ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа № 909/330/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючий-суддя: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Фака С.,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_3 (представник за довіреністю)

від позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_3 (представник за довіреністю)

від прокуратури: ОСОБА_4Т.(посвідчення №011137 від 24.10.2012 року)

від відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина», б/н від 24.03.2017

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2017

у справі № 909/330/16, суддя Калашник В. О.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина», смт. Вигода, Івано-Франківської обл.

до відповідача державного підприємства «Вигодське лісове господарство», смт. Вигода, Івано-Франківської обл.

про стягнення боргу з орендної плати за договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 в сумі 230 490,00 грн., неустойки в сумі 11 000,00 грн. та подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення в сумі 16 776,77 грн.

за зустрічним позовом державного підприємства «Вигодське лісове господарство», смт. Вигода, Івано-Франківської обл.

за участі прокуратури Івано-Франківської області в інтересах державного підприємства «Вигодське лісове господарство»

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина», смт. Вигода, Івано-Франківської обл.

про визнання недійсним договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014

ВСТАНОВИВ:

постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2016 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 у справі №909/330/16 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.2016 скасовано. Матеріали справи скеровано для нового розгляду до господарського суду Івано-Франківської області.

Вказана постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що відхиляючи нотаріально засвідчене пояснення колишнього директора Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" ОСОБА_5 щодо фактичного підписання ним 15.15.2014 договору оренди № 12, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки і іншим доказам прийняття відповідачем об'єкта оренди, з огляду на фактичне перебування у відповідача спірного автотранспортного засобу Урал-4320 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), а саме: складені відповідачем акти та переліки про знаходження на території автотранспортного цеху Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" транспортних засобів, що належать позивачу (від 15.07.2014, від 17.11.2014, від 02.02.2015 та від 06.02.2015). У матеріалах справи відсутні докази того, що після укладення спірного договору та проведення відповідачем інвентаризації наявних в автотранспортному цеху транспортних засобів, відповідач повернув позивачу спірний предмет оренди. При цьому суди не врахували, що за відсутності у договорі оренди транспортного засобу погодженого сторонами порядку приймання-передачі предмета оренди (в частині визначення місця передачі та повернення предмета оренди) факт перебування спірного транспортного засобу на території відповідача, який останнім не заперечувався та повернення цього транспортного засобу позивачу лише 25.01.2016 (після закінчення строку дії договору), свідчить по прийняття договору оренди до виконання. Водночас посилання судів на відсутність відображення сторонами в бухгалтерському та податковому обліку операцій за договором оренди, а також відсутність договору страхування спірного транспортного засобу, не свідчать про відсутність договору оренди. При новому розгляді справи судові необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді справи рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2017 відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» до державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про стягнення боргу з орендної плати в сумі 230 490 грн., неустойки в сумі 11 000 грн. та подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення в сумі 16 776,77 грн. Судові витрати за первісним позовом залишено за позивачем.

Задоволено зустрічний позов державного підприємства «Вигодське лісове господарство» до товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» та визнано недійсним договір оренди від 15.05.2014 транспортного засобу Урал-4320 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) № 12 укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» та державним підприємством «Вигодське лісове господарство».

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» на користь державного підприємства «Вигодське лісове господарство» - 1 600,00 грн. судового збору.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» та державним підприємством «Вигодське лісове господарство» договір оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 та підписання акту приймання-передачі транспортного засобу не свідчить про виконання сторонами зазначеного договору, оскільки відсутнє відображення сторонами вказаного договору в бухгалтерському обліку операцій по оренді транспортних засобів, а з довідки Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №07-21/71 від 21.10.2014 та копії листів-вимог №327-04/08 від 31.10.2014, №333-04/08 від 03.11.2014, №1-04/08 від 02.01.2015, №517-04/08 від 30.07.2015 вбачається відсутність правовідносин між сторонами по спірному договору.

Також, місцевий господарський суд вказує на те, що всупереч п.3.2. договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 за змістом якого, орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок орендодавця в строк до 10-ти банківських днів після здачі актів виконаних робіт позивачем не надано доказів направлення таких актів виконаних робіт. Окрім того, відсутні докази передачі позивачем реєстраційних документів (техпаспорт) на транспортний засіб та вилучення таких документів у відповідача.

