КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. Справа№ 910/16430/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Коротун О.М.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Молокопой І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ,,Акумуляторний завод ,,САДА"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2016

у справі № 910/16430/16 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Банк ,,Фінанси та Кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Факторингова компанія ,,ФК ФАКТОРИНГ"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2. ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Приватне акціонерне товариство ,,Акумуляторний завод ,,САДА"

2. ОСОБА_3;

3. ОСОБА_4;

4. ОСОБА_5;

5. ОСОБА_6

6. ОСОБА_7;

7. ОСОБА_8;

8. ОСОБА_9;

9. ОСОБА_10;

10. ОСОБА_11

про визнання недійсною заяви

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Факторингова компанія ,,ФК ФАКТОРИНГ" (далі - відповідач) про визнання недійсною заяви ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" від 02.06.2015 про припинення зобов'язання зарахуванням в порядку ст. 601 ЦК України, в якому просив суд визнати недійсним цей односторонній правочин, вчинений відповідачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Публічне акціонерне товариство Акумуляторний завод ,,САДА" (змінене найменування - Приватне акціонерне товариство Акумуляторний завод ,,САДА").

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.11.2016 у справі № 910/16430/16 позов задоволено повністю. Визнано недійсним односторонній правочин, вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю ,,ФК ,,ФК Факторинг", у виді заяви про припинення зобов'язання зарахуванням в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України від 02.06.2015, поданої на адресу Публічного акціонерного товариства ,,Банк ,,Фінанси та Кредит". Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 378,00 грн. судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на встановлені ним обставини, положення ЦК України та ГК України та дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ Акумуляторний завод ,,САДА" подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2016 у справі № 910/16430/16 скасувати і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, викладені в ньому висновки не відповідають дійсним обставинам справи. Так, скаржник зазначає, що право вимоги за кредитом від банку до відповідача за договором про відступлення 1 перейшло, тому що відповідач вчасно і в належному розмірі виконав свої зобов'язання: частину вартості права вимоги оплатив грошима, а частину - шляхом зарахування зустрічних вимог. На думку скаржника, місцевий господарський суд невірно застосував норми матеріального права щодо кінцевого строку сплати за договором про відступлення 1, а саме, не звернув уваги на те, що 31.05.2015 було вихідним і святковим днем, а тому строк сплати в силу закону було перенесено на 02.06.2015. Третя особа вважає, що станом на 29.05.2015 відповідач вже частково оплатив ціну відступлення за договором про відступлення 1 в загальній сумі 16 893 024,3 грн. або еквівалент 807 572,94 дол. США, тобто, отримав від банку право вимоги за кредитом на вказану суму. За таких обставин, на думку скаржника, в силу ст.ст. 317, 319 ЦК України відповідач мав право продати фізичним особам право вимоги за кредитом в еквіваленті 807 572,94 доларів США, що і зробив 29.05.2015 в межах даної суми, а решта зобов'язань відповідача перед банком було погашено зарахуванням зустрічних однорідних вимог за придбаними ним правами вимоги до банку по депозитам фізичних осіб. Як зазначає скаржник, фізичні особи, які уклали договори про відступлення своїх прав вимоги до банку, на той момент уже мали право вимоги до банку, тому і могли передати їх відповідачу. 15.05.2015 ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 звернулись до банку з заявами - вимогами про дострокове повернення вкладів та нарахованих процентів, та банк, відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України, зобов'язаний був видати вклад. Крім того, скаржник вказує на те, що законність зарахування 02.06.2015 року зустрічних вимог відповідача до банку встановлено в ряді судових рішень, що набрали чинності та мають преюдиційне значення для даної справи. Також скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, розгляд справи у його відсутності та неналежне повідомлення.

До апеляційної скарги скаржником також було додано додаткові докази, зокрема, копії судових рішень, заяви - вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 від 15.05.2015 про дострокове повернення вкладів, які прийняті апеляційним судом з огляду на обґрунтування неможливості їх подання суду першої інстанції з огляду на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 77 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтримав її доводи та просив задовольнити.

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти її доводів та просила оскаржуване рішення залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив про її необґрунтованість та просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 справу № 910/16430/16 прийнято до свого провадження та призначено її розгляд.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 ГПК України.

