донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.06.2017 р. справа №905/8/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 представник за довіреністю №743 від 12.12.2016р. не зявились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради, м. Лиман Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від20.02.2017 р.
у справі№ 905/8/17 (суддя Г.В.Левшина)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаУправління соціального захисту населення Лиманської міської ради, м. Лиман Донецької області Управління Державної казначейської служби України у м. Лимані Донецької області, м. Лиман Донецької області
простягнення 97 690,49 грн.
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016р. Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №2С000-1592 від 23.12.2016 р. до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 97690,49 грн. (а.с.3-7).

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя Левшина Г. В.) від 20.02.2017 по справі №905/8/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро (далі ПАТ «Укртелеком»), до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради, м. Лиман Донецької області (далі Управління), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Лимані Донецької області, м. Лиман Донецької області (далі УДКСУ в м. Лимані Донецької області), задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідача 97 690, 49 грн. заборгованості та 1 465, 36 грн. судового збору (а.с. 151-153).

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, Управління звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н, б/д на рішення Господарського суду Донецької області від 20.02.2017 по справі № 905/8/17, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування ним обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи(а.с.177-182).

В апеляційній скарзі скаржник зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги що, УСЗН Лиманської міської ради є розпорядником бюджетних коштів та відповідно до ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні платежі з бюджету здійснює лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Крім того, джерела фінансування послуг звязку визначено Бюджетним кодексом України , зокрема, ст.102 Бюджетного кодексу України встановлено, що розрахунки з постачальником послуг проводяться за рахунок субвенцій передбачених державним бюджетом на відповідний рік, в межах обсягів, затверджених в місцевому бюджеті на зазначені цілі. При прийнятті Закону України Про Державний бюджет України на 2016 р. видатки у вигляді субвенцій (це форма грошової допомоги місцевим бюджетам із державного, яка призначена для конкретно визначеної цілі/цілей) з державного бюджету місцевим бюджетам не були передбачені (а.с. 177-182).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2017 р. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Колядко Т.М., судді Стойка О.В., Скакун О.А. ( а.с. 162).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.04.2017 р. було відновлено Управлінню соціального захисту населення Лиманської міської ради, м. Лиман Донецької області, пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги, порушено апеляційне провадження з подальшим призначенням справи до розгляду на 14.06.17р. на 10:30 год. (а.с.163-164).

Розпорядженням керівника апарату суду №1019 від 13.06.2017р. по справі №905/8/17 у звязку з прийняттям Вищою радою правосуддя 13.06.2017 р. рішення про звільнення ОСОБА_6, яка є головуючим суддею у справі, з посади судді Донецького апеляційного господарського суду відповідно до пункту 2.3.23, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п.13 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/8/17.(а.с.204).

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 13.06.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддів Татенко В.М., Радіонова О.О. (а.с.205).

16.05.2017 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради надійшли додаткові матеріали №05/22-539 від 11.05.2017 р., які просить долучити до матеріалів справи (а.с.192). Судова колегія розглянула вищезначені матеріали та задовольнила клопотання.

Також, тією ж датою через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Начальника Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради ОСОБА_7 надійшло клопотання №05/22-540 від 11.05.2017р., в якому останній просить у звязку з відсутністю коштів на відрядження провести судове засідання по розгляду апеляційної скарги від УСЗН по справі №905/8/17 без повноважного представника (а.с.193-196).Судова колегія розглянула вищезазначене клопотання та відхилила його за необґрунтованістю.

07.06.2017 р. представник позивача надіслав на адрес Донецького апеляційного господарського суду відзив, за змістом якого просить залишити рішення господарського суду Донецької області від 20.02.2017 р. по справі №905/8/17 без змін, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради без задоволення (а.с.198-201). Судова колегія розглянула вищевказаний відзив та долучила його до матеріалів справи.

У судове засідання 14.06.2017 р. зявився представник позивача, вважав вимоги викладені в апеляційній скарзі безпідставними та необґрунтованими, отже, просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання 14.06.2017 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення №02-37/2834 від 11.05.17(а.с.167) у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника відповідача, що не скористався правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1,99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №905/8/17.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 20.02.2017 року відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 17.02.2015р. між ПАТ «Укртелеком» (постачальник) та Управлінням (платник) укладено договір про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році № 2/332-12і200, відповідно до п. 1.2. якого постачальник здійснює надання телекомунікаційних послуг (абонплата, встановлення телефонів, проведення додаткових робіт при позачерговому та пільговому встановленні квартирних телефонів) громадянам, які мають відповідні пільги, а платник здійснює відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», проводить розрахунки за надані пільги в межах своїх кошторисних призначень.

Згідно з п. 1.3. договору сума цього договору відповідає кошторисним призначенням на 2015 рік і обумовлюється у додаткових угодах, що підписуються сторонами додатково протягом строку дії цього договору.

Відповідно до пп. 2.1.2. договору постачальник зобовязаний щомісячно надавати у відділ персоніфікованого обліку пільговиків платника до 10 числа місяця, що настає за звітним, на електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих громадянам пільгових категорій у минулому місяці згідно з формою « 2-пільга», встановленою п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги»; до 20 числа місяця, що настає за звітним, надавати відомості про фактично надані послуги на паперових носіях; до 6 числа місяця, що настає за звітним, складати акти звіряння сум заборгованості по наданим телекомунікаційним послугам станом на 1 число місяця, що передує звітному.