Суд першої інстанції зазначає, що спірний правочин укладений позивачем з умислом намагання отримати незаконний прибуток за рахунок державного підприємства, а тому договір оренди транспортного засобу № 12 від 15.05.2014 укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином та є фіктивним правочином.

Оскільки, спірний договір оренди визнаний судом фіктивним, то вказані обставини спростовують твердження позивача про наявність заборгованості у відповідача по орендній платі, а тому в задоволенні первісного позову про стягнення орендної заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (позивач за первісним позовом) просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2017 та прийняти нове, яким задоволити первісний позов та відмовити в задоволенні зустрічного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відсутність відображення відповідачем в бухгалтерському та податковому обліку операцій за договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 та відсутність договору страхування спірного транспортного засобу, не свідчить про те, що договір оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 сторонами не виконувався.

Апелянт вказуючи на факт надсилання державному підприємству «Вигодське лісове господарство» листа-вимоги від 22.02.2016 та акту виконаних робіт №2 від 05.01.2016 (в двох примірниках) заперечує проти висновків суду першої інстанції про відсутність доказів направлення таких актів виконаних робіт згідно п.3.2. договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014.

Також, скаржник зазначає, що довідка Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №07-21/71 від 21.10.2014 та копії листів-вимог №327-04/08 від 31.10.2014, №333-04/08 від 03.11.2014, №1-04/08 від 02.01.2015, №517-04/08 від 30.07.2015 не спростовують факт виконання сторонами умов договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014.

Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги пояснення позивача, що станом на час розгляду справи, договір оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 є припиненим, а орендоване майно згідно акту №2 від 25.01.2016 повернуто разом з усіма реєстраційними документами.

Факт користування відповідачем за первісним позовом транспортним засобом (автомобіль марки та моделі Урал 4320 з причіпом розпуском Е; тип автомобіля: лісовоз; рік випуску-2004 р.; серійний номер: кузова, рами:040201; державний номер: АТ 5801 АА, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області; причіп державний номер НОМЕР_2; рік випуск 2005) підтверджується листом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області №14/1-866 від 10.06.2014 та акту огляду від 10.06.2014, згідно яких вищезазначений транспортний засіб перебував в автотранспортному цеху державного підприємства «Вигодське лісове господарство».

Скаржник вказує на відсутність умислу обох сторін договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 щодо відсутності наміру створення правових наслідків, які обумовлені спірним договором оренди, що спростовує висновок суду першої інстанції про фіктивність договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014.

У відзивах на апеляційну скаргу прокуратура Івано-Франківської області та державне підприємство «Вигодське лісове господарство» просять рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» залишити без задоволення.

В обґрунтування відзивів на апеляційну скаргу зазначають, що посилання апелянта на те, що при проведенні перевірки Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області в позивача не вимагався договір оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 підтверджується запитом Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області від 07.10.2014, в якому вимагалося надання всіх договорів укладених з державним підприємством «Вигодське лісове господарство».

Вказує на те, що орендарю (відповідач за первісним позовом) реєстраційні документи та ключі від транспортних засобів не передавались, що унеможливлює використання спірного транспортного засобу за договором оренди №12 від 15.05.2014.

Акт №1 від 05.01.2016 не може бути взятий до уваги, оскільки був надісланий разом з листом-вимогою №16/02-01 від 16.02.2016 поза межами строку дії цього договору, не підписаний та не визнається відповідачем.

Відсутність відображення сторонами вказаного договору в бухгалтерському та податковому обліку операцій по оренді транспортних засобів, свідчить про відсутність правовідносин між сторонами по спірному договору, а відтак про його фіктивність.

В судове засідання представником позивача за первісним позовом було заявлено клопотання про доручення до матеріалів справи витягу з відомостей аналітичного обліку по субрахунку бухгалтерського обліку ТОВ «Вектор-Долина» транспортного засобу, який знаходиться в оренді ДП «Вигодське лісове господарство» з 15.05.2014 по 31.12.2015, згідно договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014.

