ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Справа № 902/515/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Бондар С.В. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Вінниця (далі - територіальне відділення АМК),

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.03.2017

зі справи № 902/515/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго", м. Вінниця (далі - ПАТ "Вінницяобленерго"),

до територіального відділення АМК

про визнання протиправним та скасування рішення,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання", м. Вінниця (далі - ТОВ "ЖЕО").

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - Іваніцького Ю.В., Стеценка І.В., Щербатюк О.П.,

відповідача - Драпака Ю.П.,

третьої особи - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) про визнання недійсними пунктів 3, 5, 7 рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 07.04.2016 № 27-рш у справі № 03-08/75-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - оспорюване рішення).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 16.11.2016 (колегія суддів у складі: Матвійчук В.В. - головуючий, Маслій І.В. і Тісецький С.С.), у позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 (колегія суддів у складі: Демянчук Ю.Г. - головуючий, Юрчук М.І. і Крейбух О.Г.):

- апеляційну скаргу ПАТ "Вінницяобленерго" задоволено;

- рішення господарського суду Вінницької області від 16.11.2016 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено;

- визнано недійсними та скасовано пункти 3, 5, 7 оспорюваного рішення;

- стягнуто з територіального відділення АМК на користь ПАТ "Вінницяобленерго" 1 378 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України територіальне відділення АМК просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.03.2017, а рішення господарського суду Вінницької області від 16.11.2016 залишити в силі. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваного судового рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Вінницяобленерго" заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість та про повноту і всебічність розгляду справи апеляційним господарським судом, та просить оскаржувану постанову залишити без змін.

Від ТОВ "ЖЕО" відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суд першої інстанції у розгляді справи виходив з таких обставин та висновків.

Згідно з оспорюваним рішенням:

1) визнано, що ПАТ "Вінницяобленерго" протягом лютого 2013 року - квітня 2015 року займало монопольне становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом у територіальних межах Вінницької області (в межах електричних мереж, що перебували у власності чи користуванні ПАТ "Вінницяобленерго") з часткою 100%;

2) визнано, що ТОВ "ЖЕО" займало монопольне становище з часткою 100 % на ринку житлового фонду м. Вінниці [визначеного зоною обслуговування відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.01.2013 № 25 (із змінами)], у т.ч.:

- протягом періоду з лютого по березень 2013 року, за винятком житлового будинку № 9 по вул. Скалецького, виведеного із зони обслуговування згідно з відповідним рішенням виконкому Вінницької міської ради;

- протягом періоду з квітня по червень 2013 року, за винятком житлового будинку № 13 по вул. Чкалова, виведеного із зони обслуговування згідно з відповідним рішенням виконкому Вінницької міської ради з 01.04.2013;

- протягом періоду з липня 2013 року по листопад 2014 року, за винятком житлового будинку № 16а по вул. Пирогова, виведеного із зони обслуговування згідно з відповідним рішенням виконкому Вінницької міської ради з 01.07.2013;

- протягом періоду з грудня 2014 року по лютий 2015 року, за винятком житлового будинку № 11 по провулку Литовському, виведеного із зони обслуговування згідно з відповідним рішенням виконкому Вінницької міської ради з 01.12.2014;

- протягом періоду з березня по квітень 2015 року, за винятком житлових будинків за такими адресами: буд. № 15 по вул. Л. Толстого; буд. № 21 по вул. Л. Толстого, виведених із зони обслуговування згідно з відповідними рішеннями виконкому Вінницької міської ради з 02.03.2015;

3) визнано, що дії ПАТ "Вінницяобленерго" стосовно визначення загальнобудинкового лічильника обліку електричної енергії розрахунковим при наявності лічильника обліку електричної енергії місць загального користування у період з лютого 2013 року по липень 2014 року (включно) у будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів), що призвело до завищених нарахувань плати споживачам за використану електричну енергію місць загального користування, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом встановлення таких умов реалізації товару (електрична енергія), які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

4) визнано, що дії ТОВ "ЖЕО" стосовно визначення загальнобудинкового лічильника обліку електричної енергії розрахунковим при наявності лічильника обліку електричної енергії місць загального користування у період з лютого 2013 року по липень 2014 року (включно) у будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів), що призвело до завищених нарахувань плати споживачам за використану електричну енергію місць загального користування, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

5) за порушення, зазначене в пункті 3 оспорюваного рішення, накладено на ПАТ "Вінницяобленерго" штраф у розмірі 34 000 грн.;

6) за порушення, зазначене в пункті 4 оспорюваного рішення, накладено на ТОВ "ЖЕО" штраф у розмірі 34 000 грн.

