ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 червня 2017 р. Справа № 903/400/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії

до відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Надія-Волинь"

про стягнення 8033,71 грн.

Суддя Костюк С.В.

при секретарі Коритан Л.Ю.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, дов.№ 13/18-278 від 30.12.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2, голова правління ОСББ «Надія Волинь», паспорт серії АС № 124282 від 18.10.1996 року; ОСОБА_3, адвокат, договір від 01.06.2017 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні 07.06.2017 року було оголошено перерву до 21.06.2017 року.

В судовому засіданні 21.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суть: Позивач Приватне акціонерне товариств "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії ставить вимогу стягнути з відповідача Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Надія-Волинь" 8 033,71 грн., з них 3807,92 грн. заборгованості за активну електроенергію, 607,04 грн. пені, 3289,20 грн. інфляційних, 329,55 грн. - 3% річних.

При обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на договір про постачання електричної енергії № 529-1380000 від 19.06.2003 року, на підставі якого відповідачу в період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року було поставлено електроенергію за тарифами, встановленими Національною комісією з питань регулювання електроенергетики, умови та порядок розрахунків визначено п. 2 договору.

Внаслідок неповного виконання зобовязань по оплаті отриманої електроенергії, згідно ч.2 ст.625 ЦК України нараховано 329,55 грн. 3% річних, 3289,20 грн. інфляційних, які просить стягнути з відповідача. Пеня в сумі 607,04 грн. нарахована згідно п. 4.2.1 договору та ст. 549 ЦК України.

При правовому обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на норми ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 216, 230, 232 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов вимоги позивача відхиляє, вказуючи, що дійсно 19.06.2003 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання електричної енергії на житловий будинок № 4 по вул. Космонавтів у м.Луцьку; згідно заявленої вимоги позивач просить стягнути заборгованість в сумі 4249,51 грн. за спожиту електроенергію в період з 01.08.2014 по 31.08.2014 року за тарифами встановленими Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України, однак в даному місяці відповідач не споживав електричну енергію, оскільки точка обліку на будинку була закрита позивачем 22.07.2014 року з показниками станом на 04.07.2014 року 000239 кВт/год.; нарахування за електричну енергію по лічильнику було припинено з 04.07.2014 року, що підтверджено рахунком № 529-1380000/8/1 від 31.08.2014 року та листом позивача від 12.02.2015 року № 38/31-310, в якому зазначено, що з 04.07.2014 року, після допуску в експлуатацію однофазних електролічильників багатоквартирного будинку за адресою м. Луцьк, вул. Космонавтів, 4 та укладення договорів на користування електричною енергією для побутових потреб з Луцькою міською філією ПАТ «Волиньобленерго», власники (наймачі) квартир почати здійснювати розрахунки з товариством по показах індивідуальних приладів обліку.

Оплата за спожиту електричну енергію споживачами здійснюється в банківських установах, які згідно доручення платника, здійснюють переказ коштів на рахунок ПАТ «Волиньобленерго». У відповідності до призначення платежу здійснюється зарахування коштів на особовий рахунок побутового або юридичного споживача.

Таким чином, зарахування коштів отриманих від мешканців будинку за адресою м. Луцьк, вул. Космонавтів, 4, здійснюється відповідно до призначення платежів.

З наведених у відзиві обставин просить в позові відмовити.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін вбачається, що 19.06.2003 року між Луцькою філією ВАТ «Волиньобленерго» (Постачальник електричної енергії) та Товариством співмешканців «Надія», перейменоване в ОСББ «Надія-Волинь» (п. 1.1 Статуту) (Споживач по договору) було укладено договір про постачання електричної енергії № 529-1380000/8/1 (а.с.8-13), відповідно до якого Постачальник зобов'язується постачати електричну енергію, а Споживач проводити її оплату. Порядок розрахунків за електричну енергію визначено додатком 2 до договору, додатком 3 визначено порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії. Як слідує з додатку 3.1 на обєкті відповідача за адресою вул.Космонавтів,4 встановлено електролічильник 512210 (а.с.16).

Згідно заявленої вимоги позивач просить стягнути з відповідача 3807,92 грн. заборгованості за електроенергію використану відповідачем з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року на підставі рахунку № 529-1380000/8/1 від 31.08.2014 року (а.с.20).

Однак як слідує з листа позивача № 38/31-310 від 12.02.2015 року на адресу голови правління ОСББ «Надія-Волинь», точка обліку електричної енергії в будинку по вул.Космонавтів,4 була закрита 22.07.2014 року з показниками станом на 04.07.2014 року 000239 кВт/год., в звязку з вводом в електростанцію однофазних електролічильників та укладенням договору на користування електроенергією з власниками (наймачами) квартир, які почали здійснювати розрахунки з товариством по показах індивідуальних приладів обліку. Як зазначено в листі оплата за електроенергію споживачами здійснюється в банківських установах, які згідно доручення платника, здійснюють переказ коштів на рахунок ПАТ «Волиньобленерго».

Тобто, з зазначеного слідує, що у серпні 2014 року відповідач не міг використати електроенергію на суму 4249,51 грн., оскільки у даний період точка обліку електроенергії по обєкту на вул. Космонавтів,4 була закрита, по рахунку № 529-1380000/8/1 від 31.08.2014 року спожита за серпень електроенергія становить нуль.

В силу положень ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що позивач згідно поданих доказів не довів споживання відповідачем електроенергії у серпні 2014 року на суму 4249,51 грн., вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 3807,92 грн. за спожиту в серпні електроенергію, а також нарахованих на неї 3 % річних, інфляційних та пені безпідставна, а тому суд відмовляє в позові.

Керуючись ст. 193, 216, 230, 232 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд України,-

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст

рішення складено

22.06.2017

Суддя С. В. Костюк