Згідно з пп. 2.2.3.2. договору платник зобовязаний щомісячно здійснювати перерахування коштів, передбачених на проведення розрахунків за наданні пільги згідно з кошторисом доходів та видатків в межах запланованих призначень на підставі розрахунку протягом трьох робочих днів з моменту надходження коштів до місцевого бюджету.

У п. 6.1. договору сторони визначили, що він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015, в частині розрахунків за надані пільги до повного виконання зобовязань за цим договором.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що спірний договір за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено господарським судом, на виконання умов договору позивач протягом січня-грудня 2015 року надавав послуги звязку на пільгових умовах громадянам м. Лиман, внаслідок чого ним понесено витрати із надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах на суму 97 690, 49 грн.

Відповідач у 2015 році перерахував позивачу 19 264, 59 грн., які було спрямовано на погашення заборгованості за 2014 рік, з огляду на що станом на 01.01.2016 заборгованість Управління перед ПАТ «Укртелеком» по відшкодуванню витрат із надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році склала 97 690, 49 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів звіряння заборгованості, Управлінням визнано перед ПАТ «Укртелеком» заборгованість за надання у 2015 році телекомунікаційних послуг визначеним законодавством категоріям населення на пільгових умовах в загальному розмірі 97 690, 49 грн. (а. с. 26-27). Заборгованість Управління перед ПАТ «Укртелеком» у вказаному розмірі також було відображено в обліку Управління Казначейства та у фінансовому звіті відповідача, що вбачається з пояснень УДКСУ в м. Лимані Донецької області № 02-15/264 від 13.02.2017 (а. с. 136).

Оскільки відповідачем так і не було здійснено оплату за надані в 2015 році послуги, ПАТ «Укртелеком» звернувся до господарського суду з позовом про захист свого права.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що стягнення з Управління 97 690, 49 грн. є законним й обґрунтованим.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач під час розгляду справи 20.01.2017р. звернувся до Управління листом №12С000-83 з вимогою про відшкодування витрат повязаних з наданням телекомунікаційних послуг у сумі 97 690, 49 грн. (а. с. 106).

Якщо кредитором вимогу про сплату боргу пред'явлено боржнику після початку розгляду судом справи зі спору, пов'язаного зі стягненням заборгованості, то відповідний позов може бути задоволений, якщо строк виконання грошового зобов'язання настав до прийняття рішення по суті справи (п. 1.7-1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Оскільки умовами договору передбачено здійснення Управлінням оплати за надані послуги щомісяця, а відповідачем доказів оплати послуг, отриманих у 2015 році, не надано, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що строк виконання відповідачем зобовязання з оплати станом на день прийняття рішення у справі настав.

З огляду на викладене, та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем оплати за наданні у 2015 році телекомунікаційні послуги пільговим категорія населення, місцевим господарським судом правомірно стягнуто з відповідача вартість вказаних послуг у розмірі 97 690, 49 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Управління зазначає, ним не було здійснено оплату за договором за спірний період, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не передбачено надання місцевим бюджетам відповідних субвенцій з державного бюджету.

З огляду на зазначене, апелянт вважає, що його вина у виникненні перед ПАТ «Укртелеком» заборгованості за договором відсутня, і тому він звільняється від відповідальності за порушення зобовязань з оплати отриманих послуг.

Однак такі доводи Управління є безпідставними та не спростовують висновку місцевого господарського суду щодо обовязку відповідача оплатити надані відповідно до Договору послуги, враховуючи таке.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач згідно зі ст. 22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних коштів, який отримує бюджетні асигнування для здійснення програм та заходів, що реалізуються за рахунок коштів бюджету.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим кодексом.

Згідно із ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

У ст.22 Бюджетного кодексу України визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг звязку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (Порядок).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

При цьому, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обовязку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Тобто, посилання відповідача на відсутність в нього зобовязання з проведення розрахунків з позивачем внаслідок відсутності бюджетних коштів є безпідставними, оскільки на підставі частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_6 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України на 2015 рік не виправдовує бездіяльність відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 N11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_6 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що заперечення відповідачів проти позову є неправомірними, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 97690,49 грн. підлягають задоволенню в повній сумі.

Крім того, відсутність у боржника бюджетних коштів не є законною підставою для звільнення від виконання договірного зобовязання, а тому відсутні підстави для звільнення ДЕІ у Донецькій області від виконання обовязку щодо оплати наданих йому позивачем телекомунікаційних послуг за спірним договором, про що було зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446, від 15.05.2012 № 3-28гс12 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_6 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, згідно з якими відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність сторони і не є підставою для звільнення її від обов'язку виконати зобов'язання та від відповідальності за порушення зобов'язання.

Оскільки оскаржуване рішення господарського суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги викладених в ньому висновків не спростовують, рішення Господарського суду Донецької області від 20.02.2017 по справі №905/8/17 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Управління підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради, м. Лиман Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 20.02.2017 по справі № 905/8/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 20.02.2017 по справі № 905/8/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3

Надруковано 8 прим.:

2- позивачу;

2- відповідачу;

1- третій особі

1-) у справу;

1- ДАГС;

1-ГСДО.