ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 909/331/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» б/н від 13.03.2017 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року

у справі № 909/331/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина», смт.Вигода Долинського району Івано-Франківської області

до відповідача: Державного підприємства «Вигодське лісове господарство», смт.Вигода Долинського району Івано-Франківської області

за участю прокуратури Івано-Франківської області, м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобовязань за договором оренди транспортного засобу № 11 від 15.05.2014 року в сумі 344 384,84 грн., з яких 230 490,00 грн. орендна плата; 44 500,00 грн. неустойка; 69 394,84 грн. неустойка у вигляді подвійної плати за користування обєктом оренди, а також зобовязання повернення орендованого майна.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 05.01.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність б/н від 01.09.2016 року, ОСОБА_4 довіреність б/н від 02.01.2017 року

прокурора: Яворський Я.Т. посвідчення № 011137 від 24.10.2012 року

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Вектор-Долина» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про зобовязання повернути орендоване майно та стягнення заборгованості, а саме 230 490,00 грн. орендної плати, 44 500,00 грн. неустойки; 69 394,84 грн. неустойки у вигляді подвійної плати за користування обєктом оренди.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016 року відмовлено в задоволенні позову ТзОВ «Вектор-Долина».

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 р. рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016р. змінено, доповнено абз.1 резолютивної частини рішення реченням наступного змісту: «Визнати недійсним договір оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014, укладений між ТОВ «Вектор-Долина» та ДП «Вигодське лісове господарство». В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 року та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року у справі № 909/331/16 (суддя Фанда О.М.) в позові ТзОВ «Вектор-Долина» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» подало апеляційну скаргу б/н від 13.03.2017 року, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що станом на час розгляду справи договір оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014р. є припиненим, а тому вимога про зобовязання повернути обєкт оренди є правомірною. Водночас скаржник стверджує, що висновок суду про відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем є необгрунтованим.

Прокуратурою Івано-Франківської області було подано відзив на апеляційну скаргу № 05-551вих 17 від 24.04.2017 року, в якому просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення учасників процесу, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2016 р. на адресу ДП «Вигодське лісове господарство» надійшов від ТОВ «Вектор-Долина» лист-вимога за договором оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014 р. Згідно даного листа позивач стверджував, що 15.05.2014 р. відповідач прийняв від позивача в оплатне строкове користування транспортний засіб, автомобіль Урал 4320 з причіпом - розпуском-Е, серійний номер кузова, рами 90826/090826, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер причепа 10959АТ за актом приймання-передачі №1 від 15.05.2014 р. Крім того, даним листом позивач просив повернути орендований причіп та сплатити заборгованість з орендної плати по вищевказаному договору.

24.02.2016 р. відповідач направив на адресу позивача лист вих. №179-04/08, в якому просив надати йому копію вказаного договору, у зв`язку з відсутністю у нього такого договору та інформації щодо його укладення та направити уповноваженого представника для пред`явлення оригіналу такого договору.

Листом №04/03-01 від 04.03.2016 р. позивач надіслав відповідачу копію договору оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014 р. та копію ОСОБА_3 приймання-передачі від 15.05.2014 р..

Як вбачається із пункту 1.1 договору оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014 р. орендодавець (позивач) зобов'язувався передати орендареві (відповідачу) у строкове платне користування автомобіль марки та моделі: Урал 4320 з причіпом - розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз, рік випуску-1988; серійний номер кузова, рами 90826/090826; державний номер: АТ3149ВН, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області; причіп-Державний номер НОМЕР_2; рік випуску - 2005, а останній в свою чергу зобов`язувався прийняти його та використовувати виключно з метою перевезення лісопродукції і сплачувати орендну плату.

Розмір орендної плати за цим договором з урахуванням її індексації за календарний місяць становить 9850,00 грн. без ПДВ, податок на додану вартість 20%-1970,00 грн. (п.3.1).

Згідно із п. 5.1 договору, даний договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2015 року (п. 5.2).

