номер провадження справи 27/64/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 Справа № 908/814/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (01001 м. Київ, пров. Шевченка, буд. 12) в особі Обласного відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя (69600 м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 20-а)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована пересувна механізована колона № 199 (69117 м. Запоріжжя, вул. Східна, 3-г)

про стягнення 43 171 грн. 72 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача:. ОСОБА_1, дов. № 09/12/163 від 05.04.2017р.

від відповідача: не зявився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ в особі Обласного відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована пересувна механізована колона № 199, м. Запоріжжя про стягнення 41 786 грн. 10 коп. заборгованості по процентам, 1 385 грн. 62 коп. заборгованості за комісією.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2017р. справу № 908/814/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 14.04.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/814/17, присвоєно справі номер провадження 27/64/17 та призначено судове засідання на 17.05.2017р.

Ухвалою суду від 17.05.2017р. розгляд справи відкладався на 07.06.2017р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

07.06.2017р. продовжено судовий розгляд справи № 908/814/17.

07.06.2017р. до початку розгляду справи представник позивача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 07.06.2017р. позивач підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві. Просить суд стягнути з відповідача 41 786 грн. 10 коп. заборгованості по процентам, 1 385 грн. 62 коп. заборгованості за комісією. В обґрунтування позову зазначив наступне: 10 квітня 2007 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банк» та Відкритим акціонерним товариством «Спеціалізована пересувна механізована колона № 199», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона № 199» укладено кредитний договір № 07/кр-07 із змінами та доповненнями (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Позичальник отримав кредит у сумі 192 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 10.04.2010р. Відповідно до договору про внесення змін № 4 від 28.09.2009р. до Кредитного договору, термін користування кредитом було подовжено до 09.07.2010р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25% річних та процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 30% річних (п. 2.2, 3.2, 3.5 Кредитного договору). Через допущення позичальником прострочень з оплати кредитних зобов'язань, Банк 21.05.2010 р. звернувся до господарського суду Запорізької області із позовними вимогами, які в подальшому були уточнені, про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 55 719,59 грн. Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 16.08.2010 р. по справі № 5/97/10 була встановлена наявність заборгованості позичальника за кредитним договором № 07/кр-07 від 10.04.2007 р. та було стягнуто на користь Банку 55 719,59 гри., з яких: 44 165,00 грн. - заборгованість за кредитом, 7 990,18 грн. - заборгованість за процентами, що були нараховані та не сплачені за період з 01.01.2010 р. по 16.08.2010р., 275,89 грн. - заборгованість по сплаті комісійної винагороди, 203,52 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасну сплату кредиту та 3 085,00 грн. пені, а також 793,20 грн. судових витрат та були видані судові накази. На виконання п. 3.3 Кредитного договору, оскільки повне погашення суми кредиту відбулося в рамках виконавчого провадження лише 18.05.2016 р., банк користуючись своїми правами кредитора, за період з 17.08.2010р. по 18.05.2016р. донарахував проценти за користування кредитними коштами у сумі 41 786,10 грн. та комісійну винагороду у сумі 1 385,62 грн.

Відповідач у судові засідання, відкриті 17.05.2017р. та 07.06.2017р. не зявився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до витягу з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем знаходження відповідача у справі є: 69117 м. Запоріжжя, вул. Східна, 3-г.

В матеріалах справи міститься оригінал повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме ухвали суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, яке отримано уповноваженим представником відповідача - 25.04.2017р. Денисенко.

Господарський суд звертає увагу сторін, що ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 17.05.2017р. та ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 07.06.2017р. надіслано саме на адресу відповідача, зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та позовній заяві.

Отже, відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Вищого Господарського ОСОБА_1 України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень президії Вищого арбітражного суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована пересувна механізована колона № 199, м. Запоріжжя, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобовязання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Господарським судом встановлено, що 10.04.2007р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) , правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банк» (Банк) та Відкритим акціонерним товариством «Спеціалізована пересувна механізована колона № 199», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона № 199» (позичальник) укладено кредитний договір № 07/кр-07 із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику кредит у сумі 192 000,00 грн. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором. Кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 10.04.2010. Повернення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами у відповідності до графіку. Кредит надається з наступним цільовим призначенням придбання екскаватора погрузчика ДЕМ 1143 11 - 10.

Згідно до договору від 28.09.2009р. про внесення змін до кредитного договору № 07/кр-07 від 10.04.2007р. п.п. 2.1, 2.2, 3.2 договору були викладені в наступній редакції: Пункт 2.1 Банк зобовязується надати позичальнику кредит у сумі 56 975,00 грн. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором. Пункт 2.2 Кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 09.07.2010р.». Пункт 3.2 «Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 25 % річних, в у випадку, передбаченому п. 3.12.1 цього договору - 28,0% річних». Пункт 3.5 «У випадку порушення позичальником встановленого п. 2.2 цього договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки в розмірі 30 % річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п. 3.2, 3.4 цього договору».