7) зобов'язано ПАТ "Вінницяобленерго" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції та усунути наслідки порушення, зазначеного в пункті 3 оспорюваного рішення, а саме:

- припинити практику визнання загальнобудинкового лічильника обліку електричної енергії розрахунковим при наявності лічильника обліку електричної енергії місць загального користування (далі - МЗК);

- здійснити перерахунок плати за споживання електричної енергії МЗК по будинках, які обладнанні лічильниками для обліку електричної енергії МЗК, згідно з показами цих лічильників за період з лютого 2013 року по дату прийняття рішення у справі, про що повідомити територіальне відділення АМК у 2-місячний строк з дня отримання даного рішення;

8) зобов'язано ТОВ "ЖЕО" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції та усунути наслідки порушення, зазначеного в пункті 4 оспорюваного рішення, а саме:

- припинити практику визнання загальнобудинкового лічильника обліку електричної енергії розрахунковим, при наявності лічильника обліку електричної енергії МЗК;

- здійснити перерахунок плати за споживання електричної енергії МЗК по будинках, які обладнанні лічильниками для обліку електричної енергії МЗК, згідно з показами цих лічильників за період з лютого 2013 року по дату прийняття рішення у справі на підставі здійсненного перерахунку ПАТ "Вінницяобленерго" у результаті виконання зобов'язання зазначеного у пункті 7 цього рішення, про що повідомити територіальне відділення АМК у 3-місячний строк з дня отримання даного рішення.

ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "ЖЕО" укладено договір про постачання електричної енергії від 27.02.2013 № 950100 (далі - Договір). Відповідно до пункту 2.3.3 Договору ТОВ "ЖЕО" зобов'язане оплачувати ПАТ "Вінницяобленерго" вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3 "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії".

Відповідно до пункту 9.4 Договору даний договір набрав чинності з дня його підписання і був укладений строком до 31.03.2013. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

У подальшому ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "ЖЕО" укладено низку угод про внесення змін та доповнень до Договору, якими змінювався термін дії Договору, а інші умови та додатки залишалися незмінними. Угодою про внесення змін та доповнень до Договору від 01.10.2013 строк дії Договору подовжено до 01.07.2015.

За додатковою угодою від 01.01.2014 до Договору сторони дійшли згоди проводити розрахунки за спожиту електричну енергію МЗК житлового будинку № 170 по вул. Свердлова по лічильнику № 01606663.

Нарахування плати за електричну енергію, спожиту на МЗК у будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) у м. Вінниці, здійснюється на підставі додатка № 4а до Договору (далі - Додаток).

У пункті 1 Додатку зазначено, що обсяг спожитої електроенергії на освітлення МЗК визначається як різниця між обсягом обрахованої електроенергії загальнобудинковим засобом обліку та сумарним обсягом електричної енергії, що обраховано поквартирними лічильниками; ліфтовими лічильниками (у разі якщо ліфти приєднанні після загальнобудинкового лічильника); лічильниками субспоживачів.

У листі від 20.02.2015 № 14-1095, адресованому територіальному відділенню АМК, ПАТ "Вінницяобленерго" зазначило, що загальнобудинковий лічильник є розрахунковим.

З лютого 2013 року по липень 2014 року Вінницькі МЕМ проводили розрахунок по будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) у м. Вінниці згідно з Додатком, а з серпня по грудень 2014 року згідно з показами лічильника, встановленого для обрахування використаної електричної енергії МЗК (заводський номер 01606663 типу Smart, клас точності-1). Дана обставина підтверджується також копією розрахунків за використану електроенергію з лютого 2013 року по грудень 2014 року.

Згідно з абзацом четвертим пункту 3.6 Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) від 31.07.1996 № 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (у редакції станом на 19.12.2006), у багатоквартирних будинках на межі балансової належності внутрішньобудинкових мереж і мереж електропередавальної організації (основного споживача) улаштовується загальнобудинковий розрахунковий облік, який враховує обсяг електричної енергії, використаний мешканцями будинку на технічні цілі, для потреб інших електроустановок, які приєднані до мереж цього будинку та розміщені всередині будинку або за його межами. Таким чином, загальнобудинковий лічильник був розрахунковим.

