ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2017 р.Справа № 924/325/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., розглянувши матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" м. Хмельницький

до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради м. Старокостянтинів

про стягнення 353685,48 грн., з яких 27840,95 грн. 3% річних, 233340,56 грн. пені, 92503,97 грн. інфляційних витрат

Представники сторін:

від позивача ТрубніковаО.В- довіреність №651/18 від 09.02.2016р.

від відповідача ОСОБА_1- довіреність №03/03-17 від 03.03.2017р.

ОСОБА_2 - за довіреністю №04/03-17 від 03.03.2017

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" звернувся з позовом до суду про стягнення 353685,48 грн., з яких 27840,95 грн. 3% річних, 233340,56 грн. пені, 92503,97 грн. інфляційних витрат, які нараховані в зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за типовим договором розподілу природного газу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в відзиві на позов та його представники в судових засіданнях проти позову заперечували. Посилаються на те, що нарахування пені здійснено з пропуском строку позовної давності, щодо стягнення інфляційних витрат, вважають, що інфляційні витрати нараховані з порушенням чинного законодавства, а саме позивачем інфляційні нарахування здійснено на суми заборгованості за періоди, що становлять менше одного місяця, тоді як відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період складає місяць. Враховуючи що заборгованість, на яку позивачем здійснювалось нарахування інфляційних витрат тривала менше місяця, підстави для нарахування інфляційних витрат відсутні. . . , . .

Щодо стягнення 3% річних вважає, що нарахування є неправильні згідно з п. 1.4 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється відповідні нарахування (п. 1.9 вищевказаної постанови).

Тобто, сума заборгованості зменшується у день її часткової сплати і нарахування 3% річних проводиться уже на зменшену суму боргу. В свою чергу позивач нараховував заборгованість за всі дні.

Оплата послуг з розподілу природного газу в жовтні, листопаді та грудні 2016 року проводилась у відповідності до постанов НКРЕКП від 29.09.2016 року №-1763, від 27.10.2016 року №-1892, від 01.12.2016 року №-2066, якими затверджено реєстри нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або подані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплову енергію. Кошти розподілялися уповноваженим банком відповідно до реєстру нормативів перерахування коштів. Оплата проводилася у відповідності до вимог вказаних документів, ніяких порушень (постанов НКРЕКП від 29.09.2016 р. №-1763, від 27.10.2016 р. №-1892, від 01.12.2016 р. №-2066) не допущено.

Крім того, просить зменшити розмір пені в звязку з тим, що відповідач знаходиться в важкому фінансовому становищі та у звязку з великою заборгованістю держави перед КП „Тепловик.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.01.2016р. за заявою-приєднанням до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420E47CWHT016, між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (оператор ГРМ) та комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" (споживач) укладено типовий договір розподілу природного газу (далі - договір), відповідно до п. 2.1 якого оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу ГРС (п. 1.2 договору).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 договору).

За умовами п. 2.3 договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобовязується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільчих систем.

У розділі VI договору сторони погодили порядок розрахунків. Зокрема, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору, тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Згідно з п. 6.4 Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим до 5 числа (включно) місяця. В якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими котами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 6.5 Договору, у разі виникнення у споживача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від виконання поточних зобов'язань за цим Договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи несплати поточних платежів Оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим Договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об'єкт Споживача до повного погашення заборгованості.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 Договору).

Пунктом 7.1 договору передбачені обов'язки оператора ГРМ, зокрема: розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності (пп. 1 п. 7.1 договору); за письмовою вимогою споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього договору протягом десяти днів з дня надання оператору ГРМ такої вимоги (пп. 6. п. 7.1 договору).

При цьому оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим договором (пп. 1 п. 7.2 договору).

Згідно з пп. 1, пп. 3 п. 7.3 договору споживач має право на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи в межах величини приєднаної потужності його обєкта та передачу належних споживачу обємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього договору; вимагати від оператора ГРМ письмову форму цього договору, завірену печаткою оператора ГРМ.

За умовами пп. 1 п. 7.4 договору споживач зобов'язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (п. 8.1 договору).

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

29.11.2016 року в п. 6.4 Договору, в частині здійснення розрахунків внесено зміни, згідно яких оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

У разі виникнення у Споживача заборгованості за цим Договором Сторони можуть

укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору

або окремим договором про реструктуризацію заборгованості (п. 6.5 договору).