Зокрема, ухвалою суду від 30.01.2017 у справі № 910/16430/16 до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 20.03.2017 у справі № 910/16430/16 до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

На адресу суду надійшла заява від третьої особи Публічного акціонерного товариства Акумуляторний завод ,,САДА" про заміну його правонаступником - Приватним акціонерним товариством ,,Акумуляторний завод ,,САДА" в порядку ст. 25 ГПК України.

Обґрунтовуючи заяву про процесуальне правонаступництво, третя особа зазначає, що відповідно до вимог Закону України ,,Про акціонерні товариства", рішенням загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариства Акумуляторний завод ,,САДА" було перейменовано на Приватне акціонерне товариство ,,Акумуляторний завод ,,САДА".

Колегія суддів зазначає, що у данному випадку не йде мова про реорганізацію товариства, оскільки перейменування це лише зміна організаційно - правової форми, а тому підстави для застосування положень ст. 25 ГПК України відсутні, а в заяві слід відмовити.

В судовому засіданні 14.06.2017 представник третьої особи - ПрАТ ,,АК ,,САДА" підтримав доводи апеляційної скарги, зазначені доводи підтримав також представник відповідача. Представник позивача, третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третя особа ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечили, інші треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду скарги повідомлялись своєчасно та належним чином ухвалою суду від 23.05.2017.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Поштові відправлення направлялись судом на адреси третіх осіб, які містяться в матеріалах справи.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на належне повідомлення сторін, які не з'явились, відсутність заяв про відкладення розгляду справи, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка третіх осіб не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке.

06.10.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Банк ,,Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ,,Банк ,,Фінанси та Кредит", та Закритим акціонерним товариством Акумуляторний завод ,,САДА", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акумуляторний завод ,,САДА" був укладений Договір про мультивалютну кредитну лінію № 48-10/06 (далі - кредитний договір).

15.05.2015 між Публічним акціонерним товариством ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Факторингова компанія ,,ФК Факторинг" (новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом (далі - договір про відступлення).

У відповідності до п. 1.1 договору про відступлення первісний кредитор (банк) передає, а новий кредитор (ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг") набуває всі права вимоги та інші права, що належать первісного кредитору в момент укладення цього договору або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору про мультувалютну кредитну лінію № 48-10/06 від 06.10.2006 (далі - основний договір) з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, укладеного між первісним кредитором (банком) та боржником (Публічним акціонерним товариством Акумуляторний завод ,,САДА") (п.1.1).

Згідно з п. 1.2 договору про відступлення за цим договором новий кредитор (ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг") одержує усі права (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.

За змістом п. 1.3 договору про відступлення права вимоги за основним договором (кредитним договором) здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи:

- право вимоги на суму основного зобов'язання по кредиту на момент підписання цього договору в сумі 1 542 456,70 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 15.05.2015 еквівалентно 31 727 305,50 грн.;

- право вимоги на суму відсотків за користування кредитом на момент підписання цього договору в сумі 10 897,57 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 15.05.2015 еквівалентно 224 155,75 грн. До переходу права вимоги за цим договором до нового кредитора первісний кредитор продовжує нарахування відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим до нового кредитора не переходить право нарахування відсотків. У разі переходу до нового кредитора права на частину вимоги, відсотки за користування кредитором нараховуються первісним кредитором тільки на частину вимоги, що залишилися не оплаченою та права на яку не перешли до нового кредитора. Після переходу права вимоги до нового кредитора нарахування відсотків припиняється, право вимоги на пеню на момент підписання цього договору в сумі 435,51 грн.

Згідно з п. 1.4 договору про відступлення права, що визначені основним договором (кредитним договором), з урахуванням положень п. 1.2, 1.3 цього договору, переходять до нового кредитора в день проведення оплати (сплати ціни відступлення) в сумі та в строк, які зазначені в п.п. 2.1, 2.2 цього договору.

У разі несплати ціни відступлення в сумі та в строк, які зазначені в п. 2.1 та. 2.2 цього договору, новий кредитор набуває право вимоги тільки на частину права вимоги, яка буде фактично оплачена по стану на 31.05.2015 р. В іншій (неоплаченій) частині новий кредитор втрачає право вимоги, а цей договір втрачає в цій (неоплаченій) частині свою силу без підписання будь-яких додаткових угод.

Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення, відступлення прав вимоги здійснюється на платній основі. Ціна відступлення права вимоги становить еквівалент 1 553 354,27 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 15.05.2015 еквівалентно 31 951 461,25 грн., яка сплачуються новим кредитором на користь первісного кредитора шляхом безготівкового перерахування на рахунок № 373989999, відкритий в АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит", МФО 326933, .

Ціна відступлення може сплачуватися частинами за умови, що останній платіж буде проведений в строк, визначений в п. 2.2 цього договору.

Згідно з п. 2.2 договору про відступлення строк сплати ціни відступлення в сумі, яка вказана в п. 2.1 цього договору, становить до 31 травня 2015 року.

ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" в період з 22 по 29 травня 2015 здійснено часткову оплату за договором про відступлення в сумі 16 893 024,31 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т.2, а.с. 16-19).

Між ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" виникли договірні відносини щодо розміщення вкладів зазначених фізичних осіб в установі банку на підставі договорів - заяв, зокрема, № 313731/22550/370-14 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 11.08.2014, розмір вкладу за яким - 220 362,00 Євро, строк дії - 16.08.2015; № 313731/38798/370-14 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 17.11.2014, розмір вкладу за яким - 200 000,00 Євро, строк дії - 22.11.2015; №313731/15051/370-15 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 26.01.2015, розмір вкладу за яким - 204 565,00 доларів США, строк дії - 31.01.2016; №313731/52040/370-14 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 15.12.2014, розмір вкладу за яким - 200 000,00 доларів США, строк дії - 20.12.2015.

15.05.2015 фізичними особами ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на адресу ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" було подано заяви - вимоги про дострокове повернення вкладу, відповідно до яких вкладники вимагали на підставі ст. 1060 ЦК України достроково, а саме: 28 травня 2015 року повернути їм вклади та сплатити нараховані проценти з урахуванням умов договору вкладу.

29.05.2015 між ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" (новий кредитор) та ОСОБА_3 (первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір відступлення вкладу 1) на права, що належать ОСОБА_3 в момент укладення договору про відступлення 1 або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору-заяви № 313731/15051/370-15 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 26.01.2015 (далі - договір на банківський вклад 1). Договір відступлення вкладу 1 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1 договору відступлення вкладу 1 за відступлення права вимоги ОСОБА_3 до АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" за договором на банківський вклад 1 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" сплачує ОСОБА_3 4 246 930,65 грн., без ПДВ в строк не пізніше 29 травня 2015.

Між ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" та ОСОБА_4 29.05.2015 укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір відступлення вкладу 2) на права, що належать ОСОБА_4 в момент укладення договору про відступлення 2 або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору-заяви №313731/22550/370-14 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 11.08.2014 (далі - договір на банківський вклад 2). Договір відступлення вкладу 2 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1 договору відступлення вкладу 2 за відступлення права вимоги ОСОБА_4 до АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" за договором на банківський вклад 2 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" сплачує ОСОБА_4 4 691 157,04 грн., без ПДВ в строк не пізніше 29 травня 2015.

Між ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" та ОСОБА_5 29.05.2015 укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір відступлення вкладу 3) на права, що належать ОСОБА_5 в момент укладення договору про відступлення 3 або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору-заяви №313731/38798/370-14 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 17.11.2014 (далі - договір на банківський вклад 3). Договір відступлення вкладу 3 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1 договору відступлення вкладу 3 за відступлення права вимоги ОСОБА_5 до АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" за договором на банківський вклад 3 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" сплачує ОСОБА_5 4 352 137,69 грн., без ПДВ в строк не пізніше 29 травня 2015.

Між ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" та ОСОБА_6 29.05.2015 укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір відступлення вкладу 4) на права, що належать ОСОБА_6 в момент укладення договору про відступлення 4 або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору-заяви №313731/52040/370-14 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті від 15.12.2014 (далі - договір на банківський вклад 4). Договір відступлення вкладу 4 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1 договору відступлення вкладу 4 за відступлення права вимоги ОСОБА_6 до АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" за договором на банківський вклад 4 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" сплачує ОСОБА_6 2 541 679,70 грн., без ПДВ в строк не пізніше 29 травня 2015.

