ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.2017 Справа № 904/6223/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "АМРІТА", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІРА", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 11.04.17р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

У травні 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "АМРІТА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІРА" про стягнення основного боргу в розмірі 10 000,00грн., пені у розмірі 538,62грн., 3% річних у розмірі 60,00грн., інфляційних у розмірі 270,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №291216 від 03.01.2017р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

13.06.2017р. у судовому засіданні представник позивача надав платіжне доручення №636 від 02.06.2017р. про сплату відповідачем основного боргу в розмірі 10 000,00грн.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.19-20), що підтверджується копією з реєстру поштових відправлень суду (а.с.21), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

13.06.2017р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІРА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "АМРІТА" (постачальник) укладено договір поставки №291216, за п.1.1. якого постачальник зобов"язався передавати товар (продукти харчування) покупцю на умовах даного договору, а покупець - приймати та оплачувати товар на умовах і в порядку, визначених цим договором.

Згідно п.2.1. договору асортимент та кількість кожної окремої партії товару, який поставляється постачальником, вказується у накладній на основі замовлення покупця, яке оформлюється після узгодження звичайних цін.

За п.3.1. договору ціна кожної окремої партії товару вказується у накладній.

Відповідно до п.п.4.1., 4.2. договору продавець здійснює поставку товару на склад покупця за адресою: м. Дніпро, вул. Тверська, 8Д, за рахунок продавця. Перехід права власності на товар в обємі партії товару поставки від постачальника до покупця відбувається в момент його отримання покупцем, що підтверджується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих обовязків за договором (п.10.1. договору).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач поставив відповідачу товар на суму 16 454,33грн., що підтверджується видатковою накладною №140 від 06.02.2017р., яка підписана сторонами без будь-яких зауважень (а.с.13).

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що постачальник здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в розмірі вартості партії товару протягом 30 (тридцять) календарних днів з моменту передачі товару від постачальника до покупця. Моментом передачі товару від постачальника до покупця є дата на накладній, підписаній сторонами (п.6.2. договору).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору та положення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був оплатити поставлений товар 09.03.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2017р. відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 6 454,33грн. (а.с.14).

Після звернення позивача з позовом до суду відповідач сплатив залишок боргу в розмірі 10 000,00грн. (а.с.18).

У звязку з цим суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 10 000,00грн. на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.2. договору за порушення строків оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу, що діяла в період невиконання зобовязань, за кожен день такої прострочки.

Згідно наданого позивачем розрахунку пеня за період з 10.03.2017р. по 22.05.2017р. (сума та період взяті правильно) складає 538,62грн. та підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних за період з 10.03.2017р. по 22.05.2017р. (сума та період взяті правильно) складають 60,00грн. та підлягають до стягнення.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні за період з березня по квітень 2017р. у розмірі 270,00грн.

Інфляційні слід нараховувати з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Господарський суд, перерахувавши інфляційні за квітень 2017р., встановив, що вони складають 90,00грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних суд вважає за необхідне відмовити.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до абз.4 п.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 75, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 10 000,00грн.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІРА" (49000, м. Дніпро, вул. Тверська, 8Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "АМРІТА" (49000, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 135, ) пеню у розмірі 538,62грн. (пятсот тридцять вісім грн. 62коп.), 3% річних у розмірі 60,00грн. (шістдесят), інфляційні у розмірі 90,00грн. (девяносто) та 1 573,50грн. (одна тисяча п"ятсот сімдесят три грн. 50коп.) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.06.2017р.

Суддя ОСОБА_2