Відповідно до підписаних, скріплених відтисками печаток актів прийому-передачі природного газу позивач на протязі січня 2016р. - грудня 2016р. передав відповідачу газ, а саме: від 31.01.2016р. в кількості 1782634 м. куб. за січень 2016р., від 29.02.2016р. в кількості 1244277 м. куб. за лютий 2016р., від 31.03.2016р. в кількості 1487784 м. куб. за березень 2016р., від 31.05.2016р. в кількості 408000 м. куб. За травень 2016р., від 30.06.2016р. в кількості 185068 м. куб. за червень 2016р., від 31.07.2016р. в кількості 177227 м. куб. за липень 2016р., від 31.08.2016р. в кількості 178037 м. куб. за серпень 2016р., від 30.09.2016р. в кількості 177767 м. куб. за вересень 2016р., від 01.11.2016р. в кількості 946140 м. куб. за жовтень 2016р., від 01.12.2016р. в кількості 1335266 м. куб. за листопад 2016р., від 01.01.2017р. в кількості 1566708 м. куб. за грудень 2016р.

Сторонами складено, підписано, скріплено відтисками печаток акти наданих послуг з розподілу природного газу, в яких зазначено про розподіл оператором ГРМ природного газу та прийняття його споживачем із зазначенням обємів, вартості послуг, а саме: 1782634 м.куб. газу в січні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 1328204,94 грн. (акт №ХМ000002316 від 31.01.2016р.); 1244277 м.куб. газу в лютому 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 927085,91 грн. (акт №ХМ000004796 від 29.02.2016р.); 1487784 м.куб. газу в березні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 1108518,11 грн. (акт №ХМ000007262 від 31.03.2016р.); 408000 м.куб. газу в травні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 31505,76 грн. (акт №ХМ000014978 від 31.05.2016р.); 185068 м.куб. газу в червні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 142909,51 грн. (акт №ХМ000015997 від 30.06.2016р.); 177227 м.куб. газу в липні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 136854,68 грн. (акт №ХМ000016912 від 31.07.2016р.); 178037 м.куб. газу в серпні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 137480,17 грн. (акт №ХМ000017929 від 31.08.2016р.); 177767 м.куб. газу в вересні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 137271,67 грн. (акт №ХМ000018938 від 30.092016р.); 946140 м.куб. газу в жовтні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 698251,32 грн. (акт №ХМ000020763 від 31.10.2016р.); 1335266 м. куб. природного газу, сума послуг - 985426,31 грн. у листопаді 2016р. (акт №ХМ000023167 від 30.11.2016р.); 1566708 м.куб. природного газу на суму 1156230,50 грн. у грудні 2016р. (акт №ХМ000025777 від 31.12.2016р.).

Відповідачем взяті на себе зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу належним чином не виконано.

Рішенням господарського суду від 12.04.2017р. по справі № 924/87/17 задоволено позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів та стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з жовтня по грудень 2016 року в розмірі 2293057,32 грн.

Відповідно до п. п. 8.1, 8.2 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за поставлений природний газ, позивач на підставі п.8.2. договору нарахував пеню в розмірі 233340,56 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 92503,97 грн. інфляційних втрат (березень 2016р. на суму 804,56 грн., жовтень 2016р. на суму 29835,09 грн., листопад 2016р. на суму 35672,99 грн., грудень 2016р. На суму 26191,33 грн.) та 27840,95 грн. 3 % річних за період з січня 2016р. по березень 2016р. Та з жовтня 2016р. по грудень 2016р

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 353685,48 грн., з яких 27840,95 грн. 3% річних, 233340,56 грн. пені, 92503,97 грн. інфляційних витрат.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

З положень ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і свого законного інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до п. п. 1, 4, 6 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 року № 715/2014, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розробляє і затверджує типові форми господарських договорів, у тому числі на розподіл природного газу. НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, з-поміж іншого приймати з питань, що належать до компетенції НКРЕКП, нормативно-правові акти, контролювати їх виконання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 р. (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір).

29.11.2016р. набули чинності зміни внесені в постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 р. (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу

Як убачається з матеріалів справи, на основі вищезазначеного Типового договору між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (оператор ГРМ) та КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради м. Старокостянтинів (споживач) було укладено договір на розподіл природного газу №09420Е47CWHT016. У договорі зазначено, що останній є публічним договором та договором приєднання.