Спір у справі, що переглядається, виник у зв'язку з відмовою відповідача сплатити заборгованість з орендної плати за договором оренди від транспортного засобу №11 від 15.05.2014 р., а також нарахованих на суму боргу штрафних санкцій. Підставою такої відмови слугувало проведення службового розслідування на підприємстві відповідача, за результатами якого встановлено перебування рухомого майна, що належить позивачу, а саме, транспортного засобу - Урал 4320 державний номер:АТ3149ВН та причіпу-розпуску №10959 АТ, на території відповідача без жодних на це правових підстав. Відповідач заперечує факт укладення договору оренди від 15.05.2014 р. №11.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Разом з цим, статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 15.05.2014 року між сторонами був укладений договір оренди транспортних засобів. Згідно умов договору позивач зобов'язувався передати відповідачу у строкове платне користування автомобіль марки та моделі: Урал 4320 з причіпом - розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз, рік випуску-1988; серійний номер кузова, рами 90826/090826; державний номер: АТ3149ВН, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області; причіп-Державний номер НОМЕР_2; рік випуску - 2005, а останній в свою чергу зобов`язувався прийняти його та використовувати виключно з метою перевезення лісопродукції і сплачувати орендну плату.

Твердження відповідача про те, що зазначений договір не укладався ним, судом оцінюється критично. Адже, зазначений договір підписаний директором ТзОВ «Вектор-Долина» ОСОБА_5 та директором ДП «Вигодське лісове господарство» ОСОБА_6 та містить печатки підприємств.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що факт передачі позивачем відповідачу в оренду автомобіля марки та моделі: Урал 4320 з причіпом - розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз, рік випуску-1988; серійний номер кузова, рами 90826/090826; державний номер: АТ3149ВН, підтверджується ОСОБА_3 прийманняпередачі транспортного засобу від 15.05.2014 року. Зазначений акт підписаний диктором ДП «Вигодське лісове господарство» ОСОБА_6 без зауважень та містить печатку відповідача.

Водночас колегія суддів в постанові Вищого господарського суду від 07.12.2016 року у даній справі зазначила, що безпідставним є висновок про те, що договір оренди майна укладений директором відповідача з перевищенням повноважень, оскільки останній був тимчасово непрацездатний.

Приписами статті 92 Цивільного кодексу України встановлено, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, директор ДП «Вигодське лісове господарство» ОСОБА_6 був тимчасово непрацездатний з 12.05.2014 р. до 06.06.2014 р., обов'язки директора на підприємстві наказом №94-к від 12.05.2014 р. були покладені на головного лісничого ОСОБА_7

За наказом №94-к від 12.05.2014 р. ОСОБА_8 мав лише виконувати обов'язки директора, натомість представництво інтересів державного підприємства, як і обсяг відповідних повноважень щодо підписання від імені підприємства договорів чи вчинення інших правочинів, залишились у директора ДП «Вигодське лісове господарство» ОСОБА_6

Також в постанові Вищого господарського суду України у даній справі зазначено, що встановлені обставини щодо невідображення у бухгалтерському обліку спірного договору, відсутність страхування об'єкту оренди, непідписання актів прийому-передачі наданих послуг тощо, не свідчать, що договір не був укладений, а можуть свідчити про невиконання (неналежне виконання) сторонами умов укладеного між ними договору або про укладення сторонами правочину, не спрямованого на створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Крім цього, в постанові Вищого господарського суду України зазначено, що судами не досліджувалося питання мети, з якою сторони підписали спірний договір оренди майна, який економічний результат цієї угоди. Адже, за приписами статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Судами не надано належної юридичної оцінки копії договору від 02.01.2014 р. №1 про надання послуг по перевезенню та навантаженню лісоматеріалів, акту прийому-передачі послуг від 27.06.2014 р. ОСОБА_4 також не з'ясовано економічної та виробничої доцільності укладення договору оренди транспортного засобу відповідачем, яким по суті, йому надаються послуги з перевезення лісоматеріалів за договором від 02.01.2014 р. №1. Судами залишено поза увагою лист відповідача, адресований позивачу від 03.11.2014 р. №333-04/08, у якому зауважено про припинення договору про надання послуг з розміщення транспортних засобів від 01.10.2013 р. №01/10 та вміщено вимогу прибрати з території відповідача транспортні засоби, які знаходяться там відповідно до акту від 15.07.2014 р. ОСОБА_4 не досліджено предмет договору від 01.10.2013 р. №01/10. Якщо серед транспортних засобів, розміщених за цим договором наявні автомобіль марки та моделі: Урал 4320 з причіпом - розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз, рік випуску-1988; серійний номер кузова, рами 90826/090826; державний номер: АТ3149ВН, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області; причіп-Державний номер НОМЕР_2; рік випуску 2005, то укладення в подальшому договорів оренди цього майна з особою, якій кошти сплачуються за розміщення цього майна вочевидь, не є спрямованим на досягнення будь-яких виробничих та господарських цілей

