ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р.Справа № 916/599/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ТОВ «Горяц-Т» ОСОБА_1 за довіреністю;

від ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» - ОСОБА_2 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т»

на рішення господарського суду Одеської області від 13 червня 2016 року

по справі №916/599/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єреміївський мясокомбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т»

про стягнення 273482,54грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 08.06.17р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

14.03.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Єреміївський мясокомбінат» (надалі позивач, ТОВ «Єреміївський мясокомбінат») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (надалі відповідач, ТОВ «Горяц-Т»), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг за договором поставки №869/13 від 02.04.2013р. 252604,33грн., 1334,92грн. 3% річних, 19543,29грн. пені та витрати по сплаті судового збору 4791,24грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.04.2013р. між ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» (Постачальник) та ТОВ «Горяц-Т» (Покупець) був укладений договір поставки з відстроченням платежу №869/13 (надалі Договір від 02.04.2013р.). Позивачем належним чином були виконані умови вищезазначеного договору, проте відповідач не виконував свої зобовязання за договором у повному обсязі, у звязку із чим за останнім утворилась заборгованість у сумі 252604,33грн, на яку ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» нараховані 3% річних та пеня у вищезазначених сумах.

З посиланням на норми ст.ст.526, 550, 551, 625 ЦК України, ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» просило суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

28.04.2016р. ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» подало місцевому господарському суду уточнену позовну заяву, в якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг - 132604,33грн., 1334,92грн. 3% річних, 19543,29грн. пені та витрати по сплаті судового збору 4791,24грн.

24.05.2016р. ТОВ «Горяц-Т» подало суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому зазначило що борг відповідача перед позивачем складає 20658,70грн., а не 132604,33грн., як то зазначає ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» у своїй позовній заяві.

03.06.2016р. відповідач подав місцевому господарському суду клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступне питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» розмір заборгованості за поставлений ТОВ «Горяц-Т» товар за весь період дії договору поставки з відтермінуванням платежу №869/13 від 02.04.2013р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. (суддя Степанова Л.В.) уточнену позовну заяву задоволено у повному обсязі стягнуто з ТОВ «Горяц-Т» на користь ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» 132604,33грн. основного боргу, 19543,29грн. пені, 1334,92грн. 3% річних, 4102,24грн. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.15,16, 712, 655, ч.1 ст.692, ст.ст.627,549, 625 ЦК України, ст.173,175, 193, ч.2 ст.218, ст.230 ГК України та вмотивовано тим, що 02.04.2013р. ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» (постачальник) та ТОВ «Горяц-Т» (покупець) був укладений Договір поставки №869/13, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставляти покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар, відповідно до вимог цього Договору. За період з квітня 2013р. по лютий 2016р. позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну суму 5868328,98грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями видаткових накладних. Відповідач частково розрахувався за отриманий товар на суму 4026000грн. та відповідачем було повернуто товар на загальну суму 1575925,22грн., що підтверджується наданим позивачем реєстром взаєморозрахунків за період з 01.04.2013р. по 24.05.2016р. та накладними на повернення товару. Також між сторонами були підписані акти взаємозаліків на загальну суму 133799,43грн., що також підтверджується наданим позивачем реєстром взаєморозрахунків за період з 01.04.2013р. по 24.05.2016р. (акт взаємозаліку на суму 9573,14грн. не підписаний двома сторонами, однак в судовому засіданні відповідач не заперечував проти зарахування зазначеної суми). В січні 2016р. між позивачем та відповідачем було підписано акт звірки розрахунків на суму 238954,51грн. Враховуючи часткову сплату відповідачем товару, часткове повернення товару, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 132604,33грн. Позивачем правомірно нараховано відповідачу 3% річних та пеню у звязку із порушенням останнім умов Договору від 02.04.2013р., у звязку із чим уточнені позовні вимоги ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду від 13.06.2016р., ТОВ «Горяц-Т» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 41536,91грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, судом допущене неповне зясування обставин, що мають значення для справи, рішення підлягає скасуванню з наступних підстав:

