ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа № 911/1155/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент», м. Дніпро
до Дочірнього підприємства «Рітейл Вест», м. Ірпінь
про стягнення 58870,92 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 19.08.2017 № 41
відповідача:ОСОБА_2 дов. від 27.12.2016
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент» (далі позивач) до Дочірнього підприємства «Рітейл Вест» (далі відповідач) про стягнення 58870,92 грн. основного боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором від 22.01.2014 № РВ020200 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

В процесі розгляду справи позивач подав до суду лист від 01.06.2017, в якому міститься клопотання про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого позивач в порядку ст. 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 56832,14 грн. основного боргу.

Також, в процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 13.06.2017, якою в порядку ст. 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог, у звязку з тим, що відповідачем була надана інформація про залишення нереалізованого товару на суму 13026,88 грн., та просить стягнути з відповідача 43805,26 грн. основного боргу.

За таких обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з відповідача 43805,26 грн. основного боргу.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.06.2017 та просив суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, які зводяться до того, що позивач не надав доказів того, що у відповідача настав обовязок здійснити оплату поставленого товару. У поданому відзиву відповідач зазначає про наявні залишки нереалізованого товару на суму 13026,88 грн., у звязку з чим на вказану суму нереалізованого товару сума боргу повинна бути зменшена до 43805,26 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір від 22.01.2014 № РВ020200 (далі договір), відповідно до умов якого, позивач постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених договором, та у відповідності з замовленням покупця відповідача, поставити товар, а покупець зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін узгоджених в специфікації (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні.

Згідно п. 7.1 договору покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних.

Загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару (п. 7.8 договору).

Пунктом 7.9 договору визначено, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 40 (сорок) дні(ів). При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500 грн. з кожного магазину.

Даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар по наступним видатковим накладним: від 17.11.2016 № КНРН-005825 на суму 1687,86 грн., від 17.11.2016 № КНРН-005803 на суму 901,62 грн., від 17.11.2016 № КНРН-005846 на суму 4454,52 грн., від 18.11.2016 № КНРН-005868 на суму 503,94 грн., від 18.11.2016 № КНРН-005932 на суму 1310,34 грн., від 18.11.2016 № КНРН-006016 на суму 6391,56 грн., від 18.11.2016 № КНРН-005994 на суму 6412,62 грн., від 21.11.2016 № КНРН-005995 на суму 3298,56 грн., від 21.11.2016 № КНРН-006115 на суму 2236,62 грн., від 21.11.2016 № КНРН-006037 на суму 1875,12 грн., від 21.11.2016 № КНРН-006476 на суму 997,08 грн., від 21.11.2016 № КНРН-006610 на суму 472,50 грн., від 21.11.2016 № КНРН-006090 на суму 756 грн., від 21.11.2016 № КНРН-006955 на суму 2489,64 грн., від 22.11.2016 № КНРН-006524 на суму 534,48 грн., від 22.11.2016 № КНРН-006433 на суму 381,60 грн., від 22.11.2016 № КНРН-006782 на суму 1289,88 грн., від 06.12.2016 № КНРН-006956 на суму 1444,38 грн., від 15.12.2016 КНРН-007218 на суму 4497,72 грн., від 15.12.2016 № КНРН-007219 на суму 1080 грн., від 15.12.2016 № КНРН-007220 на суму 1080 грн., від 15.12.2016 № КНРН-007221 на суму 2700 грн., від 16.12.2016 № КНРН-007233 на суму 1080 грн., від 20.12.2016 № КНРН-007246 на суму 1080 грн., від 20.12.2016 № КНРН-007249 на суму 1080 грн., від 20.12.2016 № КНРН-007254 на суму 4497,72 грн., від 22.12.2016 № КНРН-007285 на суму 687,24 грн., від 22.12.2016 № КНРН-007286 на суму 687,24 грн., від 10.01.2017 № КНРН-000034 на суму 1202,58 грн., від 17.01.2017 № КНРН-000068 на суму 1182,60 грн., від 26.01.2017 № КНРН-000150 на суму 1184,40 грн., від 31.01.2017 № КНРН-000161 на суму 674,64 грн., які підписані в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками сторін, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач своїх договірних зобовязань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар в повному обсязі не виконав, в звязку з чим, за ним рахується прострочений борг в розмірі 43805,26 грн.

Розмір зазначеної заборгованості підтверджується актом звірки розрахунків між сторонами у справі, відповідно до якого сальдо на користь позивача станом на 06.06.2017 складає суму 56832,14 грн., в яку входить заявлена до стягнення сума заборгованості в розмірі 43805,26 грн. Зазначений акт підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств, оригінал якого залучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами п. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобовязань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар, в звязку з чим, за ним на час розгляду справи рахується прострочений борг в розмірі 43805,26 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 43805,26 грн. заборгованості за поставлений товар.

Заперечення відповідача проти позовних вимог з тих підстав того, що позивач не надав доказів того, що у відповідача настав обовязок здійснити оплату поставленого товару, оскільки у відповідності до положень п 7.9 договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 40 дні(ів), при цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500 грн. з кожного магазину, не приймаються судом до уваги при вирішення спору та відхиляються судом, позаяк відповідачем не надано доказів того, що товар, поставлений позивачем на заявлену до стягнення суму 43805,26 грн., нереалізований та знаходиться на реалізації, у т.ч. на момент розгляду даної справи.

Враховуючи, що відповідач не надав інформації про залишки непроданого товару поставленого позивачем на заявлену до стягнення суму, не довів факту наявності непроданого товару поставленого позивачем на суму 43805,26 грн., то факт продажу такого товару, суд вважає встановленим, а відтак у відповідача на час розгляду даної справи наявний обовязок здійснити розрахунок за поставлений позивачем товар. Доказів протилежного відповідач суду не надав та протилежне не довів.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 43805,26 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Рітейл Вест» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, 16, кімната 5, ідентифікаційний код 38733983) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент» (49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Леніна, 41, ідентифікаційний код 31182939) 43805 (сорок три тисячі вісімсот пять) грн. 26 коп. основного боргу, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 16.06.2017.