ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.06.2017

Справа № 920/561/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В, розглянувши матеріали (вх. № 1837 від 20.06.2017)

за позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Агроінвест+», с. Жихове, Середино-Будський район, Сумська область,

до відповідачів:            1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова – промислова група «Алькор», м. Київ,

2) Приватного підприємства «Воздвиженське», м. Шостка, Сумська область

про стягнення 2 500 000 грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Таким чином, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, а також платіжне доручення.

Відповідно до п. п. 2.20., 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013, чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

До даної позовної заяви (вх. № 1837 від 20.06.2017) на підтвердження сплати судового збору додано копії платіжних доручень, а саме № 741 від 07.06.2017 про сплату 37 500 грн. 00 коп. та № 742 від 07.06.2017 про сплату 800 грн. 00 коп. судового збору. Вказані платіжні доручення про сплату судового збору додані до позовної заяви в копіях, тому не можуть розглядатись як належні докази сплати судового збору.

Також, згідно Інструкції з діловодства у господарських судах України складено акт від 20.06.2017, в якому зазначено, що замість оригіналів документів, що підтверджують сплату судового збору прикладено їх копії.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку.

Згідно до пункту 4 ч. 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

В якості доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів позивачем подано копії фіскальних чеків №№ 0382, 0383 від 20.06.2017 та два описи вкладення у цінний лист б/н від 20.06.2017 на відповідачів.

Разом з цим, належними доказами надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві є оригінали фіскального чеку та опису вкладення.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не подано належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд при цьому враховує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням.

Позивачу доводиться до відома, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

УХВАЛИВ:

1.          Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток на адресу позивача: позовна заява б/н від 20.06.2017 на 3 аркушах з додатками на 39 аркушах, у тому числі заява про забезпечення позову б/н від 20.06.2017, копії платіжних доручень № 741 та № 742 від 07.06.2017 на 1 аркуші, копії фіскальних чеків №№ 0382, 0383 від 20.06.2017 та два описи вкладення у цінний лист б/н від 20.06.2017 на відповідачів на 1 аркуші; акт господарського суду Сумської області від 20.06.2017 на 1 аркуші.

Суддя                                           С.В. Заєць