ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Справа № 925/415/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Петрик І.О. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 за довіреностями, відповідача ОСОБА_3 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаський асфальтобетонний завод" до Комунального підприємства "Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" про стягнення 185 894,58грн

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 185 894,58 грн. з яких: 17 663,08 грн. 3% річних та 168 231,50 інфляційних втрат.

Позов мотивовано простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання, що виникло на підставі укладеного сторонами договору від 14.05.2012 №123. Факт невиконання грошових зобовязань за цим договором встановлено рішенням господарського суду Черкаської області, що набрало законної сили. Оскільки рішення суду відповідач виконав лише 14.09.2015, то позивач просить стягнути з відповідача інфляційні та річні за період з 21.11.2013 по 14.09.2015 р.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов заперечував повністю, вважаючи, що позивачем пропущено термін позовної давності та просив відмовити позивачу у позові.

В засіданні суду представники позивача позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві підтримали повністю.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18 грудня 2013 року у справі , 925/1926/13 за позовом публічного акціонерного товариства "Черкаський асфальтобетонний завод" (надалі «Позивач») до комунального підприємства „Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (надалі «Відповідач») про стягнення 608 569,40 грн. позов задоволено повністю і стягнуто з Відповідача на користь Позивача 561 940,40 грн. основного боргу, 35 750,77 грн. пені, 10 878,23 грн. 3% річних та 12171,39 грн. судового збору. Вказане судове рішення не було оскаржене у встановленому порядку, а тому набрало законної сили.

При цьому рішенням Господарського суду Черкаської області від 18 грудня 2013 року у справі 925/1926/13 були встановлені наступні обставини.

Відповідно до договору №123 від 14.05.2012 та видаткових накладних, позивач поставив відповідачу асфальтобетон на загальну суму 561 940,40 грн.

У зв'язку із несплатою відповідачем вартості отриманого товару, позивач направляв відповідачу вимоги про сплату заборгованості від 22.03.2013 №49, від 09.07.2013 №136/2 та від 01.11.2013 №203, однак відповідач на вимоги не відповів, за поставлений товар не розрахувався. Повна вартість поставленого товару заборгованості складає 561 940,40 грн.;

Позивач посилаючись на положення п. 2 ст. 625 ЦК України, ст. 230 ГК України просив суд стягнути з відповідача 561 940,40 грн. основного боргу, 10 878,23 грн. 3% річних та 35 750,77 грн. пені за період з 12.11.2012 по 20.11.2013. Рішенням суду позов задоволено повністю.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив позивачу присуджені судом кошти лише 14.09.2015 р.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Обов'язки відповідача щодо оплати продукції та строку її проведення визначені п. 4.2 угоди, відповідно до якого Замовник, після пред'явлення постачальником рахунку на оплату товару здійснює оплату за товар шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 30 банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 угоди.

Відповідач, порушуючи умови договору, за отриманий товар повністю не розрахувався, його заборгованість становить 561940,40 грн.

Грошовим за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобовязання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної плати.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Цією статтею регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2491цс15, постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 02.03.2016.

За змістом норми ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на зазначене суд, встановивши, що встановлені рішенням Господарського суду Черкаської області від 18 грудня 2013 року у справі 925/1926/13 обставини відповідно до ч. З ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, у якій беруть участі ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Як було зазначено вище, за прострочення зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару рішенням у справі № 925/1926/13 з відповідача на користь позивача було стягнуто 10878,23 грн. 3% річних (за період з 12.11.2012р. по 20.11.2013р.).

Після прийняття рішення у справі № 925/1926/13, відповідач лише 14.09.2015р. здійснив повний розрахунок за отриманий товар, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача (за період з 21.11.2013р. по 14.09.2015р.) 168 231,50 грн. інфляційних втрат та 17 663,08 грн. як 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України згідно розрахунків, що додаються.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач заявив, відповідно до ст. ст. 257, 267 ч. 4 ЦК України, про застосування позовної давності до спірних вимог.

Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 ЦК України визначено поняття позовної давності, її загальну і спеціальну тривалість, правила обчислення, початок перебігу, умови зупинення і переривання перебігу позовної давності.

Так загальний строк позовної давності становить три роки а початок його перебігу починається з моменту коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення свого права.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При вирішенні заяви відповідача про застосування позовної давності до спірних вимог суд також керується розясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, викладеними в підпунктах 2.2. пункту 2, 4.4. пункту 4 його постанови № 10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, підпунктах 3.1., 3.4. пункту 3, підпунктах 4.1., 4.3. пункту 4, підпункті 5.4. пункту 5, підпункті 7.1. пункту 7 його постанови № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань.

З даним позовом до суду позивач звернувся 10.04.2017 р. Право позивача на нарахування інфляційних та річних виникло 21.11.2013. Позивач нарахував інфляційні та річні за період з 21.11.2013 по 14.09.2015.

Поважних причин пропущення позовної давності до моменту подачі позову, що розглядається у цій справі, а також обставин переривання перебігу позовної давності, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, суд не вбачає.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи і приписи законодавства суд вважає, що вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, є обґрунтованою і підлягала б задоволенню повністю. Однак, в силу збігу позовної давності, про який заявив відповідач, відсутності поважних причин пропущення позовної давності позивачем та обставин переривання перебігу позовної давності, спірна вимога підлягає задоволенню частково в межах трьохрічного строку, що передує зверненню до суду.

Таким чином позивачем зайво (з пропущенням строку позовної давності) нараховано 21293,39грн. інфляційних та 6466,17грн. річних за період з 21.11.2013 по 10.04.2014.

В результаті перерахунку, здійсненого судом до стягнення підлягають 3% річних в сумі 11197,00грн. та 146938,11 грн. інфляційних.

На підставі ст. 49 ГПК України відшкодування судових витрат покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам в розмірі

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів Черкаської міської ради, (ідентифікаційний код юридичної особи 05445296, місцезнаходження: 18003, Черкаська обл., м. Черкаси, Придніпровський район, вул. Бидгощська, будинок 13) на користь приватного акціонерного товариства Черкаський асфальтобетонний завод, (ідентифікаційний код юридичної особи 03327552, місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, вул. Чигиринська, будинок 86) 11197,00грн. 3%річних, 146938,11 інфляційних та 2372,02грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 12.06.2017 року.

Суддя К.І. Довгань