Постановою НКРЕ від 25.12.2008 № 1449 "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 та затвердження Змін до Правил користування електричною енергією" абзац четвертий пункту 3.6 ПКЕЕ було виключено.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) на запит відповідача у листі від 19.05.2015 № 4736/15/61-15 повідомила, що незалежно від форми управління багатоквартирним житловим будинком (об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний кооператив тощо), питання щодо постачання електричної енергії споживачам - власникам квартир (мешканцям) відповідних багатоквартирних житлових будинків має бути врегульоване за вибраною безпосередньо самими споживачами (власниками квартир) однією з двох можливих схем, а саме:

- укладення між енергопостачальною компанією та власниками квартир (мешканцями) відповідного багатоквартирного житлового будинку договорів про користування електричною енергією згідно з Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (із змінами, далі - ПКЕЕН), та укладення, згідно з ПКЕЕ (із змінами), між енергопостачальною компанією та відповідним управителем багатоквартирного житлового будинку договору про постачання електричної енергії для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, східців і номерних знаків багатоквартирного житлового будинку. При цьому управитель має забезпечити встановлення за власний рахунок розрахункового засобу (засобів) обліку електричної енергії з метою обліку та розрахунків за електричну енергію, що споживається для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, східців і номерних знаків багатоквартирного житлового будинку. У такому разі енергопостачальна компанія (електропередавальна організація) має право встановлювати за власний рахунок згідно з погодженою проектно-кошторисною документацією загальнобудинковий прилад обліку електричної енергії, який використовуватиметься енергопостачальною компанією як технічний прилад обліку для контролю за рівнем електроспоживання та виявлення понаднормативних втрат електричної енергії у внутрішньобудинкових електричних мережах відповідного багатоквартирного житлового будинку;

- за відсутності технічної можливості проведення поквартирного обліку постачання електричної енергії для електрозабезпечення багатоквартирного житлового будинку здійснюється відповідно до вимог розділу 12 ПКЕЕ. У такому разі управитель має забезпечити встановлення розрахункового загальнобудинкового приладу обліку електричної енергії для розрахунків за загальний обсяг електричної енергії, спожитої "населеним пунктом".

У листі Сектору у Вінницькій області НКРЕКП від 08.05.2016 № 34-14.4/-17101, адресованому ТОВ "ЖЕО" та ПАТ "Вінницяобленерго", щодо вирішення даного спору зазначено, що ПАТ "Вінницяобленерго" зобов'язане здійснювати розрахунки за електричну енергію, що споживається для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, східців і номерних знаків багатоквартирних житлових будинків на підставі даних відповідного розрахункового засобу (засобів) обліку електричної енергії.

У матеріалах справи міститься інформація про кількість використаної електричної енергії на МЗК у будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) за період з 2009 року по 2011 рік. У березні 2010 року кількість використаної електроенергії на МЗК у будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) згідно з показником лічильника, по якому обліковується споживання електричної енергії на МЗК, становила 644 кВт., а у березні 2011 року - 3086 кВт. згідно з розрахованою різницею по показаннях загальнобудинкового лічильника та поквартирних лічильників. Такий розрахунок кількості використаної електричної енергії на МЗК (різниця по показах загальнобудинкового лічильника та поквартирних лічильників) проводився до серпня 2014 року.

Тобто укладення у 2013 Договору та підписання Додатку призвели до значного збільшення розміру плати мешканців будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) за використану електричну енергію МЗК.

Відповідно до структури послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів), визначеної рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.04.2012 № 995, до останньої, поряд із іншими, входять послуги з освітлення місць загального користування, підвалів, підкачування води та енергопостачання ліфтів.

Постачальником-монополістом вказаної електричної енергії є ПАТ "Вінницяобленерго". Укладення у 2013 році Договору та Додатку призвело до перекладення понаднормових втрати електричної енергії у мережах на мешканців будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів).

Територіальним відділенням АМК у розгляді справи № 03-08/75-15 не було допущено порушення процедурних правил, повно встановлено всі обставини.