- 03.06.2016р. відповідач подав суду клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи, на вирішення експертам було запропоновано поставити питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача розмір заборгованості за поставлений ТОВ «Горяц-Т»товар за весь період дії договору поставки з відтермінуванням платежу №869/13 від 02.04.2013р. Проте з невідомих причин зазначене клопотання судом проігноровано та залишено поза увагою;

- в порушення умов п.3.12 Договору Постачальником не було прийнято товар, який підлягає поверненню на загальну суму 90176,71грн. Згідно Додатку №1 до Договору від 02.04.2013р. позивач повинен сплачувати відповідачу платежі за послуги з реклами. Станом на 23.05.2016р. заборгованість позивача по сплаті послуг з просування товарів складає 21768,92грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем повинна бути зменшена на 111945,63грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2016р. прийнято апеляційну скаргу ТОВ «Горяц-Т» до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

13.07.2016р. ТОВ «Горяц-Т» подало суду апеляційної інстанції клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи, на вирішення якої просило поставити наступне питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» розмір заборгованості за поставлений ТОВ «Горяц-Т» товар за весь період дії договору поставки з відтермінуванням платежу №869/13 від 02.04.2013р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. у справі №916/599/16 призначено судову економічну експертизу на вирішення якої поставлене питання: - Визначити розмір заборгованості ТОВ Горяц-Т перед ТОВ Єреміївський мясокомбінат по оплаті за товар, поставлений у період з 02.04.2013р. по 01.03.2016р. за договором поставки №869/13 від 02.04.2013р., станом на 28 квітня 2016 року та станом на 13 червня 2016 року; доручено проведення судової експертизи судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (65000, м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 21); попереджено експертів про кримінальну відповідальність, встановлену ст.ст.384, 385 КК України; в розпорядження експертів надано матеріали справи №916/599/16; зобовязано ТОВ Єреміївський мясокомбінат та ТОВ Горяц-Т надати на вимогу експертів документи, необхідні для проведення експертизи; зобовязано ТОВ Горяц-Т здійснити оплату рахунку за проведення експертизи в строк 5 робочих днів після одержання рахунку експертної установи; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової економічної експертизи та/або повернення матеріалів справи №916/599/16 до Одеського апеляційного господарського суду.

28.07.2016р. матеріали справи №916/599/16 надіслані Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

13.04.2017р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/599/16 разом з висновком №3844/3874 від 31.03.2017р. судової економічної експертизи по матеріалам господарської справи №916/599/16.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.04.2017р. апеляційне провадження у справі №916/599/16 поновлено.

18.05.2017р. та 01.06.2017р. ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Єреміївський мясокомбінат», відповідно, подали суду додаткові письмові пояснення.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 02.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Єреміївський мясокомбінат» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (Покупець) було укладено договір поставки з відстроченням платежу №869/13 (надалі - Договір від 02.04.2013р.) відповідно до умов п.1.1 якого Постачальник зобовязується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати товар у відповідності до умов цього договору.

Відповідно до п.2.1 Договору від 02.04.2013р. поставка товару здійснюється за узгодженими сторонами цінами, вказаними в Прейскуранті (Специфікаціях). При цьому Постачальник зобовязується не збільшувати ціни, вказані в Прейскуранті (Специфікаціях), протягом 30 днів з моменту їх узгодження сторонами.

Поставка товару здійснюється на умовах DDР-склад Покупця (ІНКОТЕРМС 2000) одною або кількома партіями у відповідності до Специфікацій або накладних, які складаються на кожну партію товару (п.3.1. Договору від 02.04.2013р.).

У пункті 3.12 Договору від 02.04.2013р. сторони визначили, що за _______днів до закінчення терміну придатності або реалізації Товару/по закінченню терміну придатності або реалізації Товару Постачальник зобовязується прийняти такий Товар з оформленням відповідних товарно-транспортних та бухгалтерських документів (накладних, товаротранспортних накладних).