Частина 3 статті 184 Господарського кодексу України передбачає, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі зокрема типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримувався природний газ, що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу, в яких зазначено про розподіл оператором ГРМ природного газу та прийняття його споживачем із зазначенням обємів, вартості послуг, а саме: від 31.01.2016р. в кількості 1782634 м. куб. за січень 2016р., від 29.02.2016р. в кількості 1244277 м. куб. за лютий 2016р., від 31.03.2016р. в кількості 1487784 м. куб. за березень 2016р., від 31.05.2016р. в кількості 408000 м. куб. За травень 2016р., від 30.06.2016р. в кількості 185068 м. куб. за червень 2016р., від 31.07.2016р. в кількості 177227 м. куб. за липень 2016р., від 31.08.2016р. в кількості 178037 м. куб. за серпень 2016р., від 30.09.2016р. в кількості 177767 м. куб. за вересень 2016р., від 01.11.2016р. в кількості 946140 м. куб. за жовтень 2016р., від 01.12.2016р. в кількості 1335266 м. куб. за листопад 2016р., від 01.01.2017р. в кількості 1566708 м. куб. за грудень 2016р.

Сторонами складено, підписано, скріплено відтисками печаток акти наданих послуг з розподілу природного газу, в яких зазначено про розподіл оператором ГРМ природного газу та прийняття його споживачем із зазначенням обємів, вартості послуг, а саме: 1782634 м.куб. газу в січні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 1328204,94 грн. (акт №ХМ000002316 від 31.01.2016р.); 1244277 м.куб. газу в лютому 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 927085,91 грн. (акт №ХМ000004796 від 29.02.2016р.); 1487784 м.куб. газу в березні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 1108518,11 грн. (акт №ХМ000007262 від 31.03.2016р.); 408000 м.куб. газу в травні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 31505,76 грн. (акт №ХМ000014978 від 31.05.2016р.); 185068 м.куб. газу в червні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 142909,51 грн. (акт №ХМ000015997 від 30.06.2016р.); 177227 м.куб. газу в липні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 136854,68 грн. (акт №ХМ000016912 від 31.07.2016р.); 178037 м.куб. газу в серпні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 137480,17 грн. (акт №ХМ000017929 від 31.08.2016р.); 177767 м.куб. газу в вересні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 137271,67 грн. (акт №ХМ000018938 від 30.092016р.); 946140 м.куб. газу в жовтні 2016р., сума послуг з розподілу газу склала 698251,32 грн. (акт №ХМ000020763 від 31.10.2016р.); 1335266 м. куб. природного газу, сума послуг - 985426,31 грн. у листопаді 2016р. (акт №ХМ000023167 від 30.11.2016р.); 1566708 м.куб. природного газу на суму 1156230,50 грн. у грудні 2016р. (акт №ХМ000025777 від 31.12.2016р.).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач допустив порушення умов договору на розподіл природного газу №09420Е47CWHT016 в частині своєчасної оплати вартості природного газу, тому наявні підстави для нарахування позивачем відповідачу пені, річних та індексу інфляції.

Згідно розрахунку пені наявного в матеріалах справи, розрахунок останньої здійснений по кожному акту окремо з врахуванням часткової оплати суми боргу, з урахуванням строку позовної давності, зокрема: за зобов'язаннями березня 2016р. за період з 07.04.2016р. по 04.05.2016р. сума пені складає 20388,01 грн., за зобов'язаннями жовтня 2016р. за період з 01.11.2016р. по 27.04.2017р. сума пені складає 52192,87 грн., за зобов'язаннями листопада 2016р. за період з 12.12.2016р. по 14.04.2017р. сума пені складає 78649,09 грн., за зобов'язаннями грудня 2016р. за період з 10.01.2017р. по 14.04.2017р. сума пені складає 82110,59 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені).

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Згідно п.п. 8.1, 8.2 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив помилку в нарахуванні останньої, а саме у визначеному періоді, оскільки позивачем враховувався фактичний день сплати заборгованості, тоді як день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Така ж позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

За таких обставин, за розрахунком суду пеня за період визначений позивачем, складає 210416,02 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. В решті частині щодо стягнення 22924,54 грн. суд відмовляє з підстав необґрунтованості.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Зазначена стаття кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розглядаючи питання про стягнення суми пені, судами повинно бути взято до уваги: причини неналежного виконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (аналогічна позиція у постанові ВГСУ від 31.10.2012 року №5004/718/12).

Суд дослідивши наявність підстав, передбачених ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України для зменшення розміру штрафних санкцій, приймаючи до уваги обставини викладені та підтверджені відповідачем у відзиві на позов, враховуючи, майновий стан відповідача та те, що порушення відповідачем строків оплати були незначними, вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 30% та стягнути пеню в сумі 147291,21 грн. (30 х 210416,02/ 100).

У зв'язку з цим у позові про стягнення 63124,81 грн. (210416,02 147291,21) пені слід відмовити.

