РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017Справа №910/4707/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс"

про стягнення 283 221,28 грн.

Представники сторін:

від позивача: Горячев О.А. - представник за довіреністю № 151 від 01.03.2017 р.;

від відповідача: Бабенко С.В. - представник за довіреністю б/н від 05.03.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" про стягнення 283 221,28 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.03.2097 року між ним (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено договір №239-07, відповідно до якого підрядник зобов'язався надати замовникові послуги, а саме: виконати роботи з технічного обслуговування та ремонту ліфтів та ОДС «Еталон» в обсязі відповідно до додатків №1,2 до додаткової угоди до договору, а останній в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити ці послуги.

Як зазначено позивачем, станом на 13.03.2017 року заборгованість по договору у відповідача перед позивачем становить 204 297,46 грн.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 204 297,46 грн., індексу інфляції в розмірі 21 332,14 грн., 3% річних в розмірі 5 257,44 грн. та пені у розмірі 52 334,24 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.03.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.05.2017 року.

12.05.2017 р. до канцелярії господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 28.03.2017 р., клопотання про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого просив суд стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 124 297,46 грн., індексу інфляції в розмірі 21 332,14 грн., 3% річних в розмірі 5 219,03 грн. та пені у розмірі 35 964,02 грн. та про повернення судового збору.

В судовому засіданні 15.05.2017 року представник відповідача виконав вимоги ухали суду від 28.03.2017 р.

В судовому засіданні оголошено перерву до 29.05.2017 року.

В судовому засіданні 29.05.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28.03.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (замовник) та дочірнім підприємством «Київліфт-2», правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" (підрядник) укладено договір №239-07 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і ОДС.

Відповідно до п.1.1 договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе організацію виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів та ОДС «Еталон» в обсязі відповідно до додатків №1, №2, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість робіт з технічного обслуговування ліфтів та ОДС за місяць розраховується (див. Додатки №1,2) згідно з «Порядком визначення вартості технічного обслуговування ліфтів і ОДС» затвердженим наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 09.11.2006р. №369.

Вартість робіт згідно з договором визначена узгодженням сторін на день його укладання складає 26493,49 грн., ПДВ - 5298,70 грн. Разом з урахуванням ПДВ - 31792,19 грн. Зазначена вартість робіт діє тільки до 31.12.2007року (п.2.2 договору).

Договір набуває чинності і діє до 31.12.2008 року (п.9.1 договору).

Згідно з п.9.2 договору, якщо за два місяця до закінчення строку договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, то він вважається продовженим на наступний рік із обов'язковим підтвердженням обсягів робіт.

Як зазначено позивачем та не заперечувалося відповідачем, сторони працювали за даним договором протягом 9 років, керуючись п.9.2 договору, погоджуючи вартість робіт шляхом підписання додаткових угод та відомостей обсягів робіт на щомісячне технічне обслуговування та ремонт ліфтів.

21.12.2007 року сторонами підписано додаткову угоду №2 до договору якою домовились змінити преамбулу договору та викладено в такій редакції, в якій підрядником стає - відкрите акціонерне товариство «Укрліфтсервіс». Також, сторони затвердили обсяги робіт на 2008 рік.

15.03.2011 року у зв'язку з створенням товариства з додатковою відповідальністю «Укрліфсервіс» в результаті реорганізації шляхом перетворення ВАТ «Укрліфтсервіс» та враховуючи, ТДВ «Укрліфтсервіс» є правонаступником ВАТ «Укрліфтсервіс», сторони змінили преамбулу договору, зазначивши підрядником - товариство з додатковою відповідальністю «Укрліфсервіс».

01.06.2016 року між сторонами підписано додаткову угоду до договору №239-07 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і ОДС від 28.03.2007 року, відповідно до умов якої замовник (відповідач) доручає та сплачує, а підрядник (позивач) бере на себе зобов'язання виконати власними силами та матеріалами незаплановані відновлювальні роботи, пов'язані з тяговими канатами на пасажирському ліфті, який розташований за адресою: м. Київ, пр.-т Бажана, 14, під.6, реєстр. №27378. Загальна кошторисна вартість незапланованих відновлювальних робіт, становить 15 447,24 грн. (п.2). замовник бере на себе зобов'язання провести оплату вартості незапланованих відновлювальних робіт згідно акту приймання виконаних робіт по ф. №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по ф. №КБ-3 протягом 5-ти календарних днів з моменту їх підписання (п.3).