Судом апеляційної інстанції додатково з'ясовано та зазначено таке.

В оспорюваному рішенні не зазначається, яка саме норма закону, що встановлює заборону визначити загальнобудинковий лічильник розрахунковим, була порушена ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "ЖЕО" при укладенні Договору.

ПАТ "Вінницяобленерго" здійснює постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування та роботи ліфтів у житлових будинках на підставі договорів про постачання електричної енергії, укладених з організаціями ЖКГ та іншими організаціями, на які покладено обов'язок утримувати та обслуговувати житлові будинки.

ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "ЖЕО" укладено Договір, згідно з яким та відповідними пунктами 1.4, 2.2, 3.26 ПКЕЕ для освітлення місць загального користування та роботи ліфтів передбачається встановлення приладів обліку електричної енергії на межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності електромереж.

Згідно з узгодженим сторонами актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком № 2 до Договору, межа балансової належності електромереж будинків встановлена на кабельних наконечних ВРЩ-0,4 будинків.

Таким чином, точка продажу електричної енергії для освітлення місць загального користування електричної енергії та роботи ліфтів у будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) у м. Вінниці, відповідно до вимог пункту 2.2 ПКЕЕ та умов даного додатку, встановлена на межі балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін - на кабельних наконечниках у ВРЩ-0,4 будинку.

До внутрішньобудинкових електричних мереж у будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) у м. Вінниці, власником яких згідно з нормою пункту 1.2 ПКЕЕ є ТОВ "ЖЕО", відповідно до вимог пункту 1.7 ПКЕЕ між ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "ЖЕО" було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 15.02.2013 № 3238/2.

Згідно з додатком № 2 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" до договору від 15.02.2013 № 3238/2 точка продажу електричної енергії по будинку № 170 по вул. Свердлова (вул. Князів Коріатовичів) у м. Вінниці встановлена на кабельних наконечниках у ВРЩ-0,4 будинку.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком територіального відділення АМК, який зроблено з посиланням на постанову НКРЕ від 25.12.2008 № 1449, що у ПАТ "Вінницяобленерго" відсутні правові підстави для влаштування загальнобудинкового приладу обліку електричної енергії як розрахункового.

До 25.12.2008 в абзаці четвертому пункту 3.6 ПКЕЕ було чітко визначено, що у багатоквартирних будинках на межі балансової належності внутрішньобудинкових мереж і мереж електропередавальної організації (основного споживача) улаштовується загальнобудинковий розрахунковий облік, який враховує обсяг електричної енергії, використаний мешканцями будинку, на технічні цілі, для потреб інших електроустановок, які приєднані до мереж цього будинку та розміщені всередині будинку або за його межами.

Постановою НКРЕ України від 25.12.2008 № 1449 абзац четвертий пункту 3.6 ПКЕЕ було виключено.

Пунктом 3.26 ПКЕЕ визначено, що у разі якщо до технологічних електричних мереж основного споживача приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання, власників мереж тощо, розрахунковий облік має бути організований основним споживачем таким чином, щоб забезпечити складення балансу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах для проведення комерційних розрахунків.

Отже, електрична енергія виступає як товар, який відповідно до договорів про постачання електричної енергії або договорів купівлі-продажу електричної енергії продається в точці продажу електричної енергії і має бути оплачений споживачем у повному обсязі. При цьому ПКЕЕ встановлюють, що електроустановки споживачів мають бути забезпечені в точці продажу електричної енергії необхідними розрахунковими засобами обліку для здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію.

Таким чином, дії ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "ЖЕО" стосовно визначення в Договорі та в Додатку загальнобудинкового лічильника обліку електричної енергії в будинку № 170 по вул. Свердлова у м. Вінниці розрахунковим відповідають вимогам Закону України "Про електроенергетику" та ПКЕЕ.

З роз'яснень НКРЕКП від 02.07.2016 № 6641/17.1/7-16 вбачається, що якщо існує технічна можливість здійснювати одночасне зняття показів усіх розрахункових приладів обліку, що встановлені в будинку, то в цьому випадку допускається можливість встановлення загальнобудинкового приладу обліку електричної енергії.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсними пунктів 3, 5, 7 оспорюваного рішення.