Згідно із п.4.1 Договору від 02.04.2013р. оплата кожної окремої партії товару (визначеній в накладній) Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту її отримання /реалізації.

Відповідно до п.4.3 Договору від 02.04.2013р. Покупець не оплачує Товар, який належить до повернення (неякісний, бракований, зі строками придатності/зберігання, які закінчилися згідно п.3.12 цього Договору).

Кожна зі сторін за кожен день прострочення виконання будь яких своїх зобовязань сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час прострочення (п.5.2 Договору від 02.04.2013р.).

Відповідно до п.8.1. Договору від 02.04.2013р. договір укладений на невизначений строк та діє до його припинення за погодженням сторін за підставами, передбаченими чинним законодавством.

Звертаючись до суду з позовом та в подальшому уточнивши позовні вимоги під час розгляду справи ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» зазначило, що на виконання умов Договору від 02.04.2013р. за період з 01.01.2016р. по 01.03.2016р. поставило ТОВ «Горяц-Т» продукцію на загальну суму 277712,59грн. Відповідач за зазначений період частково сплатив вартість поставленої продукції у сумі 195000грн. та повернув частину продукції на загальну суму 59489,63грн. у звязку з чим станом на день подання позову по даній справі заборгованість відповідача складала 252604,33грн. На цю суму позивачем були нараховані пеня та три проценти річних 11.04.2016р. (під час розгляду справи в суді першої інстанції) ТОВ «Горяц-Т» сплатило позивачу частину заборгованості у сумі 120000,00грн., у звязку з чим станом на день розгляду справи заборгованість відповідача за поставлену продукцію складає 132604,33грн., при цьому 3% річних та пеня нараховані за 71 день прострочення оплати основної заборгованості у сумі 229381,37грн., що була наявна станом на 01.01.2016р.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 173, ч.1 ст.175 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2013р. між ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» та ТОВ «Горяц-Т» було укладено договір поставки з відстроченням платежу №869/13 відповідно до умов якого позивач зобовязався поставляти відповідачу, а відповідач зобовязався приймати та оплачувати товар у відповідності до умов договору.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (копіями видаткових накладних) підтверджено, що за період дії договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 5868328,98грн. ТОВ «Горяц-Т» частково розрахувалось з ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» за отриманий товар на суму 4026000грн. та відповідачем було повернуто товар на загальну суму 1575925,22грн., що підтверджується наданим позивачем реєстром взаєморозрахунків за період з 01.04.2013р. по 24.05.2016р. та накладними на повернення товару.

Крім того, між ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» та ТОВ «Горяц-Т» були підписані акти зваємозаліків на загальну суму 133799,43грн., що також підтверджується наданим ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» реєстром взаєморозрахунків за період з 01.04.2013р. по 24.05.2016р. (акт взаємозаліку на суму 9573,14грн. не підписаний двома сторонами, однак в судовому засіданні суду першої інстанції відповідач не заперечував проти зарахування зазначеної суми).

Також в січні 2016р. між ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» та ТОВ «Горяц-Т» було підписано акт звірки розрахунків на суму 238954,51грн.

11.04.2016р. ТОВ «Горяц-Т» сплатило ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» 120000грн.

На виконання ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. по даній справі Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена судова економічна експертиза та оформлено висновок №3844/3874 від 31.03.2017р.

У висновку судової економічної експертизи №3844/3874 від 31.03.2017р. експертом ОСОБА_3 зазначено, що проведеними дослідженнями по наданим матеріалам справи в межах компетенції експерта-економіста заборгованість ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» по оплаті за товар, поставлений у період з 02.04.2013р. по 01.03.2016р. за договором поставки №863/13 від 02.04.2013р. з урахуванням вимог п.2.3 Договору б/н від 02.04.2013р. та пунктів 3.12, 4.3 договору №869/13 від 02.04.2013р. підтверджується:

- станом на 28.04.2016р. в сумі 115810,63грн., а не в сумі 132604,33грн, як зазначено в уточненій позовній заяві ТОВ «Єреміївський мясокомбінат». Різниця складає 16793,70грн. (132604,33грн.-115810,63грн.) за рахунок невключення ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» у підсумковий розрахунок накладної повернення постачальнику №ВН-М8-0044040 від 19.01.2016р. на суму 1024,78грн. (т.21, а.60) та невідображення актів наданих послуг відповідно до п.2.3 Договору від 02.04.2013р. на суму 15768,92грн. та при умові відображення за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Горяц-Т» відповідних актів;

- станом на 13.06.2016р. в сумі 19633,44грн. (115810,63грн.-6000грн.-90176,69грн.).

Спростувати чи підтвердити суму станом на 13.06.2016р. 90176,69грн., як заборгованість в межах експерта-економіста не надається за можливе.

Після дослідження вищезазначеного висновку в засіданні суду апеляційної інстанції представником ТОВ «Горяц-Т» не надано суду належних доказів відображення ТОВ «Горяц-Т» актів наданих послуг на суму 15768,92грн. в бухгалтерському обліку, при цьому надана довідка, підписана бухгалтером та директором Товариства, не містить даних щодо того, як саме в бухгалтерському обліку відображається сума 15768,92грн. по актам наданих послуг (бухгалтерські проводки, дані регістрів бухгалтерського обліку).

З цих підстав колегія суддів відхиляє довідку від 08.06.2017р. вих№118 як доказ, що не відповідає вимогам допустимості та належності доказів в господарському процесі (ст.34 ГПК України).

Стосовно суми заборгованості у розмірі 90176,69 грн., спростувати чи підтвердити яку експерт не вважає за можливе, колегія суддів, вивчивши дослідницьку частину висновку експертизи, встановила, що такий висновок обумовлений відсутністю у судового експерта даної кваліфікації компетенції для вирішення питання, чи підлягав прийняттю ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» повернутий ТОВ «Горяц-Т» товар на суму 90176,69грн. відповідно до пунктів 3.12 та 4.3 договору №869/13 від 02.04.2013р.

Колегія суддів вважає таку позицію експерта вірною, оскільки описане питання лежить у правовій площині та саме суд має надати юридичну оцінку правовідносинам сторін в цій частині.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується дослідницькою частиною висновку експертизи (сторінка 14 Висновку), що на суму 90176,69грн. відповідач склав накладну на повернення товару до ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» №ВН-МЗ-077686 від 26.05.2016р., тобто коли спір вже перебував на вирішенні в суді першої інстанції.

Дана накладна підписана тільки з боку ТОВ «Горяц-Т» та не містить зазначення, з яких торгових точок відповідача повертається товар, на відміну від інших подібних накладних на повернення товару, складених у період з 02.04.2013р. по 28.04.2016р. З цих підстав експерт зазначив, що накладна на повернення товару від 26.05.2016р. є зведеною.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що накладна від 26.05.2016р. не є належним доказом повернення товару у порядку, передбаченому п.3.12 договору №869/13, є односторонньо складеним документом, колегія суддів вважає безпідставним твердження відповідача, що товар на суму 90176,69грн. не підлягає оплаті як такий, що підлягав прийняттю ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» як повернутий від відповідача згідно умови п.4.3 договору.

З висновку експертизи також убачається, що експерт до складу суми 16793,70грн., що становить різницю між сумою заборгованості, заявленою до стягнення станом на дату уточнення позовних вимог 28.04.2016р., та станом на дату прийняття рішення судом 13.06.2016р., та сумою боргу, визначеною експертом, включив накладну на повернення товару №ВН-М8-044040 від 19.01.2016р. на суму 1024,78грн., яка нібито не включена позивачем у підсумковий розрахунок боргу.

Суд апеляційної інстанції відхиляє висновок експерта в цій частині, оскільки його вмотивування в дослідницькій частині суперечить наявним у справі доказам.