Заслухавши думку представників сторін, що зявились щодо заявленого клопотання, апеляційний господарський суд відмовив в задоволенні даного клопотання з підстав необґрунтованості неподання вказаного доказу суду першої інстанції.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзивах на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «Вектор-Долина» та скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2017, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (позивач за первісним позовом) та державним підприємством «Вигодське лісове господарство» (відповідач за первісним позовом), укладено договір оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 (далі договір) (а.с.12-13, т.1), за умовами якого, позивач за первісним позовом зобовязувався передати, а відповідач за первісним позовом прийняти в строкове платне користування і сплачувати орендну плату за оренду автомобіля марки та моделі Урал 4320 з причіпом-розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз. рік випуску-2004 р.; серійний номер: кузова, рами: 040201; державний номер: АТ 5801 АА, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області. Причіп-державний номер НОМЕР_2; рік випуск - 2005, з метою перевезення лісо продукції (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, передача транспортного засобу здійснюється за актом передавання- приймання, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками.

Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.5.1 цього договору та закінчується 31.12.2015 (п.5.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Вигодське лісове господарство» заявлено зустрічний позов до ТОВ «Вектор-Долина» з вимогою про визнання недійсним договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 з підстав його фіктивності.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до частини першої статті 759 цього Кодексу за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом частини пятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобовязань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та пятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В постановах Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі № 6-116цс14, від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16 та від 21.01.2015 у справі № 6-197цс14, викладено наступну правову позицію, згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Отже тягар доказування щодо фіктивності договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 лежить на позивачеві за зустрічним позовом ДП «Вигодське лісове господарство».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач за первісним позовом передав, а відповідач за первісним позовом отримав транспортний засіб, а саме: Урал 4320 з причіпом, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу від 15.05.2014 (а.с.14, т.1), який є додатком №1 до договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014. Вказаний акт підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Окрім того, з акту від 15.07.2014 (а.с.56, т.1), який затверджений директором ДП «Вигодське лісове господарство» - ОСОБА_6 та підписаний головним інженером ОСОБА_7, економістом АТЦ ОСОБА_8, механіком АТЦ ОСОБА_9, вбачається, що на території автотранспортного цеху Вигодського Лісгоспу в смт. Вигода по вул. Драгоманова, розміщено транспортний засіб Урал 4320 з номерним знаком АТ 5801 АА.

З акту від 17.11.2014 (а.с.57, т.1), який затверджений директором ДП «Вигодське лісове господарство» - ОСОБА_6 та підписаний головним інженером ОСОБА_7, начальником АТЦ ОСОБА_10, механіком АТЦ ОСОБА_9, вбачається, що на території автотранспортного цеху Вигодського Лісгоспу в смт. Вигода по вул. Драгоманова, розміщено транспортний засіб Урал 4320 з номерним знаком АТ 5801 АА.

З акту від 02.02.2015 (а.с.58-59, т.1), який затверджений директором ДП «Вигодське лісове господарство» - ОСОБА_6 та підписаний головним інженером ОСОБА_7, начальником АТЦ ОСОБА_10, механіком АТЦ ОСОБА_9, вбачається, що станом на 02.02.2015 на території АТЦ ДП «Вигодське лісове господарство» знаходяться транспортні засоби ТОВ «Вектор-Долина» в кількості 31 шт., в тому числі причеп лісовозний за державним номером АТ 1856 ХТ.

Також, вбачається що до Переліку транспортних засобів, техніки та майна ТОВ «Вектор-Долина», які знаходяться на території АТЦ ДП «Вигодське лісове господарство», станом на 06.02.2015 (а.с.60-61, т.1), який затверджений директором ДП «Вигодське лісове господарство» - ОСОБА_6 та підписаний головним інженером ОСОБА_7, начальником АТЦ ОСОБА_10, механіком АТЦ ОСОБА_9 включено транспортний засіб Урал 4320 з державним номером АТ 5801 АА.

Таким чином, з вищезазначених доказів вбачається, що після підписання між сторонами договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 автомобіль марки та моделі Урал 4320 з причіпом-розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз, рік випуску-2004 р.; серійний номер: кузова, рами: 040201; державний номер: АТ 5801 АА, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області. Причіп-державний номер НОМЕР_2; рік випуск 2005, який є обєктом вищезазначеного договору, бу переданий за цим договором та перебував на території, що належна ДП «Вигодське лісове господарство». Вказане підтверджує факт користування ДП «Вигодське лісове господарство» (орендар за договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014).