Через допущення позичальником прострочень з оплати кредитних зобов'язань, банк звернувся до господарського суду Запорізької області із позовними вимогами, які в подальшому були уточнені, про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 55 719 грн. 59 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.08.2010р. у справі № 5/97/10 була встановлена наявність заборгованості позичальника за кредитним договором № 07/кр-07 від 10.04.2007р. та було стягнуто на користь банку 55 719,59 гри., з яких: 44 165,00 грн. - заборгованість за кредитом, 7 990,18 грн. - заборгованість за процентами, що були нараховані та не сплачені за період з 01.01.2010 р. по 16.08.2010р., 275,89 грн. - заборгованість по сплаті комісійної винагороди, 203,52 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасну сплату кредиту та 3 085,00 грн. пені, а також 793,20 грн. судових витрат та були видані судові накази.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 16.08.2010р. № 5/97/10, господарським судом видано наказ від 30.08.2010р. № 5/97/10.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 48748423 від 20.05.2016р., згідно платіжного доручення № 1676 від 18.05.2016р. сума боргу у розмірі 55 719 грн. 59 коп. була сплачена відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Факт кредитування на підставі кредитного договору № 07/кр-07 від 10.04.2007р. відповідачем не спростований.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позичкодавця.

Згідно п. 6.5 кредитного договору, цей договір діє до повного повернення Позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання Позичальником будь-яких інших грошових зобов'язань, прийнятих ним на себе згідно умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, нарахування банком процентів за користування кредитом починається з дати першої оплати розрахункових документів Позичальника з позичкового рахунку (дата видачі кредиту) по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п. 3.4.1 кредитного договору, комісія за управління кредитом нараховується банком щомісячно, а також в день кінцевого повернення кредиту.

На виконання п. 3.3 кредитного договору, оскільки повне погашення суми кредиту відбулося в рамках виконавчого провадження ВП № 48748423 лише 18.05.2016р., що підтверджується платіжним дорученням № 1676 від 18.05.2016р., банк користуючись своїми правами кредитора, за період з 17.08.2010р. по 18.05.2016р. донарахував проценти за користування кредитними коштами у сумі 41 786 грн. 10 коп. та комісійну винагороду у сумі 1 385 грн. 62 коп.

Відповідно до п. 6.8 кредитного договору, всі спори між сторонами при недосягненні згоди шляхом переговорів передаються на вирішення господарського суду. Строк, у межах якого банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), встановлюється тривалістю 10 років.

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу від 27.10.2016р. № 108/92-138 (отримана відповідачем 31.10.2016р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу) та повторну вимогу № 108/99-23 від 23.02.2017р. (отримана відповідачем 28.02.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу) про сплату 41 786 грн. 10 коп. заборгованості по процентам та 1 385 грн. 62 коп. заборгованості за комісією.

Вимоги позивача залишені відповідачем без задоволення. Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості.

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України всіма юридичними та фізичними особами.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 1069 ЦК України).

За своєю правовою природою кредитний договір № 07/кр-07 є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідно до умов кредитного договору, позивачем відповідачу нараховано заборгованість по процентам у розмірі 41 786 грн. 10 коп. та заборгованість за комісією у розмірі 1 385 грн. 62 коп., яка на день розгляду справи залишилася відповідачем не сплаченою

Таким чином, факт наявності заборгованості по процентам відповідача перед позивачем в сумі 41 786 грн. 10 коп. та заборгованість за комісією у розмірі 1 385 грн. 62 коп. підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Господарський суд, звертає увагу сторін на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору, а також сплату боржником процентів, належних кредиторові (правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові по справі № 6-157цс16 від 25 травня 2016 р.).

На підставі викладеного вище, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 41 786 грн. 10 коп. заборгованості по процентам, 1 385 грн. 62 коп. заборгованості за комісією, заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України 07.06.2017року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ в особі Обласного відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована пересувна механізована колона № 199, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована пересувна механізована колона № 199 (69117 м. Запоріжжя, вул. Східна, 3-г, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (01001 м. Київ, пров. Шевченка, буд. 12, ) 41 786 (сорок одна тисяча сімсот вісімдесят шість) грн. 10 коп. заборгованості по процентам, 1 385 (одна тисяча триста вісімдесят пять) грн. 62 коп. заборгованості за комісією, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 14.06.2017р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.