Також, 29.05.2015 між ТОВ ,,Фінансова компанія ,,ФК Факторинг" та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з кожним окремо, були укладені договори про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом, за якими відповідачем відступлено зазначеним фізичним особам право вимоги та інші права, що йому належать на підставі договору про мультивалютну кредитну лінію № 48-10/06 від 06.10.2006, укладеного між ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" та ПАТ Акумуляторний завод ,,САДА", а також договору про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом від 15.05.2015, укладеного між ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" та ТОВ ,,Фінансова компанія ,,ФК Факторинг".

Так, 29.05.2015 між ТОВ ,,ФК "ФК Факторинг" та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом та додатковий договір до договору про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом від 29 травня 2015 (далі - договір відступлення за фінансовим кредитом 1).

Згідно з п. 1.1 та 1.3 договору про відступлення за фінансовим кредитом 1 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" передає в частковому обсязі ОСОБА_3 право вимоги та інші права, що належать ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" в момент укладення договору про відступлення за фінансовим кредитом 1 та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги на суму основного зобов'язання по кредиту на момент підписання договору про відступлення за фінансовим кредитом 1 в сумі 201 771,42 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 р. еквівалентно 4 246 930,65 грн. та право вимоги процентів за користування кредитом у розмірі 2 923,82 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 р. еквівалентно 61 541,23 грн., нарахованих на момент переходу прав.

Договір про відступлення за фінансовим кредитом 1 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 договору про відступлення за фінансовим кредитом 1 за відступлення права вимоги АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 сплачує 4 246 930,65 грн. в строк до 29 травня 2015 включно, належною оплатою ціни відступлення є також припинення зобов'язання з оплати шляхом зарахування вимог.

29.05.2015 між ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом та додатковий договір до договору про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом від 29 травня 2015 року (далі - договір відступлення за фінансовим кредитом 2).

Згідно з п. 1.1 та 1.3 договору про відступлення за фінансовим кредитом 2 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" передає в частковому обсязі ОСОБА_4 право вимоги та інші права, що належать ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" в момент укладення договору про відступлення за фінансовим кредитом 2 та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги на суму основного зобов'язання по кредиту на момент підписання договору про відступлення за фінансовим кредитом 2 в сумі 222 876,59 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 еквівалентно 4 691 157,04 грн. та право вимоги процентів за користування кредитом у розмірі 3 230,04 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 еквівалентно 67 986,62 грн., нарахованих на момент переходу прав.

Договір про відступлення за фінансовим кредитом 2 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 договору про відступлення за фінансовим кредитом 2 за відступлення права вимоги АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" ОСОБА_4 сплачує 4 691 157,04 грн. не пізніше 29 травня 2015, належною оплатою ціни відступлення є також припинення зобов'язання з оплати шляхом зарахування вимог.

29.05.2015 між ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" та ОСОБА_5 було укладено договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом та додатковий договір до договору про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом від 29 травня 2015 року (далі - договір відступлення за фінансовим кредитом 3).

Згідно з п. 1.1 та 1.3 договору про відступлення за фінансовим кредитом 3 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" передає в частковому обсязі ОСОБА_5 право вимоги та інші права, що належать ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" в момент укладення договору про відступлення за фінансовим кредитом 3 та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги на суму основного зобов'язання по кредиту на момент підписання договору про відступлення за фінансовим кредитом 3 в сумі 206 769,80 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 еквівалентно 4 352 137,69 грн. та право вимоги процентів за користування кредитом у розмірі 2 993,56 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 еквівалентно 63 009,13 грн., нарахованих на момент переходу прав.

Договір про відступлення за фінансовим кредитом 3 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення за фінансовим кредитом 3 за відступлення права вимоги АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" ОСОБА_5 сплачує 4 352 137,69 грн. в строк не пізніше 29 травня 2015.

29.05.2015 між ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом та додатковий договір до договору про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом від 29 травня 2015 (далі - договір відступлення за фінансовим кредитом 4).