Окрім того, факт користування вбачається і з акту огляду від 10.06.2014 (а.с.234, т.1), який складено та підписано головним бухгалтером ДП «Вигодське лісове господарство» - ОСОБА_11, начальником АТЦ ДП «Вигодське лісове господарство» - ОСОБА_12, інженером ДП «Вигодське лісове господарство» - ОСОБА_13, старшим оперуповноваженим Долинського міжрайонного відділу УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_14, старшим оперуповноваженим ВБКОЗ УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_15, якими встановлено, що маніпулятор «Велмаш» ОМТЛ 70.02 інвентарний №1014, заводський №9096 установлений на автомобілі марки «Урал» державний номер НОМЕР_3 та зазначено, що вказаний автомобіль знаходиться у селищі Вигода на території автотранспортного цеху ДП «Вигодське лісове господарство». Вказане також підтверджується актом від 16.09.2016 (а.с.242-243, т.1).

Згідно п. 7.4. Статуту ДП «Вигодське лісове господарство» від 10.01.2008 з урахуванням змін (доповнень) до статуту від 12.07.2011 та від 26.11.2013 (а.с.83-97, т.1) директор підприємства укладає договори від імені підприємства, що узгоджується з нотаріально завіреними письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 07.09.2016 (а.с.229, т.1) та від 17.09.2016 (а.с. 230, т.1), з яких вбачається, що ОСОБА_5, як директор ДП «Вигодське лісове господарство», підписував спірний договір оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014.

Відсутність в журналі реєстрації по ДП «Вигодське лісове господарство» (а.с. 102-106, т.1) договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 та його не відображення в довідці №397-04/08 від 20.05.2016 (а.с.117, т.1), бухгалтерській довідці №343-04/08 від 23.05.2016 (а.с.118, т.1), довідці №348-04/08 від 24.05.2016 (а.с.119, т.1), які видані ДП «Вигодське лісове господарство» не спростовує факту укладення та виконання спірного договору, а також не впливає на його чинність, а відтак не є належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки вищезазначені документи є внутрішніми документами, які складені в односторонньому порядку та не є доказами, які відображають обєктивні обставини.

Вищезазначене також спростовує письмові пояснення осіб, які не є сторонами спірного договору, а саме: юрисконсульта ОСОБА_16 та інших працівників ДП «Вигодське лісове господарство» ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_17, про відсутність укладення спірного договору.

Генеральні договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №39/3922373/0903/13 від 24.05.2013 та №39/3922378/0903/14 від 14.05.2014 (а.с.107-115, т.1), акт від 25.01.2016 (а.с.120, т.1) та довідка №31/9/2082 від 17.05.2016 (а.с.116, т.1), видана Територіальним сервісним центром 2642 Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області, в якій зазначено, що автомобіль Урал 4320, державний номерний знак НОМЕР_3, 2004 року випуску, шасі 040201, 05.08.2004 року зареєстрований за гр. ОСОБА_18 не спростовують факту укладення спірного договору, не впливають на його чинність, не входять в предмет доказування по даній справі, не стосуються предмету первісного або зустрічного позову, а тому апеляційним господарським судом не аналізуються.

Наявна в матеріалах справи заява №335-04/08 від 21.04.2016 як повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с.75, т.1) та довідка №5115/108/24/02-2016 від 17.05.2016 (а.с.127, т.1) не є доказами, які підтверджують умисел сторін щодо відсутності наміру створення правових наслідків, які обумовлені спірним договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014, а тому не підтверджує фіктивність даного договору.

Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що в довідці №07-21/71з від 21.10.2014 зустрічної звірки щодо документального та фактичного підтвердження у ТОВ «Вектор-Долина» виду, обсягу, якості операцій та розрахунків для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку ДП «Вигодське лісове господарство» (а.с.157-168, т.1) не відображено факт укладення договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 не свідчить, що такий договір не укладався, а також не впливає на чинність такого договору, оскільки вищезазначена довідка є актом, який відображає результати перевірки контролюючого органу (Державна фінансова інспекція в Івано-Франківській області), що не відображає й не змінює правовідносин, які виникли між сторонами.

