ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.06.2017 Справа № 904/6174/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Приватного підприємства "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс", м. Івано-Франківськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 83500грн.00коп. та пені у розмірі 11272грн.50коп.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 83500грн.00коп. та пені у розмірі 11272грн.50коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №Т76/86 від 07.10.2016р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2017р. порушено провадження у справі. Справу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.06.2017р.

13.06.2017р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому він заперечує проти заявлених вимог. Відповідач зазначає, що отримав від позивача грошові кошти в розмірі 83500грн.00коп., в межах договірних відносин, поставку товару не здійснив. При цьому, відповідач стверджує, що позивачем неправомірно нарахована пеня. Розглядати справу відповідач просить без участі його повноважного представника.

Позивач 14.06.2017р. надав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" здійснювати дії щодо відчуження грошових коштів з рахунку №2821, відкритого в ПАТ КБ "Приватбанк".

Позивачем 14.06.2017р., також була надана заява про розгляд справи без участі повноважного представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

07.10.2016р. між Приватним підприємством "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" (далі постачальник) підписаний договір поставки №Т76/86 (далі договір). За умовами зазначеного договору постачальник приймає на себе зобовязання передати покупцю у власність товар, а покупець зобовязується сплатити і прийняти вказаний товар.

Згідно з пунктом 2.1 договору товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар, за цінами, що діють на момент надходження коштів. Ціна одного літру товару вказується у рахунку і дійсна протягом дня його виписки.

Положеннями пункту 4.2 договору визначено, що оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунка на наступні реквізити: р/р 2821, ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, .

04.01.2017р. відповідач виставив позивачу рахунок фактуру №0076/0000019 на оплату товару на суму 83500грн.00коп., згідно договору поставки №Т76/86 від 07.10.2016р.

Приватне підприємство "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" відповідно до платіжного доручення №2 від 04.01.2017р., перерахувало відповідачу грошові кошти в розмірі 83500грн.00коп.

При цьому, як вбачається з платіжного доручення №2 від 04.01.2017р., позивач перерахував грошові кошти на рахунок відповідача, зазначений в пункті 4.2 договору. В призначенні платежу зазначено, що оплата здійснюється згідно рахунка фактури №0076/0000019 від 04.01.2017р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" у відзиві, наданому до суду 13.06.2017р., підтвердило отримання від позивача грошових коштів в сумі 83500грн.00коп. Разом з тим, відповідач зазначив, що вказана сума була отримана в межах договірних відносин.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 83500грн.00коп., були перераховані Приватним підприємством "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" в межах господарських відносин за договором поставки №Т76/86 від 07.10.2016р.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з поставки товару, позивач звернувся до нього листом №01 від 10.01.2017р. та вимогою про повернення коштів №03-33 від 24.02.2017р., в яких просив повернути грошові кошти в розмірі 83500грн.00коп. Вимога про повернення коштів №03-33 від 24.02.2017р., містить відмітку представника відповідача про отримання, завірену печаткою підприємства. Відповідно до вказаної відмітки, відповідач отримав вимогу про повернення коштів №03-33 від 24.02.2017р. 24.02.2017р.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 83500грн.00коп., як помилково сплачені в силу приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.

Враховуючи матеріали справи, до відносин, які виникли між сторонами, в частині повернення грошових коштів, має застосовуватись приписи частини другої статті 693 Цивільного кодексу України.

Положеннями частини другої статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, з моменту отримання відповідачем вимоги про повернення коштів №03-33 від 24.02.2017р. зобовязання з поставки товару припинилось, замість нього виникло нове повернення суми в розмірі 83500грн.00коп.

В матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачем товару за договором поставки №Т76/86 від 07.10.2016р., або ж повернення коштів, перерахованих позивачем відповідачу.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

З урахуванням доказів, наданих позивачем та відсутності заперечень відповідача щодо отримання коштів в розмірі 83500грн.00коп. за договором поставки №Т76/86 від 07.10.2016р., господарський суд вважає позовні вимоги Приватного підприємства "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 83500грн.00коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач на підставі пункту 32.3.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" заявив та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 11272грн.50коп. за період з 01.01.2017р. по 05.05.2017р.

Як вбачається з положень пункту 32.3.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", сплата пені передбачає помилковий переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача. Судом встановлено, що грошові кошти в розмірі 83500грн.00коп. були перераховані на рахунок відповідача в межах договору поставки №Т76/86 від 07.10.2016р.

За наведених обставин, позовні вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 11272грн.50коп. задоволенню не підлягають.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення позову, суд встановив, що вона не підлягає задоволенню на наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

При вирішенні питання про забезпечення позову здійснюється оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати її. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, позивачем не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, суду не надано жодних доказів того, що вказані заходи до забезпечення позову можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява позивача ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджена жодним належним доказом.

За наведених обставин заява Приватного підприємства "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Положеннями пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову сплачується судовий збір в сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, позивач мав сплатити до Державного бюджету України 800грн. за подання відповідної заяви. В матеріалах справи відсутні докази здійснення позивачем такої оплати.

У разі відсутності в Господарському процесуальному кодексі України можливості повернення господарським судом заяви у зв'язку з неподанням доказів сплати суми судового збору, суд розглядає зазначену заяву й за відсутності таких доказів, а розподіл відповідних сум судового збору здійснює між сторонами згідно із статтею 49 названого кодексу залежно від результатів розгляду відповідної заяви. Аналогічна позиція викладена в пункті 2.22 постанові Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р.

Враховуючи відмову в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів із забезпечення позову, суд стягує з позивача до Державного бюджету України суму судового збору за подання такої заяви в розмірі 800грн.

Решта судових витрат розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме - розподіляються пропорційно задоволених позовних вимог на обидві сторони.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 83500грн.00коп. та пені у розмірі 11272грн.50коп. задовольнити частково.

Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" про забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" (ідентифікаційний код: 39726851; місцезнаходження: 49051, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 40-А) на користь Приватного підприємства "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" (ідентифікаційний код: 30475245; місцезнаходження: 77356, Івано-Франківська обл., Калуський район, село Завій) суму основної заборгованості у розмірі 83500грн.00коп. та судовий збір в розмірі 1409грн.69коп.

Стягнути з Приватного підприємства "Спеціалізоване лісомисливське науково-дослідне природно-заповідне господарство "Чорний ліс" (ідентифікаційний код: 30475245; місцезнаходження: 77356, Івано-Франківська обл., Калуський район, село Завій) на користь Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Соборному районі м. Дніпра (49027, м. Дніпро, пл. Шевченка, 7, ідентифікаційний код 37989269, р/р 3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, код банку за ), МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891, КБКД 22030001) судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 800грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 14.06.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 19.06.2017р.

Суддя ОСОБА_2