За таких обставин, в позові в частині стягнення пені в сумі 86049,35 грн. (22924,54 грн. + 63124,81 грн.) належить відмовити.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача три процента річних в сумі 27840,95 грн., за зобов'язаннями січня 2016р. за період з 01.02.2016р. по 03.03.2016р. сума 3% річних складає 753,53 грн., за зобов'язаннями лютого 2016р. за період з 01.03.2016р. по 30.03.2016р. сума 3% річних складає 1863,00 грн., за зобов'язаннями березня 2016р. за період з 01.04.2016р. по 04.05.2016р. сума 3% річних складає 1963,04 грн., за зобов'язаннями жовтня 2016р. за період з 01.11.2016р. по 30.04.2017р. сума 3% річних складає 5798,47 грн., за зобов'язаннями листопада 2016р. за період з 12.12.2016р. по 14.04.2017р. сума 3% річних складає 8544,53 грн., за зобов'язаннями грудня 2016р. за період з 10.01.2017р. по 14.04.2017р. сума 3% річних складає 8918,38 грн. та нарахувань за встановленим індексом інфляції в сумі 92503,97 грн., за зобов'язаннями березня 2016р. за квітень 2016р. сума складає 804,56 грн., за зобов'язаннями жовтня 2016р. за період з листопада 2016р. по березень 2017р. сума складає 29835,09 грн., за зобов'язаннями листопада 2016р. за період з січня 2017р. по березень 2017р. сума складає 35672,99 грн., за зобов'язаннями грудня 2016р. за період з лютого 2017р. по березень 2017р. сума складає 26191,33 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами, пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд приходить до висновку, що позивачем допущено помилку при його здійсненні, аналогічну помилці пені, тому за розрахунком суду 3% складають 25146,10 грн. В решті частині щодо стягнення 2694,85 грн. 3% суд відмовляє, оскільки останні необґрунтовані.

Щодо нарахування 92503,97 грн. інфляційних втрат судом до уваги приймається наступне:

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

Відповідно до листа Верховного Суду України Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 3 квітня 1997 року № 62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 10 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 11 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня.

Згідно здійсненого судом перерахунку суми інфляційних втрат встановлено, що позивачем у проведених розрахунках інфляційних витрат не враховано, що п. 6.4 договору, яким визначено, що оплата послуг розподілу природного газу здійснюється оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, набув чинності лише 29.11.2016 року, тобто, заборгованість у відповідача є сталою після закінчення розрахункового періоду лише за грудень 2016 року.

Інфляційні нарахування можливі лише на суму простроченої заборгованості, яка існувала не менше як один календарний місяць, який повинен передувати від дати прострочення, а саме починаючи від 11 числа кожного місяця.

Таким чином, перерахувавши інфляційні, з врахуванням виникнення прострочки платежу, а також приймаючи до уваги позицію щодо нарахування інфляційних втрат, викладену у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р., обґрунтованою сумою інфляційних втрат є 26935,98 грн., оскільки відповідно до внесених в договір змін від 29.11.2016 року в частині здійснення розрахунків за отриманий газ, саме на заборгованість грудня 2016 року можливо здійснити відповідні нарахування. Відповідно, в частині нарахування 65567,99 грн. інфляційних втрат необхідно відмовити.

Стаття 33 ГПК України встановлює правило, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства України повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

При цьому, судові витрати у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

При цьому, судом враховано п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" м. Хмельницький до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради м. Старокостянтинів про стягнення 353685,48 грн., з яких 27840,95 грн. 3% річних, 233340,56 грн. пені, 92503,97 грн. інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (м. Старокостянтинів, вул. Ессенська,2, блок 4, код 14151464) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (м. Хмельницький, пр. Миру, 41, код 05395598) 25146,10 грн. (двадцять пять тисяч сто сорок шість гривень 10 коп.) 3% річних, 147291,21 грн. (сто сорок сім тисяч двісті девяносто одна гривня 21 коп.) пені, 26935,98 грн. (двадцять шість тисяч девятсот тридцять пять гривень 98 коп.) інфляційних витрат, 3938,21 грн. (три тисячі девятсот тридцять вісім гривень 21 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В позові, в частині стягнення 86049,35 грн. пені, 65567,99 грн. інфляційних витрат, 2694,85 грн. 3% річних відмовити.

Повний текст рішення складено 12.06.2017 року.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (м. Хмельницький, пр. Миру,41)

3 - відповідачу (м. Старокостянтинів, Хмельницької обл., вул. Ессенська,2, блок 4)