Згідно з п. 1.1 та 1.3 договору про відступлення за фінансовим кредитом 4 ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" передає в частковому обсязі ОСОБА_6 право вимоги та інші права, що належать ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" в момент укладення договору про відступлення за фінансовим кредитом 4 та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги на суму основного зобов'язання по кредиту на момент підписання договору про відступлення за фінансовим кредитом 4 в сумі 120 755,05 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 еквівалентно 2 541 679,70 грн. та право вимоги процентів за користування кредитом у розмірі 1 750,15 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.05.2015 еквівалентно 36 837,55 грн., нарахованих на момент переходу прав.

Договір про відступлення за фінансовим кредитом 4 є оплатним та строковим. Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення за фінансовим кредитом 4 за відступлення права вимоги АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" ОСОБА_6 сплачує 2 541 679,70 грн. в строк не пізніше 29 травня 2015, належною оплатою ціни відступлення є також припинення зобов'язання з оплати шляхом зарахування вимог; (далі всі разом - договори відступлення за фінансовим кредитом).

За договорами відступлення вкладу 1, 2, 3 і 4 строк оплати 29.05.2015. Оплата здійснювалася шляхом направлення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на адресу ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" 29.05.2015 заяв про припинення зобов'язання зарахуванням в порядку ст. 601 ЦК України за договорами про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом.

В подальшому, ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" 02.06.2015 подало до ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" заяву про припинення зобов'язання зарахуванням в порядку ст. 601 ЦК України (т.1, а.с. 62).

У заяві ТОВ ,,ФК ,,ФК Факторинг" зазначало, що має до банку вимоги в розмірі 322 526,47 дол. США, 394 315,70 Євро, що на 02.06.2015 за офіційним курсом НБУ складає еквівалент 15 921 004,75 грн. у таких зобов'язаннях:

- договір № 313731/15051/370-15 від 26.01.2015 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті (договір відступлення права вимоги від 29.05.2015) - розмір вкладу 201 771 доларів США 42 центи;

- договір № 313731/22550/370-14 від 11.08.2014 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Ф&К стандарт" 370 EUR" (договір відступлення права вимоги від 29.05.2015) - розмір вкладу 204 549 євро;

- договір № 313731/52040/370-14 від 15.12.2014 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Ф&К стандарт" 370 USD" (договір відступлення права вимоги від 29.05.2015) - розмір вкладу 120 755,05 доларів США;

- договір № 313731/38798/370-14 від 17.11.2014 на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті( довір відступлення права вимоги від 29.05.2015) - розмір вкладу 189 766 євро.

Моментом настання строку виконання за вказаними вкладами зазначено 29.05.2015 року.

Пунктом 2 заяви визначено, що банк має до відповідача вимоги за договором про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом від 15.05.2015, момент виконання якого 02.06.2015 в розмірі 15 859 480,51 грн.

У пункті 3 заяви вказано, що відповідно до ст. 601 ЦК України факторингова компанія заявляє про припинення зобов'язань, вказаних в п. 1 та 2 заяви, зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму, що складає 15 859 480,51 грн.

Відповідно до п. 4 заяви відповідач зазначав, що після направлення цієї заяви припиняються зарахуванням частково зобов'язання банку перед заявником щодо сплати 15 859 480,51 грн., повністю його зобов'язання зі сплати банку 15 859 480,51 грн. та після проведення зарахування залишаються невиконаними зобов'язання банку перед заявником по поверненню частини вкладу в розмірі 2 917,93 доларів США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач посилається на те, що ТОВ ,,ФК ,,ФК ,,Факторинг" може набути права вимоги до ПАТ АЗ ,,САДА" по кредитному договору тільки за умови сплати ціни відступлення станом на 31.05.2015. Однак, право вимоги до ПАТ АЗ ,,САДА" на суму 745 841,36 дол. США та 435,51 грн. по кредитному договору до відповідача не перейшло, оскільки оплата за цю частину права вимоги виконана не була. Позивач також зазначає, що подана 02.06.2015 ТОВ ,,ФК ,,ФК ,,Факторинг" на ім'я банку заява про припинення зобов'язання зарахуванням в порядку ст. 601 ЦК України є недійсною, оскільки, по-перше, базується на вимогах, що неоплачені ТОВ ,,ФК ,,ФК ,,Факторинг", а внаслідок неоплати до нього не перейшли; по-друге, порушує вимоги ст. 601 ЦК України, що при зарахуванні за обома вимогами повинен настати строк виконання, а строк виконання за договорами - заявами на банківський строковий вклад (депозит) ,,Стандарт" на 370 днів в іноземній валюті не настав на час подання заяви від 02.06.2015. Також в позові зазначено, що укладення лише договорів відступлення вкладу від 29.05.2015 не призвело до виникнення грошового зобов'язання банку перед факторинговою компанією на суму коштів, розміщених на рахунках.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, повністю погодився з доводами позивача щодо порушення вимог ст. 601 ЦК України спірною заявою (одностороннім правочином) та дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним цього правочину.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним одностороннього правочину (заяви про зарахування зустрічних вимог), зазначає таке.

