ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017р. Справа № 914/985/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», м. Київ,

до відповідача: Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, м. Львів,

про: стягнення в розмірі 9 446,47 грн.

Суддя М. Синчук

при секретарі Карась Х.

За участю представників:

позивача: не зявився;

відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 про стягнення в розмірі 9 446,47 грн.

Ухвалою суду від 24.05.2017 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 07.06.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем було порушено умови Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо повідомлення позивача про настання страхового випадку. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою відшкодувати позивачу страхове відшкодування в розмірі 9 446,47 грн.

В судовому засіданні 07.06.2017 р. розгляд справи відкладено на 12.06.2017 р.

В судове засідання 12.06.2017 р. представник позивача не з'явився. Вимог ухвали суду від 24.05.2017 р. не виконав. ОСОБА_1 канцелярію суду 12.06.2017 р., подав клопотання 09.06.2017 р. №ЄУ 1/0373/1 про розгляд справи без участі представника позивача та про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Судом розглянуто вказане клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференціїї та відмовлено в його задоволенні.

В судове засідання 12.06.2017 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Вимог ухвали суду від 24.05.2017 р. не виконав.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи господарський суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін, оскільки про місце, час та дату розгляду справи останні повідомлені належно, проте не скористалися правами передбаченими діючим господарським процесуальним законодавством, а також в матеріалах справи достатньо необхідних господарському суду документів для прийняття обґрунтованого та правомірного рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

02 червня 2015 року, між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», (далі - Позивач) та Львівським комунальним АТП №1 (відповідач) було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7713149 (далі - Поліс). (а.с.47)

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобовязання, у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля НОМЕР_1 сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

11 листопада 2015 року у м. Львові стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів, автомобілів НОМЕР_2 водій якого ОСОБА_1 здійснив зіткнення з автомобілем марки ВМW державний реєстраційний номер RР 54346, під керуванням водія ОСОБА_2.

Відповідно до Відомостей ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду та Постанови Залізничного районного суду, справа № 462/8092/15-п від 22.03.2016 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1, який порушив ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. (а.с.48, 51)

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди зазначеним транспортним засобам, було завдано механічних ушкоджень.

Водій пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 - ПрАТ «УПСК» (Позивача) - з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АІ/7713149. (а.с.54)

Згідно Рахунку №508 від 17.05.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW державний реєстраційний номер RР 54346 склала 9 450 (девять тисяч чотириста пятдесят) гривень 00 копійок.

Позивач визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 9 446 (девять тисяч чотириста сорок шість) гривень 47 копійок, що підтверджують:

Рахунок № 508 від 17.05.2016;

Протокол узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 19.09.2016; (а.с.61)

ОСОБА_3 № ОЦ/075/000/16/0373 від 23.09.2016 року; (а.с.62)

Платіжне Доручення № 847 від 23.09.2016 року. (а.с.63)

Загальний розмір фактично понесених витрат Позивача склав 9 446 (девять тисяч чотириста сорок шість) гривень 47 копійок.

Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що ОСОБА_3 після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст. 33 цього Закону.

В свою чергу ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідачем не було дотримано вимог закону та умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/7713149 та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення Позивача про настання страхового випадку. Доказів протилежного до суду не подано.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

01 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України №1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38).

Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" змін у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Наведений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-1цс14, яка прийнята на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах.

Згідно з приписами статті 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

При розгляді даної справи, судом встановлено, що вказані вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач не виконав, доказів своєчасного повідомлення позивача про настання страхового випадку суду не надав.

Право страховика на відшкодування шкоди в порядку регресу зі страхувальника, який є суб'єктом господарювання, внаслідок спричинення страхового випадку його працівником, повністю узгоджується із загальними засадами правового регулювання відносин, що виникають внаслідок заподіяння позадоговірної шкоди. Так, відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина ОСОБА_1 та наявність трудових відносин останнього з Львівським комунальним АТП №1, який є власником транспортного засобу БАЗ А079 державний реєстраційний номер НОМЕР_3, встановлені постановою Залізничного районного суду, справа № 462/8092/15-п від 22.03.2016 року.

Таким чином, особою відповідальною за завдані збитки, є Львівське комунальне АТП №1.

Стаття 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" N 1961-IV встановлює, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За загальним правилом регресним є зобов'язання, у якому особа, що відшкодувала шкоду, завдану іншою особою (регредієт), має право зворотної вимоги (регресу до заподіювача регресанта) у розмірі виплаченого відшкодування.

Закон № 1961-IV, зокрема статті 33 та 38, не пов'язують виникнення права страховика на регрес наявністю необґрунтованих (бездоказових) виплат.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право регресу у страховика виникає у випадку неповідомлення останнього у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

В підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 9 446,47 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49,ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 (адреса: 79066, м. Львів, вул. Грунтова, 1 Б; ідентифікаційний код 23884071) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (адреса: 04080, вул. Фрунзе, 40, м. Київ; ідентифікаційний код 20602681) 9 446,47 грн страхового відшкодування, 1 600,00 грн судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Синчук М.М.