ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р. Справа № 922/404/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Пелипенко Н.М.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 дов. б/н від 01.01.2017,

3-ї особи ОСОБА_2 дов. № 42 від 20.12.2016,

відповідача ОСОБА_3 дов. № 01-01-14/796-17 від 10.02.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1609 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2017 у справі № 922/404/17,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікант", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків,

до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків,

про стягнення 35573,32 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "Мікант", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до КП "Харківводоканал" про стягнення грошових коштів в розмірі 35573,32 грн., у звязку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.03.2017 р. у справі №922/404/17 (суддя Добреля Н.С.) в задоволені позову відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове, яким стягнути з КП "Харківводоканал" на користь ТОВ "Мікант" грошові кошти у розмірі 9618,00 грн. та 15895,00 грн., а також стягнути з КП "Харківводоканал" на користь ТОВ "Мікант" 3% річних 1419,64 грн. та інфляційних втрат 8640,68 грн. В обґрунтування своїх апеляційних вимог позивач посилається на те, що якщо певне зобов'язання згідно з рішенням органу Антимонопольного комітету України є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення Антимонопольного комітету України, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. На думку позивача, господарським судом Харківської області було проігноровано факти, які встановлені Харківським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України при розгляді справи № 1/02-78-14, викладені у попередніх висновках вказаної справи та не оспорювались сторонами по справі, зокрема те, що збільшення обсягів водопостачання КП "Харківводоканал" ТОВ "Мікант" було можливе без заміни засувок на мережі водопостачання на перетині пл. Рубної / пров. Банний, що і призвело до збитків ТОВ "Мікант" у розмірі 9 618,00 грн. та 15 895,00 грн.

Відповідач, КП "Харківводоканал", у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його цілком обґрунтованим та законним, вважає, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач вказав, що твердження позивача про зазначений у рішеннях Антимонопольного комітету обовязок КП "Харківводоканал" компенсувати позивачу сплачені ним кошти га виконання Технічних умов у сумі 9 618,00 грн. та 15 895,00 грн. спотворює фактичні обставини справи.

Третя особа, Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що зобов'язань щодо стягнення коштів з відповідача на користь позивача рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 47-р/к від 17.03.2015 не містить; відповідач сплатив штраф, накладений зазначеним рішенням № 47-р/к у розмірі 7 000 грн., отже, рішення № 47-р/к виконано. Крім того, третя особа вказала, що відповідно до частини першої статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача та у відзивах на неї доводи відповідача і третьої особи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мікант" (позивач) є користувачем послуг водопостачання та водовідведення, що надаються Комунальним підприємством "Харківводоканал (відповідач).

Як зазначає позивач, у 2013 році звернувся до відповідача із запитом щодо збільшення лімітів водопостачання та водовідведення.

Відповідно до рахунку-фактури № 2528/ТУ-К від 10.10.2013 позивача було зобовязано сплатити фінансові кошти на закупівлю матеріалів, для проведення заходів, направлених на забезпечення безперешкодного відводу стічних вод, згідно ТУ на загальну суму 9 618,00 грн.; відповідно до рахунку-фактури № 1791 від 07.10.2013 позивача було зобовязано сплатити фінансові кошті на придбання матеріалів для проведення заходів, спрямованих на забезпечення стабільної роботи систем водопостачання на загальну суму 15 895,00 грн.

Листом від 11.10.2013 позивач повідомив відповідача про сплату 15 895,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №425 від 07.10.2013 згідно рахунку-фактури № 1791 від 07.10.2013. Листом від 24.10.2013 позивач повідомив відповідача про сплату 9618,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 429 від 10.10.2013 згідно рахунку-фактури № 2528/ТУ-К від 10.10.2013.

13.12.2013 позивач звернувся до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з заявою щодо зловживання монопольним становищем КП Харківводоканал.

Згідно з повідомленням Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-26/1-1459 від 28.03.2014, адміністративним відділенням 27.03.2014 прийнято розпорядження № 86 про початок розгляду справи № 1/02-78-14 за ознаками порушень КП Харківводоканал законодавства про захист економічної конкуренції.

Як зазначає позивач, за результатами розгляду вищезазначеної заяви Харківським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України було прийнято рішення у справі № 1/02-78-14, відповідно до якого було встановлено порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції.