Предметом доказування у даному спорі є наявність або відсутність станом на 02.06.2015 (на дату заяви про зарахування зустрічних вимог) грошового зобов'язання банку перед ТОВ ,,ФК ,,ФК ,,Факторинг" на суму коштів, розміщених на рахунках.

Згідно з положеннями ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги (постанова Верховного Суду України від 01.11.2005 р. № 15/154).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до положень ст. 1060 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Тобто, фізична або юридична особа, яка внесла кошти на депозит в установі банку, є кредитором банку з майновими вимогами щодо одержання відсотків або іншого доходу, обумовленого договором банківського вкладу, за користування банком грошовими коштами вкладника, а також повернення суми вкладу після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) або на першу вимогу вкладника.

Як зазначалось вище, положення ч. 3 ст. 1058 ЦК України врегульовують, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Порядок вчинення операцій за рахунком, що виконуються банком, встановлено в ст. 1068 ЦК України. Зокрема, згідно з вимогами ч. 3 цієї статті банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Виходячи із викладеного, вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі №910/8058/15-г щодо банківських рахунків).

Також колегія суддів звертає увагу на таке.

Всі вищевказані договори- заяви в п. 5 обумовлюють право вкладника вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного в п. 1 цього договору (або протягом будь - якого зі строків, на які було продовжено розміщення вкладу), у порядку та на умовах, викладених в п. 5.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" (далі - Основні умови), застосування яких погоджено сторонами в п. 1 договорів.

Пунктом 5.3 Основних умов обумовлено порядок повернення строкового вкладу до дати закінчення строку розміщення вкладу, визначеного договором-заявою. Таке дострокове повернення вкладу вважається достроковим поверненням вкладу із розірванням договору.

У випадку дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника, вкладник для повернення вкладу зобов'язаний повідомити про це банк не менш ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору шляхом надання до банку відповідної заяви у 2-х примірниках.

При достроковому розірванні договору за ініціативою вкладника протягом строку розміщення вкладу, визначеного договором - заявою, банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу з дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладнику або списання з вкладного рахунку вкладника, за процентною ставкою, визначеною договором - заявою.

При достроковому розірванні договору за ініціативою вкладника протягом будь - якого з строків, на які було продовжено розміщення строкового вкладу на умовах, визначених в п. 5.2 Основних умов, банк здійснює перерахунок за процентною ставкою, визначеною договором - заявою, сум процентів нарахованих за останній строк, на який було продовжено розміщення строкового вкладу та у якому вкладник ініціював його дострокове повернення, за період з дати початку останнього строку, на який було продовжено розміщення строкового вкладу, до дати, що передує його поверненню вкладнику або списанню зі строкового вкладного рахунку вкладника.

Згідно з п.20.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція) для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу або повернення частини вкладу за бажанням вкладника - фізичної особи вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви. В абзаці другому цього пункту 20.8 Інструкції зазначено вимоги до змісту такої заяви, зокрема, щодо зазначення дати, коли банк зобов'язаний повернути кошти вкладнику, а також те, що другий примірник заяви після повернення коштів вкладнику зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку.

Крім того, відповідно до п.п. 10.12, 10.13 зазначеної Інструкції, після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівки або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Видаткові операції за вкладними (депозитними) рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника рахунку або за його дорученням на підставі довіреності, засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України - іншим уповноваженим на це особам.

