ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" червня 2017 р. Справа № 922/4983/14

Вх. номер 18473

Суддя господарського суду Чистякова І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про зміну способу та порядку виконання рішення (вх. №18473 від 06.06.2017) по справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина", м. Алчевськ, 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ТПК" Тропос", м. Алчевськ

про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 3 579 039,80 грн. на предмет іпотеки

За участю представників:

стягувача - не з'явився;

боржника - не з'явився;

3-ої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення (вх. №18473), в якій просить суд в рахунок погашення заборгованості ТОВ "ТПК Тропос" (за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.07.2008, укладеним з АТ "УкрСиббанк") перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" в розмірі 3 579 039,80 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення №1 магазину "Валентина", що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, пр-т Леніна, 24, приміщення 1 та належить Іпотекодавцю на підставі Рішення Перевальського районного суду Луганської області, б/н від 10.12.2001 року, зареєстрованого Комунальним підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" Луганської області 08.02.2002 за №112 в книзі 1, реєстраційний № 13956573 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на вбудоване нежитлове приміщення № 1 магазину "Валентина" та нежиле приміщення №4, що знаходиться за адресою Луганська область, м. Алчевськ, пр-т Леніна, 24, приміщення 4, належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_1 - приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області, 10.10.2005 за реєстром №5135 та зареєстрованого Комунальним підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" Луганської області 23.02.2006 за №113 в книзі 1, реєстраційний №5422432, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, за ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

У зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Ємельянової О.О. повторним автоматизованим розподілом від 06.06.2017 для розгляду заяви визначено суддю Чистякову І.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 червня 2017 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про зміну способу та порядку виконання рішення до розгляду та розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 19 червня 2017 о 11:00 год.

Стягувач в призначене судове засідання не з`явився, проте 14 червня 2017 року до суду надійшло повідомлення (вх.№1264) про надходження на електронну адресу суду від стягувача клопотання про розгляд справи без участі представника стягувача, а також про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, проведення якого він просив доручити Солом'янському районному суду м. Києва.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Вищенаведені електронні документи (клопотання) не відповідають зазначеним вище вимогам, оскільки не містять електронного підпису, що робить неможливим ідентифікувати його автора, у зв'язку з чим вказані клопотання залишені без розгляду та долучені до матеріалів справи.

Боржник в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Копію ухвали господарського суду Харківської області від 09 червня 2017 року розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Review/67036535).

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Враховуючи належне повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за наявними в справі матеріалами та за відсутності представників стягувача, боржника та 3-ї особи.

Розглянувши матеріали справи та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про зміну способу та порядку виконання рішення, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 3 579 039,80 грн., звернути стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина" (відповідач) на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення №1 магазину "Валентина", що знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Алчевськ, проспект Леніна, буд.24, приміщення 1 та належить Іпотекодавцю на підставі Рішення Перевальського районного суду Луганської обл. б/н від 10.12.2001 року, зареєстрованого Комунальним підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" Луганської обл. 08.02.2002 року за №112 в книзі 1, реєстраційний №13956573 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на вбудоване нежитлове приміщення №1 магазину "Валентина" та нежиле приміщення № 4, що знаходиться за адресою Луганська обл., м. Алчевськ, просп. Леніна, буд. 24, приміщення 4, належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_1 - приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської обл. 10.10.2005 року за реєстром №5135 та зареєстрованого Комунальним Підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" Луганської обл. 23.02.2006 року за № 113 в книзі 1, реєстраційний №5422432 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на нежиле приміщення №4 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 0 від 02.07.2008 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.12.2014 р. у справі № 922/4983/14 (суддя Ємельянова О.О.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року рішення господарського Харківської області від 22.12.2014 року у справі № 922/4983/14 скасовано. Прийнято у справі нове рішення, яким позов задоволено. Звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 3 579 039,80 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина" () на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61050, м. Харків, просп. Московський, 60, № 013 (), МФО 351005, А/С 33, м. Київ-68, 02068) на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення №1 магазину Валентина, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Алчевськ, проспект Леніна, буд.24, приміщення 1 та належить Іпотекодавцю на підставі Рішення Перевальського районного суду Луганської обл. б/н від 10.12.2001 року, зареєстрованого Комунальним підприємством Алчевське бюро технічної інвентаризації Луганської обл. 08.02.2002 року за №112 в книзі 1, реєстраційний №13956573 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на вбудоване нежитлове приміщення №1 магазину Валентина та нежиле приміщення № 4, що знаходиться за адресою Луганська обл., м. Алчевськ, просп. Леніна, буд. 24, приміщення 4, належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_1 - приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської обл. 10.10.2005 року за реєстром №5135 та зареєстрованого Комунальним Підприємством Алчевське бюро технічної інвентаризації Луганської обл. 23.02.2006 року за № 113 в книзі 1, реєстраційний №5422432 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на нежиле приміщення №4 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина" (94201, Луганська область, м. Алчевськ, прсп. Леніна, 24, ) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61050, м. Харків, просп. Московський, 60, № 013 (), МФО 351005, А/С 33, м. Київ-68, 02068) витрати по сплаті судового збору за звернення з позовною заявою в розмірі 71580,80 грн. та витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в розмірі 35790,40 грн.