Крім того, як вказує позивач, згідно ОСОБА_3 з подання про попередні висновки у справі № 1/02-78-14, відповідача було зобов`язано повернути позивачу грошові кошти у розмірі 9618,00 грн. та 15895,00 грн.

На думку позивача рішення є підставою для повернення відповідачем грошових коштів в сумі 9618,00 грн. та 15895,00 грн., які були сплачені останнім на виконання рахунку-фактури № 2528/ТУ-К від 10.10.2013 та рахунку-фактури № 1791 від 07.10.2013.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В ст. 509 Цивільного Кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В даному випадку в обґрунтування повернення відповідачем грошових коштів позивачу, останній посилається на прийняття Харківським обласним відділенням Антимонопольного комітету України рішення по справі № 1/02-78-14 від 17.03.2015.

Як вбачається з вищезазначеного рішення Харківського обласного відділення Антимонопольного комітету України, предметом розгляду справи були наступні дії КП Харківводоканал, які полягали у:

- включенні до Технічних умов № 1366/ТО-В вимоги щодо придбання та безоплатної передачі КП Харківводоканал засувки типу Hawle D300 в кількості 1 шт., ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачного пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживанні монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання в межах території м. Харкова, на якій розташовані мережі водопостачання, що перебувають у його власності та/або користуванні;

- включенні до Технічних умов № 3726/ТУ-К вимоги щодо придбання та безоплатної передачі КП Харківводоканал засувки типу Hawle D100 в кількості 5 шт., ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачного пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживанні монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання в межах території м. Харкова, на якій розташовані мережі водопостачання, що перебувають у його власності та/або користуванні.

За результатами розгляду заяви ТОВ Мікант Харківським обласним відділенням Антимонопольного комітету України було прийнято рішення від 17.03.2015 року № 47-р/к, яким визнано, що Комунальне підприємство Харківводоканал за результатами діяльності в 2013., 2014 роках та станом на березень 2015 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку централізованого водовідведення в межах території міста Харкова, на якій розташовані мережі водовідведення, що перебувають у його власності та/або користуванні, з часткою 100%; визнано, що Комунальне підприємство Харківводоканал, необґрунтовано застосувавши в Технічних умовах від 24.10.2013 № 3726/ТУ-К висловлювання на внутридомовых сетях водоотведения (мовою оригіналу), вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 13, пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку централізованого водовідведення, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Згідно з абзацом другим частини другої статті 52 Закону України Про зловживання економічної конкуренції накладено на Комунальне підприємство Харківводоканал за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, штраф у розмірі 7000,00 грн.

Отже, як правильно дійшов висновку суд першої інстанції, з аналізу вищезазначеного рішення не вбачається зобов`язання відповідача сплатити позивачу грошові кошти в сумі 9618,00 грн. та 15895,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на ст. 22 ЗУ Про Антимонопольний комітет України.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про Антимонопольний комітет України, розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначена стаття дійсно встановлює обов`язковість виконання рішень Антимонопольного комітету України, проте, як вже було встановлено судом, резолютивна частина рішення по справі № 1/02-78-14 не встановлює обов`язку для КП Харківводоканал повернути ТОВ Мікант грошові кошти в сумі 9618,00 грн. та 15895,00 грн.

Крім того, як зазначено Харківським обласним відділенням Антимонопольного комітету України та підтверджено матеріалами справи, відповідачем було сплачено штраф (п. 3 резолютивної частини рішення № 47/р) в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.08.2015 № 6673. Тобто, рішення № 47/р є виконаним.

Враховуючи викладене, матеріали справи свідчать, що за результатами розгляду цієї справи Антимонопольний комітет не приймав рішень щодо відшкодування Комунальним підприємством "Харківводоканал" на користь ТОВ "Мікант" коштів у сумі 9 618 грн. і 15 895 грн., які були сплачені останнім відповідно до його ж звернень на виконання Технічних умов №1366/ТО-В та № 3726/ТУ-К. Текст рішення Антимонопольного комітету, на яке посилається апелянт, не містить у собі вказаних вимог про повернення коштів.

