ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р.Справа № 922/354/17

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жельне С.Ч.

судді: Бринцев О.В. , Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ВО ОВЕН", м. Харків
до Приватного транспортного унітарного підприємства "ОСОБА_2В.", д. Дявги, Мінська обл., Республіка Білорусь 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закрите акціонерне страхове товариство "Промтрансінвест" м.Мінськ, Республіка Білорусь
про стягнення коштів 658890,07 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 264 943,93 грн
за участю представників:

позивача: ОСОБА_3 за дов. б/н від 11.01.17 року;

відповідача: ОСОБА_4 за дов. б/н від 08.09.16 року;

3-ої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність "ВО ОВЕН" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного транспортного унітарного підприємства "ОСОБА_2В." (відповідач) про стягнення коштів у розмірі 658890,07 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 264 943,93 грн та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем покладених на нього зобов'язань в частині взятих на себе зобов'язань щодо збереження товару при виконанні перевезення вантажу згідно договору №007-07/15 про організацію перевезень вантажів в міжнародному сполученні від 14.07.2015р. за маршрутом м.Мінськ (Республіка Білорусь) до м.Харків (Україна)

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.01.2017 року порушено провадження у справі №922/354/17 та зупинено провадження у справі № 922/354/17 до повернення доручення про вручення Приватному транспортному унітарному підприємства "ОСОБА_2В" ухвали господарського суду Харківської області від 30.01.2017 року.

23.02.2017 року від Економічного суду Мінської області надійшли документи про виконання судового доручення господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 01.03.2017 року поновлено провадження у справі № 922/354/17 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.03.2017 року на 12:00 год.

23.02.2017р. (вх.№6356) та 27.02.2017р.(вх.№6560) до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Закрите акцінерне страхове товариство "Промтрансінвест" (220039, Республіка Білорусь, м.Мінськ, вул.Воронянского,7а). Дане клопотання обгрунтоване тим, що відповідальність перевізника ПТУП "ОСОБА_2В." застрахована у ЗАСО "Промтрансінвест", відповідно до Страхового полюсу від 02.10.2015 відшкодування збитків за втрачений груз сплачувало ЗАСО "Промтрансінвест",а тому за таких підстав, на думку відповідача рішення у даній справі може вплинути на права і обов'язки даної особи, що не є стороною у справі.

27.02.2017 року від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (вх.№465), окрім цього супровідним листом (вх.№6559) відповідачем надано додаткові документи, які після їх огляду були долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2017р. у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи відмовлено, розгляд справи відкладено на 04.04.2017р.

27.03.2017р. за вх.№10269 від відповідача через канцелярію суду надійшло повторне клопотання про залучення до участі у справі про залучення до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Закрите акціонерне страхове товариство "Промтрансінвест" (220039, Республіка Білорусь, м.Мінськ, вул.Воронянского,7а).

30.03.2017р. за вх.№10719 від позивача надійшло письмове пояснення на відзив відповідача на позовну заяву, дане пояснення було долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 04.04.2017р. задоволено клопотання (вх.№10269) відповідача та залучено до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Закрите акціонерне страхове товариство "Промтрансінвест" (220039, Республіка Білорусь, м.Мінськ, вул.Воронянского,7а).

Також цією ухвалою справу №922/354/17 призначено до колегіального розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 06.03.2017р., для розгляду справи № 922/354/17 визначено персональний склад колегії суддів: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Бринцев О.В., Хотенець П.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.04.2017р. справу призначено до розгляду у судовому засіданні 17.05.2017р. об 11:30 год.

Ухвалою суду від 17.05.2017р. розгляд справи було відкладено на 14.06.2017р.

12.06.2017р. від представника відповідача на адресу суду надійшло письмове пояснення (вх.№19326) в якому зазначає, що відповідно до ст.2 Протоколу до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 05.07.1978 р. (ратифікований 16.10.2012) було внесено зміни до ст. 23 Конвенції, а саме пункту 3 в якому зазначено, що розмір відшкодування не може перевищувати 8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто. Крім цього, до цієї статті були додані пункти 7,8 та 9.

У судовому засіданні 14.06.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі з підстав його необгрунтованості та неправомірності заявлених вимог.

