КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа№ 927/117/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Суліма В.В.

Іоннікової І.А.

за участі представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: Катруха В.А. - представник

від третьої особи-1: Раскін М.О. - представник;

Терещенко М.Ю. - представник

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.03.2017 року у справі № 927/117/17 (суддя: Федоренко Ю.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемсіль-Регіон-Чернігів»

2.Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігіввовна-плюс»

про визнання права власності на під'їзну залізничну колію

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов до Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 права власності на під'їзну залізничну колію довжиною 205 погонних метрів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та примикає стрілочним переводом № 302 до колії № 1.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області 20.03.2017 року у справі № 927/117/17 в задоволенні позовних вимог ФОП - ОСОБА_6 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ФОП - ОСОБА_6 звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.03.2017 року у справі № 927/117/17 та прийняти нове рішення по справі, яким позовні вимоги ФОП - ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення винесено без належного та повного з'ясування всіх обставин справи, які мають значення по даній справі, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а отже є необґрунтованим та незаконним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.04.2017.

Представник відповідача 21.04.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.04.2017 у зв'язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, на підставі розпорядження № 09-53/1709/17 від 26.04.2017 для розгляду справи № 927/117/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Суліма В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.05.2017.

Представник третьої особи-2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку присутніх учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників третьої особи-2.

Представник третьої особи-1 письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні проти її доводів заперечував, вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи-1, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

14.12.2001 року між Відкритим акціонерним товариством «Чернігіввовна» (продавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_6 (покупець) укладено Договір купівлі - продажу (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нерухоме майно - частину складу А-1, А1-1: літ «3-1» , площею 309,3 кв.м., літ. « 4-1», площею 78,4 кв.м., літ « 4-2» , площею 1,87 кв.м., літ. «5-1», площею 10,8 кв.м., літ»5-2», площею 1,9 кв.м., літ «6-1», площею 1,4 кв.м.,літ»6-2», площею 16,7 кв. м., літ «6-3», площею 8,8 кв.м., пилорама літ Б-1, Б1, площею 420,0 кв.м.,наві б, площею 91,0 кв.м., загальна площа 940,1 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.2 Договору до складу приміщень, що продаються за цим договором, входять безпосередньо самі приміщення, а також водопровід, тепломережі, та електричні комунікації, що в них знаходяться, залізнична колія, що примикає до складу.

На підставі договору АЕІ №322199 ВАТ «Чернігіввовна» складена видаткова накладна № 4 від 24.01.2002 р., де окремим пунктом зазначена внутрішня залізнична колія довжиною 205 м.п., яка підписана представниками сторін.

Відкритим акціонерним товариством «Чернігіввовна» видано довідку позивачу № 5/235 від 17.04.2002 р. про те, що за договором АЕІ № 322199 від 14.12.2001 р. проведено повний розрахунок.

Пунктами 3.1-3.2 Договору сторони передбачили, що Продавець зобов'язується передати об'єкт нерухомості Покупцю протягом 3-х днів з моменту укладення даного Договору. Передача об'єкта, повинна бути оформлена підписаним уповноваженими представниками сторін актом приймання - передачі.

Відповідно до п.4.1 - 4.2 Договору право власності на об'єкт нерухомості переходить від Продавця до Покупця в момент укладення цього Договору. Правовстановлюючими документами, що підтверджує право власності Продавця на цілісний майновий комплекс, є свідоцтво про право власності, що видане виконкомом Чернігівської міської ради 22.11.2001 року записано в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 590.

Також в пункті 6.7 Договору зазначено про перехід права власності на цілісний майновий комплекс від Продавця до Покупця підлягає державній реєстрації в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Договір підписано представниками сторін, 14.12.2001 р. його посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Антіпіною Т.А., зареєстровано у реєстрі за №3981.

10 грудня 2004 року, між Приватним підприємцем ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством «Чернігіввовна - плюс» укладено договір про поділ нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, зареєстрований в реєстрі за № 5406.

Відповідно до п. 1. даного Договору вищевказана нежитлова будівля розподіляється таким чином: - ОСОБА_6 належить: частина складу А-1, А1-1: літ 3-1 площею 309,3 кв.м., літ.4-1, 4-1, пл. 66,1 кв.м., літ 4-1а , пл. 11,3 кв.м., (кол. частина літ. 4-1), літ. 5-1, пл.10,8 кв.м., літ 5-2, пл. 1,9 кв.м., літ. 5-3, пл. 2,1 кв.м. (кол. літ 4-2), літ. 6-1 пл. 1,4 кв. м., літ. 6-2 пл. 16,7 кв. м., літ. 6-3 пл. 8,8 кв.м.- загальною площею 428,4 кв.м., пилорама літ. Б -1, Б1 площею 419,2 кв.м., навіс «б» площею 91,0 кв.м. загальною площею 938,6 кв.м.

-Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернігіввовна - плюс» належить частина складу літ. А-1, А1-1(літ.1-1. літ.2-1, літ.7-1) загальною площею 1260,2 кв.м.

17.03.2015 р. вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко О.С., зареєстровано у реєстрі за №142.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.03.2015 р. підтверджується, що ОСОБА_6 є власником об'єкта нерухомого майна за реєстраційним № 01, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, а саме: частина складу А-1, А1-1: літ. 3-1 , пл. 309,3 кв.м., літ. 4-1, пл. 66,1 кв.м., літ 4-1а , пл. 11,3 кв.м., (кол. частина літ. 4-1), літ. 5-1, площею 10,8 кв.м., літ 5-2, пл. 1,9 кв.м., літ. 5-3, пл. 2,1 кв.м. (кол. літ 4-2), літ. 6-1 пл. 1,4 кв. м., 6-2 пл. 16,7 кв. м., літ. 6-3 пл 8,8 кв.м.- загальною площею 428,4 кв.м., пилорама літ. Б -1, Б1 площею 419,2 кв.м., навіс б площею 91,0 кв.м. Загальна площа 938,6 кв.м.

Підстава виникнення права власності зазначена як дублікат договору про поділ нежитлової будівлі, серія та номер: 142, виданий 17.03.2015 року. Дата державної реєстрації - 24.03.2015 р.

Крім того, судом встановлено, що у вересні 2016 року на замовлення позивача ТОВ «Київтранспроект» було розроблено технічний паспорт під'їзної залізничної колії.

В даному паспорті зазначено, що під'їзна колія, примикає стрілочним переводом № 302 до колії №1, що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу «Чернігівська дистанція колії ДТГО «Південно -Західна залізниця». Межею під'їзної колії є хвіст хрестовини стрілочного переводу № 302. Згідно проведених вимірів, загальна довжина під'їзної колії власності ФОП ОСОБА_6 становить -205 м.

Листом від 03.10.2016 р. відповідач повідомив ТОВ «Київтранспроект», що дистанція колії ознайомилась з наданим технічним паспортом і не погоджує його в зв'язку з тим, що вказана у технічному паспорті колія від стрілочного переводу №302 до упора по станції Чернігів перебуває на балансі Чернігівської дистанції колії.

Листом від 28.02.2017 р. №118 Комунальне підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило суд, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи за вказаною адресою станом на 31.12.2012 р. право власності на під'їзну залізничну колію не зареєстровано. Також за ВАТ «Чернігіввовна» згідно свідоцтва про право власності від 22.11.2001 р. та за ФОП ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 14.12.2001 р. №3981 право власності на вказану залізничну колію зареєстровано не було.

12.09.2008 р. між Чернігівською міською радою (Орендодавець) за позивачем (Орендар) укладено договір оренди №1658 земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 1,2921 га.

Згідно з п.36 вказаного договору він набирає чинності після підписання його сторонами та його реєстрації згідно чинного законодавства. Договір укладено строком на 5 років (п.6 договору). Договір зареєстровано у Чернігівському міському відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 31.08.2005 р.

На час вирішення спору доказів про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки суду не надано.

Листами від 17.02.2015 р., 05.08.2016 р., 29.07.2016 р. позивач звертався з проханням до відповідача припинити доступ до внутрішньої залізничної колії яка йому належить на підставі договору купівлі-продажу АЕІ №322199 від 14.12.2001 р.

Листами від 11.08.2016 р., 04.08.2016 р., 03.08.2016 р. відповідач повідомив, що зазначена залізнична під'їзна колія знаходиться на балансі виробничого підрозділу Чернігівської дистанції колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Як зазначено у довідці відповідача від 02.02.2017 р. на балансі виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться об'єкт: верхня будова під'їзної колії «Артемсіль-Регіон-Чернігів» (на ст. Чернігів) протяжністю 714 п.м. колії (від стика рамної рейки стрілочного переводу (далі СП) №65 через СП №57 та СП №302 - до тупикового упору), інвентарний номер 296, рік взяття на баланс - 1950.

На підтвердження знаходження на балансі спірної залізничної колії відповідачем надано також довідку від 10.03.2017 р. №ПЧ-10-3/133 та додані до неї докази (т.2 а.с.3-36).