Враховуючи викладене, твердження апелянта про зазначений у рішенні Антимонопольного комітету обов'язок КП "Харківводоканал" компенсувати позивачу сплачені ним кошти на виконання Технічних умов у сумі 9 618 грн. і 15 895 грн. є необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи.

Стосовно посилань позивача в обґрунтування задоволення своїх позовних вимог та апеляційних вимог на попередні висновки Антимонопольного комітету у справі № 1/02-78-14, то судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з вищезазначених висновків, а саме пунктів 5 та 8, адміністративній колегії територіального відділення було запропоновано зобов`язати КП "Харківводоканал" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 3 резолютивної частини цього подання, шляхом узгодження із ТОВ "Мікант" питання повернення коштів, переданих на придбання засувки євростандарту типу "Hawle" D 300 в кількості 1 шт. та засувки євростандарту типу "Hawle" D 100 в кількості 5 шт., у розмірі 15895,00 грн. та 9618,00 грн. в 3*місячний строк з дня отримання рішення у справі, про що письмово повідомити територіальне відділення в 7-денний строк з дня припинення порушення.

Відповідно до Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольний комітету України від 19.04.1994 №5, збирання, аналіз доказів, з'ясування фактичних обставин справи, складання попередніх висновків є підготовчими проміжними етапами процесу розгляду Антимонопольним комітетом будь-якої справи. Згідно з п. 26 Правил розгляду справ копія подання з попередніми висновки надсилаються у встановлений термін сторонам по справі, які повинні їх розглянути та надати відповідні пояснення.

Отже, в даному випадку попередні висновки містять рекомендаційний характер, оскільки тільки пропонують адміністративні колегії територіального відділення розглянути відповідні питання при винесенні рішення, а також, являють собою лише процедурний документ, складений Антимонопольним комітетом за результатами підготовчого етапу розгляду справи, та не містять ознак акту у розумінні статті 11 ЦК України, тому не можуть бути покладені в обґрунтування позовних вимог, на що правильно звернув увагу суд першої інстанції при прийнятті рішення.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що текст рішення № 47-р/к від 17.03.2015 року, на яке посилається позивач, як на підставу повернення відповідачем грошових коштів, не містить жодних висновків про визнання неправомірними дій відповідача щодо видачі зазначених Технічних умов та придбання за кошти позивача передбаченого цими Технічними умовами технологічного обладнання, яке було встановлено на водопровідних та каналізаційних мережах, що безпосередньо впливає на забезпечення збільшення обсягів водопостачання та водовідведення об`єкту водопостачання та водовідведення всіх споживачів у зоні розташування позивача, про що свідчить відсутність відповідних заяв та звернень.

Посилання позивача на вищевказане рішення, як на акт органу державної влади відповідно до якого у відповідача виникло грошове зобов`язання по відношенню до позивача є безпідставними.

Так, позивач в обґрунтування стягнення коштів посилається на те, що після прийняття Харківським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України рішення по справі № 02-26/1-1459, у відповідача виникло грошове зобов`язання у відповідності до ст. 11 ЦК України про сплату позивачу грошових коштів в сумі 9618,00 грн. та 15895,00 грн.

За приписами ст. 11 ЦК України, грошове зобов`язання може виникати безпосередньо з актів органів державної влади.

В даному випадку, рішення Харківського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України рішення по справі № 02-26/1-1459 не містить зобов`язання відповідача сплатити грошові кошти позивачу.

У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги те, що резолютивна частина рішення № 47-р/к від 17.03.2016 року не містить зобов`язання щодо повернення відповідачем грошових коштів, а попередні висновки, на які посилається позивач, носять лише рекомендаційний характер, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів 9618,00 грн. та 15895,00 грн. є безпідставними, не доведеними матеріалами справи, та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення нарахованих ТОВ "Мікант" інфляційних та

3% річних, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 9618,00 грн. та 15895,00 грн., що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наданими доказами, та враховуючи те, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від основної вимоги, позовні вимоги ТОВ "Мікант" про стягнення нарахованих ним у позовній заяві 3% річних у сумі 1419,64 грн. та інфляційних втрат у сумі 8640,68 грн. також правомірно не були задоволені судом першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2017 у справі № 922/404/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікант", м. Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2017 у справі № 922/404/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2017 у справі № 922/404/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Пелипенко Н.М.