Третя особа уповноваженого представника у призначене судове засідання не направила, проте через канцелярію суду 02.06.2017 надала заперечення на позовну заяву (вх.№18268), за змістом якого просить відмовити у позовних вимогах у повному обсязі, окрім цього просить справу розглядати без її участі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (ОСОБА_2 України від 17.07.1997 року №475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані додаткові докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

01.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВО ОВЕН" (Покупець, Позивач) та ТОВ "ПромКомплектПрибор" (Постачальник) було укладено контракт №01/03/16 за умовами якого Продавець передає, а Покупець приймає вироби, матеріали виробничо-технічного призначення на умовах СРТ м.Харків, згідно правил ІНКОТЕРМС 2010, відповідно до спеціифікацій до контракту (п.1.1. Контракту)

Так, на виконання умов даного контракту, 19.08.2016 між Постачальником та Покупцем була підписана специфікація №15 на поставку партії товару на загальну суму 1 013 850,67 російських рублів. (а.с.15-17)

14.07.2015р. між Приватним транспортним унітарним підприємством "ОСОБА_2В." (Перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПромКомплектПрибор» (Замовник) було укладено Договір №007-07/15 про організацію перевезень вантажів в міжнародному сполученні (договір), відповідно до умов якого Замовник забезпечує відправку, отримання та оплату перевезення, а Перевізник зобов"язується здійснити перевезення ввіреного йому Замовником вантажу та видати його уповноваженому на отримання товару особі (грузоотримувачу) (п.1.2. Договору).

Пунктом 2.1. зазначеного договору сторони втановили, що перевезення здійснюється у відповідності з умовами Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 р. (СМR).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015р. Якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до закінчення строку його дії не попередить іншу сторону про розірвання цього договору, такий договір продовжує свою дію на наступний календарний рік на тих самих умовах (п.10.3,10.4 договору).

Згідно Заявки ТОВ "ПромКомплектПрибор" на організацію доставки вантажу за вих №б/н від 18.08.2016 (а.с.89), Відповідач повинен був здійснити перевезення товару на адресу Позивача згідно маршруту м.Мінська (Республіка Білорусь) до м.Харків (Україна).

Факт передачі Постачальником (ТОВ "ПромКомплектПрибор") зазначеного у специфікації №15 від 19.08.2016р. товару Відповідачу підтверджується товарно-транспотною накладною №0782197 від 19.08.2016р. (а.с.26) та міжнародною товарно-транспорною накладною CMR №35 від 19.08.2016р.(а.с.30)

Як зазначає Позивач, у позовній заяві, причеп держ. номер А0594В-5 з вантажем, що належить позивачу було втрачено перевізником після перетину митного кордону України.

Обставини, щодо викрадення вантажу та його втрати Перевізником підтверджуються Довідкою №18СВ/202/2016 від 06.10.2016 (а.с.94) наданою НПУ ГУ НП в Житомирській області, за змістом якої зазначається про проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001204, яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за фактом крадіжки невідомими особами 21.08.2016 року на території Житомирського району на автодорозі "Житомир Черняхів" причепу бортового моделі IN PROIZV FLAMINGO GG303 д.н.з А0594В5, 1993 року випуску, сріблястого кольору, який належить ПТУП "ОСОБА_2В." та в якому знаходився вантаж отримувача - ТОВ "ОВЕН" на загальну вартість 1 013 850,67 рублів РФ.

Відповідно до інвойсу №Т-30 від 19.08.2016 року вартість вантажу визначена у розмірі 1013 850,67 російських рублів, що еквівалентно сумі 405540,27 гривень за офіційним курсом НБУ.

Судом встановлено, що Приватнитним транспортним унітарним підприємством "ОСОБА_2В." у відповідності до Конвенції КДПВ було здійснено необхідне страхування вказаного перевезення та 02.01.2015 укладено договір страхування-страховий поліс ПЕ 0210903 з ЗАСО "Промтрансінвест" (третя особа).

14.11.2016р. було складено страховий акт №85/16-16-05, відповідно до розрахунку сума страхового відшкодування склала 354 960,60 російських рублів, що еквівалентно сумі 140 596,34 грн. за офіційним курсом НБУ. (а.с.96-97).Дані кошти були перераховані ТОВ "ВО ОВЕН" у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1960 від 15.11.2016р.

