Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" червня 2017 р. Справа № 906/360/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №1537 від 25.01.2017;

від відповідача: не з'явився.;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 6147,68грн.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6137,68грн, з яких: 4814,70грн - основного боргу, 926,31грн - пені, 313,45грн - інфляційних нарахувань, 93,22грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо сплати коштів згідно умов договору оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Надав уточнені розрахунки сум пені та інфляційних нарахувань.

Відповідач відзиву на позов не подав, свого представника в судове засідання не направив. На підтвердження факту направлення відповідачу копії ухвали суду від 01.06.2017, судом долучено до матеріалів справи копію реєстру Ф103 на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції (судова повістка) за 06.10.2017 (а.с.70).

Cудом 13.06.2017 відповідно до ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" здійснено електронний запит № та роздруковано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо відповідача, з якого вбачається, що місце проживання останнього: 11500, АДРЕСА_1 (а.с.71-72).

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений судом про час та місце судового розгляду справи, а тому повторне нез'явлення його представника не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Житомирської філії "ПАТ "Укртелеком" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди комерційної нерухомості №27/87/16 (далі - Договір) (а.с. 8-12), за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування частину нежитлового приміщення (далі - майно), розташованого в м. Овруч, вул. Радянська, 37, загальною площею 11,7м.кв., у тому числі коефіцієнт загальних площ становить 1,25% згідно з планом приміщення - для розміщення офісу.

Відповідно до п.3.1. Договору за домовленістю сторін орендна плата згідно з додатками №3 і №4 до цього договору складається з: плати за нежитлове приміщення:

- плата за місяць оренди майна 31,67грн за 1м.кв. орендованої площі. Крім того, ПДВ (20%) 6,33грн. Всього розмір орендної плати за 1м.кв. орендованої площі становить 38,00грн з ПДВ (20%). Орендна плата за перший місяць оренди за 11,7м.кв. всієї орендованої площі складає 444,60грн з ПДВ (20%);

- плата за послуги з утримання комерційної нерухомості за 11,7м.кв. становить 27,19грн з ПДВ (20%) за місяць.

Пунктом 3.4. Договору сторони передбачили, що послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з комунальних витрат на опалення, охорону, вивіз сміття, витрати на забезпечення обладнання орендаря електроживленням через електромережі ПАТ "Укртелеком", витрат на забезпечення приміщень додатковими зручностями тощо. Повний перелік та вартість даних послуг на дату складання договору вказується в додатку №2.

Згідно п.3.7. Договору орендна плата за перший місяць оренди здійснюється орендарем не пізніше 20 робочих днів після підписання Акту приймання-передачі орендованого майна.

Щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця орендодавець надає орендарю Акт про надані послуги (або рахунок-акт), яким підтверджується обсяг і вартість послуг оренди за попередній місяць. Орендар зобов'язаний підписати Акт про надані послуги (або рахунок-акт) та повернути його орендодавцю не пізніше 20 числа поточного місяця (п.3.8. Договору).

Орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором (п.3.9. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору передача орендарю майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін Акту приймання-передачі майна, форма якого затверджена в додатку №1 до цього договору.

Так, у матеріалах справи знаходиться підписаний повноважними представниками та скріплений печатками сторін акт приймання-передачі майна від 15.02.2016 (а.с. 13), згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до договору №27/87/16 від 05.02.2016 у будинку №37, по вул. Радянській, у м. Овруч частину нежитлового приміщення загальною площею 11,7м.кв. для розміщення офісу.

Таким чином, позивачем свої зобов'язання за договором оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 виконано належним чином.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016, який за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору оренди та договору про надання послуг.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Абзацом 1 частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідач взяті на себе договором оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 зобов'язання щодо своєчасної оплати за оренду майна та послуг з утримання комерційної нерухомості належним чином не виконав.

При цьому, варто зауважити, що відповідно до п.12.1 Договору останній набирає чинності з 15.02.2016 до 14.02.2017 включно та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Водночас, пп.12.4.1 п.12.4 Договору сторони передбачили, що договір може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін з обов'язковим складанням письмового документу за підписами обох сторін.

Так, у матеріалах справи знаходиться додаткова угода №27/1269/16 від 21.10.2016 про розірвання договору оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 (а.с. 65), за умовами якої сторони дійшли згоди щодо розірвання даного договору з 01.11.2016.

Крім того, позивачем подано в матеріали справи акт передачі-приймання, згідно якого 31.10.2016 орендар передав, а орендодавець прийняв відповідно до умов договору №27/87/16 від 05.02.2016 у будинку №37, по вул. Радянській, у м. Овруч частину нежитлового приміщення загальною площею 11,7м.кв. для розміщення офісу (а.с. 66).

Тому, згідно даних позивача та з врахуванням припинення дії договору оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 01.11.2016, станом на день звернення з позовом до суду у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 перед Житомирською філією "ПАТ "Укртелеком" існувала заборгованість за договором оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 у розмірі 4426,85грн (за період лютий 2016 року - жовтень 2016 року).

02.11.2016 позивачем відповідачу направлялася претензія №196 від 02.11.2016 про сплату заборгованості з оренди нежитлового приміщення (а.с. 57). Проте, вказана претензія залишена останнім без відповіді та без задоволення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 4426,85грн боргу за оренду комерційної нерухомості та послуги з утримання даного майна. У частині стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 387,85грн (4814,70грн - 4426,85грн) за безпідставністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 926,31грн пені.

Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.8.2 Договору у разі порушення строків виконання грошових зобов'язань за цим договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд вважає його невірним.

Таким чином, враховуючи факт припинення дії договору оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 01.11.2016, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок суми пені, яка становить 620,12грн та яка підлягає задоволенню. У частині вимог щодо стягнення пені в розмірі 306,19грн (926,31грн - 620,12грн) суд відмовляє в позові.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 93,22грн і 313,45грн - інфляційних втрат.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поряд з цим, суд зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, три відсотки річних та інфляційні втрати підлягають стягненню на підставі закону як вид відшкодування за завдані втрати незалежно від укладення договору та не є штрафними санкціями, право на нарахування яких виникає у зв'язку з невиконанням або несвоєчасним виконанням зобов'язань за договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних, суд вважає його неправильним.

Таким чином, враховуючи факт припинення дії договору оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 01.11.2016, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок суми 3% річних, яка складає 91,25грн та яка підлягає задоволенню. У частині вимог щодо стягнення пені в розмірі 1,97грн (93,22грн - 91,25грн) суд відмовляє в позові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми інфляційних втрат, суд вважає його також неправильним.

Таким чином, враховуючи факт припинення дії договору оренди комерційної нерухомості №27/87/16 від 05.02.2016 01.11.2016, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок суми інфляційних втрат, яка складає 309,19грн та яка підлягає задоволенню. У частині вимог щодо стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 4,26грн (313,45грн - 309,19грн) суд відмовляє в позові.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати боргу суду не надав, і такі в матеріалах справи відсутні.

При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення 4426,85грн - основної заборгованості, 620,12грн - пені, 91,25грн - 3% річних, 309,19грн - інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (11500, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (10014, м. Житомир, вул.Київська, 20; ідентифікаційний код 01184114):

- 4426,85грн - основної заборгованості;

- 620,12грн - пені;

- 91,25грн - 3% річних;

- 309,19грн - інфляційних втрат;

- 1420,06грн - витрат по сплаті судового збору

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.06.17

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1- до справи;

2 - позивачу - за адресою: 10014 м. Житомир, вул. Київська, 20 (рек. з повід.);

3 - відповідачу (рек. з повід.)