Посилання ДП «Вигодське лісове господарство» на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.05.2016 у справі №909/310/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» до відповідача державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про зобов'язання відповідача повернути позивачу причіп-розпуск-Е, ТМЗ 802А, 1990 року випуску, номер шасі (рами) 142274, та стягнення 172 398 грн.38 коп., з них: 144 570 грн.00 коп. - борг з орендної плати за договором оренди; 27 828 грн. 38 коп. - неустойка за прострочення виконання зобов'язань, не стосується предмету спору в даній справі.

Отже, враховуючи вищенаведене, спростовуються доводи позивача за зустрічним позовом ДП «Вигодське лісове господарство» про те, що спірний договір оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 містить ознаки фіктивності. Відтак, позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами фіктивність спірного правочину договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014, а тому висновок суду першої інстанції про фіктивність даного правочину та визнання його недійсним базується на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 ГК України визначено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 283 ГК України, які кореспондуються з положеннями ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Таким чином, між сторонами, внаслідок укладення договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014, який не містить ознак фіктивного правочину, виникли договірні відносини оренди транспортного засобу, а саме автомобіля марки та моделі Урал 4320 з причіпом-розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз. рік випуску-2004 р.; серійний номер: кузова, рами: 040201; державний номер: АТ 5801 АА, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області. Причіп-державний номер НОМЕР_2; рік випуск 2005.

Зі змісту заявленого первісного позову, вбачається, що ТОВ «Вектор-Долина» предявило до ДП «Вигодське лісове господарство» вимогу про стягнення боргу з орендної плати за договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 в сумі 230 490,00 грн. за період з 15.05.2014 по 31.12.2015, неустойки згідно п. 4.8. договору (500,00 грн. за кожен календарний день прострочення) в сумі 11 000,00 грн., яка нарахована за період з 03.01.2016 по 25.01.2016 (22 дні), подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення в сумі 16 776,77 грн., яка нарахована за період з 03.01.2016 по 25.01.2016 (22 дні).

Таким чином, предметом первісного позову є вимога ТОВ «Вектор-Долина» до ДП «Вигодське лісове господарство» про стягнення боргу з орендної плати за договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 в сумі 230 490,00 грн. за період з 15.05.2014 по 31.12.2015; неустойки згідно п. 4.8. договору (500,00 грн. за кожен календарний день прострочення) в сумі 11 000,00 грн., яка нарахована за період з 03.01.2016 по 25.01.2016 (22 дні); подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення в сумі 16 776,77 грн., яка нарахована за період з 03.01.2016 по 25.01.2016 (22 дні).

Згідно п. 3.1. договору оренди, орендна плата за цим договором з урахуванням її індексації за календарний місяць становить 9 850,00 грн. без ПДВ, податок на додану вартість 20% - 1 970,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору оренди, орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок орендодавця в строк до 10-ти банківських днів після здачі актів виконаних робіт.

Обов'язком орендаря, відповідно до п. 2.3. договору оренди, є своєчасна та в повному обсязі сплата орендної плати .

Однак, в порушення договірних зобов'язань відповідач належним чином не сплачував орендну плату, а тому за період з 15.05.2014 по 31.12.2015 утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача склала 230 490,00 грн.

Враховуючи, що спірний договір не є фіктивний та внаслідок його укладення між сторонами виникли договірні відносини оренди транспортного засобу, а відповідачем за первісним позовом (ДП «Вигодське лісове господарство») не спростовано належними та допустимими доказами, факт неналежного виконання взятих на себе відповідачем зобовязань по договору оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 в сумі 230 490,00 грн. за період з 15.05.2014 по 31.12.2015, а тому висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог в цій частині є неправильними.

З цих підстав рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 230 490,00 грн. за період з 15.05.2014 по 31.12.2015 підлягає скасування, а первісний позов в цій частині задоволенню.

Що стосується заявленої позивачем за первісним позовом неустойки згідно п. 4.8. договору (500,00 грн. за кожен календарний день прострочення) в сумі 11 000,00 грн., яка нарахована за період з 03.01.2016 по 25.01.2016 (22 дні), апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 5.2. договору оренди транспортного засобу № 12 від 15.05.2014 року останній закінчив свою дію 31.12.2015 року.