У відповідності до п.10.20 Інструкції з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи - резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом: виплати готівкою, виплати платіжними документами, перерахування на власний поточний або вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Наприклад, банк здійснює видачу з операційної каси готівки іноземної валюти за видатковими касовими документами, зокрема, за заявою на видачу готівки - фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків (п.3.4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 №174).

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що повернення банком вкладу з вкладного рахунка можливе лише шляхом видачі або перерахування коштів за розпорядженням клієнта (власника рахунку) на підставі поданого ним відповідного розрахункового документа.

Заява - вимога про дострокове повернення вкладу не є таким розрахунковим документом.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що подання вкладником заяви - вимоги про дострокове повернення вкладу не є розпорядженням клієнта у розумінні ч. 3 ст. 1068 ЦК України та п.10.20 Інструкції НБУ. Без розпорядження клієнта, що подається у формі відповідного розрахункового документа, у банку відсутній обов'язок вчиняти операції за вкладним рахунком.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що станом на 02.06.2015 (день отримання банком заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог) у банка перед відповідачем виникли грошові зобов'язання на суму коштів, розміщених на вкладних рахунках фізичних осіб.

У зв'язку з цим заява ТОВ ,,Факторингова компанія ,,ФК Факторинг" про припинення зобов'язання зарахуванням в порядку ст. 601 ЦК України від 02.06.2015 на адресу ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" не відповідає вимогам ст. 601 ЦК України.

Отже, укладення договорів відступлення вкладу від 29.05.2015, за встановлених судом у даній справі обставин, не призвело до виникнення грошового зобов'язання позивача перед відповідачем на суму коштів, розміщених на депозитних рахунках.

Слід також зазначити, що постановою Правління НБУ від 17.12.2015 №898 в АТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит" відкликано банківську ліцензію, а банк вирішено ліквідувати.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №230 від 18.12.2015 розпочато процедуру ліквідації банку з 18.12.2015 по 17.12.2017 року.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №488 від 07.04.2016 затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів банку, в якому міститься інформація про включення кредиторських вимог вкладників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на суму вкладів за депозитними договорами до четвертої черги вимог кредиторів, що підтверджується довідками банку та виписками з рахунків станом на 03.11.2016.

Наведене свідчить про те, що договірні відносини між банком та зазначеними фізичними особами - вкладниками за договорами банківського вкладу станом на 02.06.2015 (дата заяви про припинення зобов'язання) припинені не були.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, що оформляється заявою однієї із сторін, до якої, відповідно, застосовуються загальні положення про правочин.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Водночас, згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на наведене вище, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт, зокрема, зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, розгляд справи у його відсутності та неналежне повідомлення.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Публічне акціонерне товариство Акумуляторний завод ,,САДА" (змінене найменування - Приватне акціонерне товариство ,,Акумуляторний завод ,,САДА").

Пунктами 5 та 6 даної ухвали зобов'язано позивача направити на адресу залученої третьої особи позовну заяву з додатками, а третю особу - надати пояснення з приводу обставин, викладених в позовній заяві.

Ухвалою суду від 14.11.2016 виправлено описку в ухвалі господарського суду м. Києва від 02.11.2016 та зазначено дату слухання справи - 16.11.2016.

Дану ухвалу отримано ПАТ Акумуляторний завод ,,САДА" 16.11.2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи.

Водночас, в матеріалах справи наявне клопотання ПАТ Акумуляторний завод ,,САДА" від 14.11.2016 (одержано судом 15.11.2016), в якому висловлено прохання відкласти розгляд справи.

Слід зазначити, що колегія суддів не вбачає у даному випадку порушення норм процесуального права щодо неповідомлення судом скаржника про дату і місце судового засідання, оскільки це спростовується клопотанням від 14.11.2016. Водночас, відповідні обставини, на думку колегії суддів, були підставою для відкладення розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються, в зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2016 у справі № 910/16430/16 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ,,Акумуляторний завод ,,САДА" - залишити без задоволення.

2. Рішення госпродарського суду міста Києва від 16.11.2016 у справі №910/16430/16 - залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді О.М. Коротун

І.А. Іоннікова