08.04.2015 на примусове виконання постанови від 25.03.2015 видано відповідні накази.

29.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до суду із заявою вх. № 6754 про заміну сторони виконавчого провадження, у якій просило суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" у справі № 922/4983/14.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 березня 2016 року замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (61001, м. Харків, пр.-т. Московський, 60, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (04112,м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32, ) з примусового виконання наказів від 08.04.2015 року господарського суду Харківської області у справі № 922/4983/14.

06.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення (вх. №18473), в якій просить суд в рахунок погашення заборгованості ТОВ "ТПК Тропос" (за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.07.2008, укладеним з АТ "УкрСиббанк") перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" в розмірі 3 579 039,80 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення №1 магазину "Валентина", що знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Алчевськ, пр-т Леніна, 24, приміщення 1 та належить Іпотекодавцю на підставі Рішення Перевальського районного суду Луганської обл., б/н від 10.12.2001 року, зареєстрованого Комунальним підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" Луганської обл. 08.02.2002 за №112 в книзі 1, реєстраційний № 13956573 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на вбудоване нежитлове приміщення № 1 магазину "Валентина" та нежиле приміщення №4, що знаходиться за адресою Луганська обл., м. Алчевськ, пр-т Леніна, 24, приміщення 4, належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_1 - приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської обл., 10.10.2005 за реєстром №5135 та зареєстрованого Комунальним підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" Луганської обл. 23.02.2006 за №113 в книзі 1, реєстраційний №5422432, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, за ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

В обґрунтування поданої заяви стягувач посилається на те, що він не може задовольнити свої вимоги шляхом продажу майна на прилюдних торгах згідно з Законом України "Про виконавче провадження", так як майно боржника знаходиться на території активної фази АТО, де виконавчі дії не проводяться, а тому просить змінити спосіб виконання рішення шляхом надання стягувачеві права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

У п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським судам України роз'яснено, що у застосуванні приписів статті 121 ГПК господарським судам необхідно мати на увазі таке. Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Таким чином, враховуючи викладене слід відзначити, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду. Під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об'єктивно не переробними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 29.12.2015 було винесено постанову по ВП № 47622170 про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої повернуто стягувачеві наказ господарського суду Харківської області по справі № 922/4983/14, виданий 08.04.2015 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві мотивована неможливістю проведення виконавчих дій на території проведення активної фази АТО.

Наведені стягувачем обставини стали підставою для звернення до господарського суду з відповідною заявою про зміну способу та порядку виконання рішення згідно ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, суд вважає, що заява стягувача про зміну способу та порядку виконання рішення не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Згідно з ч.6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

У п.4.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 листопада 2014 року N 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", господарським судам України надано роз'яснення, якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки. З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У Постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року N 6- 1923цс15 міститься висновок про те, що за вимогами частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України "Про іпотеку" підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України "Про іпотеку".

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, а також з аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку" судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що в розумінні норми статті 39 цього Закону зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Аналогічна правова позиція також міститься у Постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року N 6-61цс15.

Стягувачем не надано документального підтвердження визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки за згодою сторін або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, а також не вказано у заяві початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про зміну способу та порядку виконання рішення, оскільки встановлення способу та порядку виконання рішення, зазначеного у заяві стягувача не відповідатиме положенням статті 39 Закону України "Про іпотеку".

На підставі викладеного та керуючись статтями 38, 39, 43 Закону України "Про іпотеку" статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про зміну способу та порядку виконання рішення (вх. №18473 від 06.06.2017).

Суддя Чистякова І.О.