої інстанції, а також не обґрунтовано поважність причин її пропуску та неможливості звернення з такою заявою до суду першої інстанції під час апеляційного провадження.

З огляду на те, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, враховуючи, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення при неповному зясуванню обставин, що мають значення для справи та визнано встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Сумської області від 06 січня 2015 року у справі №920/1992/14 скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, то у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 2 частини першої статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 06 січня 2015 року у справі №920/1992/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д; код 14360570) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (40002, Сумська область, м. Суми, вул. Котляревського, буд. 8; ід. номер НОМЕР_1) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2009,70грн.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 16.06.2017р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Здоровко Л.М.