Відповідно до п.5.1 договору у кінці поточного місяця підрядник дає замовнику акти виконаних робіт із зазначенням вартості. Акти складаються у 4-х примірниках. Оформлення актів виконаних робіт замовник здійснює до 25 числа поточного місяця, а всі зупинки ліфтів та обладнання ОДС з вини підрядника за період з 25 числа до кінця місяця враховуються при оформленні актів у наступному місяці.

Замовник підписує акти, засвідчує підпис печаткою і у триденний строк повертає два примірни актів підряднику (п.5.2 договору).

Згідно п.5.3 договору на підставі підписаних актів замовник оплачує виконані роботи не пізніше 10-го числа наступно місяця.

На виконання умов договору, позивач виконав замовнику передбачені договором роботи (обслуговування та ремонт ліфтів та ОДС), що підтверджується наявними в матеріалах підписаними та скріпленими печатками сторін довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ№3) та актів приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів.

Як зазначено позивачем, за період з 11.06.2016 року по 22.02.2017 року заборгованість замовника становила 234 297,46 грн.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково сплачено заборгованість, а саме: 23.02.2017 року в розмірі 20 000,00 грн., 13.03.2017 року в розмірі 10 000,00 грн. (платіжне доручення №220), 27.03.2017 року в розмірі 20 000,00 грн. (платіжне доручення №228) та 28.03.2017 року в розмірі 50 000,00 грн. (платіжне доручення №232).

03.06.2016 року між сторонами підписано угоду про розірвання договору №239-07 на технічне обслуговування та ремонт ліфті і ОДС від 28.03.2007 року з протоколом розбіжностей від 13.06.2016 року, відповідно до умов якої замовник та підрядник дійшли згоди розірвати договір №239-07 на технічне обслуговування та ремонт ліфті і ОДС від 28.03.2007 року з 03 червня 2016 року.

Відповідно до п.1.2 протоколу розбіжностей (в редакції підрядника), з моменту розірвання договору зобов'язання сторін, що виникли з договору припиняються в частині виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів, а зобов'язання в частині оплати вартості виконаних робіт - діють до повного їх виконання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №239-07 на технічне обслуговування та ремонт ліфті і ОДС від 28.03.2007 року в сумі 124 297,46 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню частково.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 35 964,02 грн., три проценти річних в розмірі 5 219,03 грн. та інфляційні втрати в розмірі 21 332,14 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.1 договору, при порушенні строку оплати за виконані роботи, указаного в п.5.3 цього договору, замовник сплачує підряднику пеню згідно Закону України №543/96-ВР від 22.11.96 року у розмірі 2-х облікових ставок НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 35 964,02 грн. за період з 13.06.2016 року по 12.12.2016 року наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 21 332,14 грн. за період з 13.06.2016 року по 13.05.2017 року та 3% річних в розмірі 5 219,03 грн. за період з 13.06.2016 року по 13.05.2017 року наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 802,19 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст.34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (02140, м. Київ, просп.. Бажана, будинок 14, ідентифікаційний код 32912720) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" (02093, м. Київ, вулиця Бориспільська, 24-А, ідентифікаційний код 05472637) суму основного боргу в розмірі 124 297 (сто двадцять чотири тисячі двісті дев'яносто сім) грн. 46 коп., пеню в розмірі 35 964 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 02 коп., три проценти річних в розмірі 5 219 (п'ять тисяч двісті дев'ятнадцять) грн. 03 коп., індекс інфляції в розмірі 21 332 (двадцять одна тисяча триста тридцять дві) грн. 14 коп., а також судовий збір в розмірі 2 802 (дві тисячі вісімсот дві) грн. 19 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 20.06.2017 року

Суддя С.М. Мудрий