Відповідно до положень Закону України "Про захист економічної конкуренції":

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем (пункт 2 статті 50);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 1 частини другої статті 13);

- за порушення, передбачені пунктом 2 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, передбаченому згідно з абзацом другим частини другої статті 52 названого Закону;

- підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59).

Суд апеляційної інстанції, керуючись приписами Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про електроенергетику" та ПКЕЕ, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням наведених норм матеріального права, з'ясувавши, що: споживання електричної енергії можливе на підставі договору про постачання електричної енергії укладеного з енергопостачальною організацією; електроустановки споживачів мають бути забезпечені в точці продажу електричної енергії необхідними розрахунковими засобами обліку для здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію; встановивши, що укладення Договору між ПАТ "Вінницяобленерго" і ТОВ "ЖЕО" та їх дії стосовно визначення у цьому договорі та в Додатку загальнобудинкового лічильника обліку електричної енергії розрахунковим відповідають вимогам чинного законодавства України, та наявність передбачених частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення у оскаржуваній частині, - дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги даних висновків не спростовують. Зазначаючи про порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, скаржник фактично вдається до заперечення обставин, установлених судом апеляційної інстанції, та спростування здійсненої ним оцінки доказів у справі. Однак згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Тому перевірка відповідних доводів перебуває поза межами перегляду справи в касаційній інстанції, визначеними згаданою статтею ГПК України.

Інші доводи скаржника не знаходять підтвердження за матеріалами справи, в тому числі за змістом оскаржуваної постанови.

Так, не може бути прийнято заперечення скаржника проти висновку апеляційного господарського суду про те, що в оспорюваному рішенні не зазначається, яка саме норма закону, що встановлює заборону визначити загальнобудинковий лічильник розрахунковим, була порушена ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "ЖЕО" при укладенні договору про постачання електричної енергії. При цьому скаржник посилається на зазначення в згаданому рішенні про порушення пункту 2 статті 50, пункту 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Проте названий законодавчий акт не регулює питань, пов'язаних із здійсненням зазначеної заборони. При цьому Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що згадані положення Закону України "Про захист економічної конкуренції" мали б застосовуватись до спірних правовідносин у даній справі за існування (наявності) згаданої заборони в законодавчих чи інших нормативно-правових актах, предметом регулювання яких є відповідне питання, бо інакше неможливо зробити обґрунтований висновок про протиправність дій ПАТ "Вінницяобленерго".

У цьому зв'язку не можна погодитися також з доводами скаржника стосовно того, що суд мав оцінювати Договір та Додаток до нього лише з точки зору дотримання прав споживачів при отриманні ними послуг суб'єкта господарювання, який займає монопольне становище на ринку. Відповідний аспект є істотною складовою судового розгляду в даній справі; але водночас суд повинен був (як це й було здійснено апеляційною інстанцією) виходити й з наявності/відсутності у діях ПАТ "Вінницяобленерго" порушень законодавства, яке, зокрема, встановлювало б заборону щодо визначення загальнобудинкового лічильника розрахунковим, і вже у сукупності з цим розглядати питання про зв'язок відповідного порушення (якби воно було наявне) з ущемленням інтересів споживачів.

Судом апеляційної інстанції також з'ясовано та відображено в оскаржуваній постанові хибність одного з покладених в основу оскаржуваного рішення висновків територіального відділення АМК стосовно значного збільшення розміру плати мешканців будинку за використану електричну енергію та неповноту з'ясування територіальним відділенням цих та інших обставин справи № 03-08/75-15, у тому числі проведення ним перевірки на підставі документів не ТОВ "ЖЕО", а іншого підприємства (за недоведеності правонаступництва між ними).

Прийняття апеляційною інстанцією у повторному розгляді справи як доказу в ній роз'яснення НКРЕКП від 02.07.2016 № 6641/17.1/7-16 не суперечить визначеним ГПК України (розділ V) правилам прийняття та оцінки доказів. Те, що воно надане після оскарження рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК до суду, не позбавляє його доказової сили та статусу доказу зі справи, оскільки процесуальний закон не забороняє і не виключає подання суду доказів, які з'явилися після виникнення спірних правовідносин зі справи.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 зі справи № 902/515/16 залишити без змін, а касаційну скаргу Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя С. Бондар

Суддя Б. Львов