Згідно п. 2.3. договору оренди транспортного засобу № 12 від 15.05.2014 року, після закінчення строку цього договору, орендар не пізніше 2 календарних днів зобовязаний повернути орендодавцеві автомобіль у технічно справному стані на підставі акта передавання-приймання, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками.

Частиною другою статті 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у разі невиконання наймачем обов'язку з повернення речі.

Отже визначена ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних відносин.

Відповідно до п. 4.8 договору, за прострочення повернення орендодавцеві автомобіля, який орендується за цим договором, орендар сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі 500 грн. за кожен календарний день прострочення.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, для застосування наслідків, передбачених ч.2 ст.785 ЦК України необхідна наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов'язання, у відповідності до вимог ст.614 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за первісним позовом вчинялись дії, які були спрямовані на приховання вчинення ним договору оренди та користування спірним транспортним засобом.

Відповідачем за первісним позовом не долучено до матеріалів справи доказів, що підтверджують, що останній не міг повернути транспортний засіб, що був предметом оренди, у звязку з його пошкодженням, знищенням, викраденням чи у звязку з іншими обставинами.

Апеляційний господарський суд, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру неустойки у відповідності до вимог законодавства приходить до висновку про обгрунтованість вимог за первісним позовом неустойки згідно п. 4.8. договору (500,00 грн. за кожен календарний день прострочення) в сумі 11 000,00 грн., яка нарахована за період з 03.01.2016 по 25.01.2016 (22 дні).

Також, з первісної позовної заяви вбачається, що ТОВ «Вектор-Долина» заявлено до стягнення 16 776,77 грн. подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення, яка нарахована за період з 03.01.2016 по 25.01.2016 (22 дні). Апеляційний господарський суд зазначає, що вказана сума (16 776,77 грн.), яка заявлена до стягнення є фіксованою, визначена договором та стягується незалежно від кількості днів прострочення, а тому за своєю правовою природою є штрафом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд, приходить до висновку про обгрунтованість вимог за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 16 776,77 грн. подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість первісних позовних вимог та обґрунтованість зустрічного позову, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2017 скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжного доручення №644 від 23.03.2017 апелянтом сплачено 4262,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно платіжного доручення №676 від 16.05.2017 апелянтом сплачено 1750,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно платіжного доручення №677 від 16.05.2017 апелянтом сплачено 8,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність відшкодування з ДП «Вигодське лісове господарство» на користь ТОВ «Вектор-Долина» 6021,40 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина", б/н від 24.03.2017 задоволити.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2017 в справі №914/330/16 скасувати.

Задоволити первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю Вектор-Долина до відповідача державного підприємства Вигодське лісове господарство про стягнення боргу з орендної плати за договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 в сумі 230 490,00 грн., неустойки в сумі 11 000,00 грн. та подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення в сумі 16 776,77 грн.

Стягнути з державного підприємства Вигодське лісове господарство ( вул. Данила Галицького, 40, селище міського типу Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, код 22186175) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Вектор-Долина (вул. Данила Галицького, 40а, селище міського типу Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, код 33083204) борг з орендної плати за договором оренди транспортного засобу №12 від 15.05.2014 в сумі 230 490,00 грн., неустойку в сумі 11 000,00 грн. та подвійну плату за користування об'єктом оренди за час прострочення в сумі 16 776,77 грн.

Стягнути з державного підприємства Вигодське лісове господарство ( вул. Данила Галицького, 40, селище міського типу Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, код 22186175) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Вектор-Долина (вул. Данила Галицького, 40а, селище міського типу Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, код 33083204) 3874,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з державного підприємства Вигодське лісове господарство ( вул. Данила Галицького, 40, селище міського типу Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, код 22186175) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Вектор-Долина (вул. Данила Галицького, 40а, селище міського типу Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, код 33083204) 6021,40 грн. у відшкодування витрат по сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову державного підприємства Вигодське лісове господарство за участі прокуратури Івано-Франківської області в інтересах державного підприємства Вигодське лісове господарство до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Вектор-Долина про визнання недійсним договору оренди транспортного засобу № 12 від 15.05.2014.

Місцевому господарському суду видати наказ в порядку ст. 116 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлений 09.06.2017.