У своїх запереченнях Відповідач та третя особа вказували, що розмір страхового відшкодування у розмірі 354960,60 рублів РФ було розраховано відповідно до ліміту розміру відшкодування збитків встановленому п.3 ст.23 Конвенції КДПВ.

Позивач, посилаючись на п.6.6 Договору про організацію перевезень вантажів в міжнародному сполученні №007-0715 від 14.07.2016 та ч.1 ст.17 Конвенції КДПВ, наполягав на тому, що оскільки Відповідач не забезпечив схоронність та цілісність вантажу з моменту його отримання від Постачальника і до моменту вручення Покупцю, вартість збитків має бути йому відшкодована у повному розмірі втраченого вантажу, а саме у розмірі 658 890,07 російських рублів, що еквіваленто сумі 264 943,93 грн.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч.1-3 ст. 623 Цивільного кодексу України).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. (п.1 ст.17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (з урахуванням змін, внесених протоколом від 05.07.1978р. - дата приєднання України 16.10.2012р.) (далі -КДПВ)

Відповідно до пунктів 1,3 ст.23 КДПВ якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов'язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Однак розмір відшкодування не може перевищувати 8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто .

Розрахунковою одиницею, зазначеною в цій Конвенції, є одиниця спеціальних прав запозичення, визначена Міжнародним валютним фондом (XDR). Сума, зазначена в пункті 3 цієї статті, перераховується в національну валюту держави, суд якої розглядає відповідну справу, на підставі вартості цієї валюти станом на дату винесення рішення чи на дату, погоджену Сторонами. Виражена в спеціальних правах запозичення вартість національної валюти держави, яка є членом Міжнародного валютного фонду, розраховується згідно з методом оцінки, що застосовується Міжнародним валютним фондом станом на відповідну дату до своїх операцій та угод. Виражена в спеціальних правах запозичення вартість національної валюти держави, яка не є членом Міжнародного валютного фонду, розраховується за методом, визначеним цією державою (п.7 ст. 23 КДПВ).

Пуктом 6.6. Договору про організацію перевезень вантажів в міжнародному сполученні №007-0715 від 14.07.2016 сторони встановили, що перевізник несе відповідальність за повну або часткову втрату вантажу або його пошкодження з моменту прийняття вантажу і до моменту його передачі. Збиток відшкодовується у розмірі вартості ванатажу у місці та у час прийняття вантажу до перевезення і не може перевищувати рівня, встановленого міжнародними конвенціями і угодами.

Враховуючи наведене, перевізник зобов'язаний компенсувати втрату вантажу в розмірі, що не може перевищувати 8,33 XDR за кілограм відсутньої ваги брутто .

Згідно CMR-накладної №35 від 19.08.2016 (графа 11) вага брутто вантажу складає 483,29 кг.

Межа відповідальності перевізника за втрату вантажу під час здійснення перевезення складає 8,33 XDR х 483,29 кг.

Виходячи із встановленої ст.23 Конвенції КДПВ межі відповідальності перевізника і ваги вантажу, зазначеного в CMR-накладній, розмір відшкодування за втрачений вантаж складає 354 960,60 рублів РФ.

Положенням ст. 24 КДПВ унормовано, що відправник може, за умови сплати узгодженої надбавки до провізного платежу, задекларувати у вантажній накладній вартість вантажу, що перевищує ліміт, зазначений в пункті 3 статті 23, і в такому випадку декларована сума замінює такий ліміт. Однак в CMR-накладній №35 від 19.08.2016 декларація про вартість вантажу чи декларація про додаткову цінність вантажу сторонами договору перевезення зазначено не було,не була погоджена і, відповідно, сплачена перевізнику надбавка до перевізної плати, в зв'язку із чим, при розрахунку відшкодування збитків за втрачений вантаж в даному випадку застосовується обмеження, встановлене ст.23 Конвенції КДПВ.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що правові підстави для виплати Позивачу збитків за втрачений вантаж у більшому розмірі відсутні, а тому у задоволенні позову має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 49 Господарського кодексу України, при відмові у позові, судові витрати у даній справі повністю покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 19.06.2017 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6