Начальником відокремленого підрозділу Київської дирекції залізничний перевезень 30.11.2015 р. затверджено технічний паспорт під'їзної залізничної колії «Артемсіль-Регіон-Чернігів» згідно з яким під'їзна колія «Артемсіль-Регіон-Чернігів» ст. Чернігів Південно-Західної залізниці примикає до стрілочного переводу №65, який знаходиться на станційній колії №38. Межею під'їзної колії є сигнальний знак «Межа під'їзної колії», встановлений біля стика рамної рейки стрілочного переводу №65. Загальна довжина під'їзної колії становить 714,1 м., знаходиться на балансі відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії ДТГО «Південно-Західна залізниця».

06.07.2016 р. між ПАТ «Українська залізниця» та ТОВ «Артемсіль-Регіон-Чернігів» укладено договір №3253 про подачу та забирання вагонів при станції Чернігів. Договір укладено з строком дії до 31.12.2020 р. На умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця вивантаження і забирання вагонів з під'їзної колії, яка належить залізниці та примикає до колії №38 станції Чернігів, через стрілку №65 і обслуговується локомотивом залізниці. Межею під'їзної колії є знак «Межа під'їзної колії», який встановлено напроти стика рамної рейки стрілочного переводу №65. Розгорнута довжина під'їзної колії становить 714,1 погонних метра.

Згідно з ст.1 Закону України «Про залізничний транспорт» під'їзні колії - залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Відповідно до п.64, 67 розділу ІУ Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. №457, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство).

На кожну залізничну під'їзну колію складається масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт, поздовжній профіль і креслення споруд.

Як встановлено п. 1.2, 1.4, 1.5 Правил обслуговування залізничних під'їзних залізничних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №875/5096, межа під'їзної колії позначається знаком «Межа під'їзної колії». Місце встановлення такого знака визначається залізницею. Стрілка примикання і частина колії підприємства від стрілки примикання до знака «Межа під'їзної колії» перебуває в розпорядженні залізниці.

На кожну під'їзну колію після закінчення її будівництва і здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії, яка затверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць. До затвердження Інструкції подача вагонів на під'їзну колію забороняється.

Власник під'їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під'їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд.

Відповідно до ст.2, 4 Закону України «Про власність», який був чинним на дату укладення Договору, власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними. Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

На дату укладення Договору також був чинним Цивільний кодекс Української РСР який підлягає застосування до спірних правовідносин.

Так, відповідно до ст.128,132, 153, 224, 225 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв'язана з нею спільним господарським призначенням.

Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

Як вбачається з матеріалів справи, у Договорі сторони зазначили, що до складу приміщень, що продаються, входить, зокрема, залізнична колія, що примикає до складу, однак накладною про відпуск матеріалів на сторону від 24.01.2002 р. позивачу передано внутрішня залізнична колія 205 п/м. без прив'язки до її початку та закінчення. Акт приймання - передачі, як це було обумовлено сторонами у Договорі, не складався.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням діючих на час укладення Договору та передачі спірного майна позивачу Статуту залізниць України, Правил обслуговування залізничних під'їзних залізничних колій, неможливо ідентифікувати яку саме під'їзну залізничну колію було продано позивачу.

Крім того, на дату укладення Договору була чинною Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 р. №121, зареєстрована Міністерством юстиції України 26.06.1998 р. за №399/2839, п.1.9 якої до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, було віднесено нежитлові будинки та належні до вказаних об'єктів допоміжні будівлі та споруди, які реєструються у складі цих об'єктів. Не підлягали реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

Згідно з п.1.4 вказаної Інструкції державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України.

Пунктом 1.3 Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації, затверджених наказом Міністерства юстиції України №660/5 від 14.04.2009 р., було визначено принципи державної реєстрації прав власності на під'їзні колії, якими за Законом України «Про залізничний транспорт» є залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування (стаття 1).

Також і у п.6.7 Договору сторонами було узгоджено, що перехід права власності на цілісний майновий комплекс від продавця до покупця підлягає державній реєстрації в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Отже, на час укладення Договору між сторонами право власності на спірну під'їзну залізничну колію підлягало державній реєстрації відповідно до вимог чинного на той час законодавства та умов укладеного сторонами Договору.

Однак, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, право власності на спірну під'їзну залізничну колію не було зареєстровано ні за ВАТ «Чернігіввовна» ні за позивачем.

З 01.01.2004 р. набув чинності Цивільний кодекс України, який також підлягає застосуванню до спірних правовідносин враховуючи, що позов про визнання права власності подано під час його дії.

Відповідно до ст.181 ч.1 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частинами 1, 2 та 4 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень на час вирішення спору регулюються Законом України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон N 1952-IV).

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 3 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як встановлено ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що він набув право власності на спірну під'їзду колії, а відповідно, відповідачем його права не порушено, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.03.2017 року по справі № 927/117/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 927/117/17 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді В.В. Сулім

І.А. Іоннікова