Так, в матеріалах справи наявна копія накладної «повернення постачальнику» №ВН-М8-0044040 від 19.01.2016р. на суму 1024,78грн., підписана обома сторонами (т.21, а.с.60) та ідентична їй повністю (номер, дата, асортимент) накладна на повернення (т.21, а.с.76), але на суму 906,31грн., яка також підписана постачальником та покупцем (візуально підписи, їх розташування та інше є відмінними від накладної на а.с.60, т.21).

Грунтовних та зрозумілих пояснень з цього питання представниками сторін не надано, представник позивача зазначив, що у позивача відсутня така накладна. За таких обставин, колегія суддів вважає, що повернення ТОВ «Горяц-Т» товару на суму 1024,78грн. не може вважатись доведеною обставиною, оскільки в протилежному випадку буде ґрунтуватись на суперечливих та взаємовиключних доказах.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування наявності у останнього заборгованості перед позивачем у розмірі 132604,33грн.

Отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що враховуючи часткову сплату відповідачем товару, часткове повернення товару, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 132604,33грн. та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 19543,29грн. пені за період з 01.01.2016р. по 11.03.2016р. та 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.230 ГК України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно із ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно із ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами п.5.2 Договору від 02.04.2013р. сторони визначили, що кожна зі сторін за кожен день прострочення виконання будь яких своїх зобовязань сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час прострочення.

Відповідно до 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В додатки до позовної заяви ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» було надано розрахунок штрафних санкцій за Договором від 02.04.2013р. (т.1, а.с.17) відповідно до якого пеня за період з 01.01.2016р. по 11.03.2016р. складає 19543,29грн.; 3% річних за цей самий період - 1334,92грн. (71 день прострочення).

Суд апеляційної інстанції, перевіривши вищезазначений розрахунок, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правильності зазначеного розрахунку, а отже і обґрунтованості позовних вимог ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» про стягнення з відповідача пені та 3% річних на підставі ст.ст.549-551, 625 ч.2 ЦК України та умови п.5.2 Договору.

Твердження ТОВ «Горяц-Т» стосовно того, що його заборгованість має бути зменшена судом на 90176,71грн. (вартість товару, який позивач мав прийняти відповідно до п.4.3. Договору від 02.04.2013р., але не прийняв) колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до умов п.3.12 Договору від 02.04.2013р. по закінченню терміну придатності або реалізації Товару Постачальник зобовязується прийняти такий Товар з оформленням відповідних товарно-транспортних та бухгалтерських документів (накладних, товаротранспортних накладних). Матеріали справи не містять доказів оформлення зазначених у п.3.12 Договору документів на суму 90176,71грн., що детально описано вище по тексту постанови.

Стосовно необґрунтованості розрахунків пені та 3% річних, слід зазначити, що скаржник не наводить будь-якого контррозрахунку навіть на ту суму заборгованості, яку він визнає. Разом з цим, посилання ТОВ «Горяц-Т» на помилковість розрахунку пені та річних на всю суму заборгованості, а не по кожній окремій партії товару, колегія суддів до уваги не приймає. Адже розрахунок пені та 3% річних здійснений позивачем на суму заборгованості станом на 01.01.216р., за період прострочення 01.01.2016р.- 11.03.2016р. (наявність та розмір якої відповідачем не спростований) на суму 229381,37грн. (т.1, а.с.17) основного боргу, що відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Разом з цим, за висновком експерта (сторінка 13 Висновку) підтверджується основний борг ТОВ «Горяц-Т» станом на 01.01.2016р. у сумі 238954,51грн., тобто у більшій сумі ніж та, на яку позивачем нараховані пеня та річні, яка також відображена як узгоджений борг в Акті звірки взаєморозрахунків (т.1, а.с.15), підписаному сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильність висновків місцевого господарського суду з урахуванням обставин, встановлених в суді апеляційної інстанції при повторному розгляді справи, тому до уваги не приймаються як підстава для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського від 13.06.2016р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає та залишається без змін судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.99,101-103,105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 13.06.2016р. у справі №916/599/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 13.06.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.