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2013 року між сторонами було укладено договір № 01/10 із розміщення транспортних засобів. Згідно умов договору ДП «Вигодське лісове господарство» зобовязалося за завданням ТзОВ «Вектор-Долина» здійснювати організацію надання послуг із розміщенням транспортних засобів позивача відповідно до п. 1.2. цього договору, а останній оплачувати отримані послуги. Відповідно до п.1.2. договору, серед переліку видів транспортних засобів не зазначено автомобіль марки та моделі: Урал 4320 з причіпом - розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз, рік випуску-1988; серійний номер кузова, рами 90826/090826; державний номер: АТ3149ВН.

А відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що договір № 01/10 від 01.10.2013 року із розміщення транспортних засобів був укладений між сторонами стосовно транспортних засобів серед яких відсутній спірний транспортний засіб.

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 02.01.2014 року був укладений договір №01 на надання послуг по перевезенню та навантаженню лісоматеріалів. Відповідно до умов якого позивач надавав послуги по перевезенню та навантаженню матеріалів. Строк дії договору закінчився - 31.12.14р.

Актом про надання послуг №30 від 27.06.2014 року підтверджується, що в травні 2014 року позивачем надавались відповідачу послуги, згідно договору № 01 від 02.01.2014 року, щодо перевезення лісоматеріалів, а саме спірним транспортними засобами - Уралом 4320 державний номер НОМЕР_3.

Необґрунтованими є твердження відповідача про те, що оскільки в травні 2014 року позивачем надавались послуги по перевезенню лісоматеріалів спірним транспортним засобом, зазначене унеможливлює те, що між сторонами 15.05.2014 року міг бути укладений договір оренди щодо спірного транспортного засобу.

Факт знаходження спірного транспортного засобу на території відповідача підтверджується актами ДП «Вигодське лісове господарство» б/н від 15.07.2014 р., 17.11.2014 р., 02.02.2015 р.

Також судом встановлено, що факт користування відповідачем спірним транспортним засобом (в період дії договору оренди) підтверджується листом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 10.06.2014 року та ОСОБА_3 огляду від 10.06.2014 року. Адже, як вбачається із зазначених документів, 10.06.2014 року (після укладення спірного договору) на автомобілі Урал державний номер НОМЕР_4 було встановлено належне відповідачу додаткове устаткування, а саме маніпулятор «Вермаш» ОМТЛ 70.02 інвентарний № 1014, заводський № 7430 та зазначений автомобіль знаходився у селищі Вигода на території автотранспортного цеху відповідача.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо інформації про ДП «Вигодське лісове господарство», видами діяльності останнього є, зокрема, лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві, лісозаготівлі, вантажний автомобільний транспорт.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що для реалізації своїх видів діяльності відповідачем з позивачем був укладений спірний договір оренди транспортного засобу № 11 від 15.05.2014 року. На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги.

Відповідно до ст.759 ЦК України, яка кореспондується із ч.1 ст.283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач розраховувався перед позивачем згідно договору оренди транспортного засобу № 11 від 15.05.2014 року.

Враховуючи те, що відповідач не розрахувався перед позивачем, згідно договору оренди транспортного засобу № 11 від 15.05.2014 року, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 230 490,00 грн. заборгованості з орендної плати за період з 15.05.2014 року по 31.12.2015 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Частиною 2 статті 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 5.2. договору оренди транспортного засобу № 11 від 15.05.2014 року останній закінчив свою дію 31.12.2015 року.

Згідно п. 2.3. договору оренди транспортного засобу № 11 від 15.05.2014 року, після закінчення строку цього договору, орендар не пізніше 2 календарних днів зобовязаний повернути орендодавцеві автомобіль у технічно справному стані на підставі акта передавання-приймання, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками.

Враховуючи те, що відповідач після закінчення строку дії договору оренди не повернув позивачеві транспортний засіб, відтак позовні вимоги про зобовязання повернути орендоване майно є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки за неповернення обєкта оренди, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у разі невиконання наймачем обов'язку з повернення речі.

Отже визначена ч.2 ст.785 ЦК України неустойка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних відносин.

Відповідно до п. 4.8. договору оренди сторони погодили, що за прострочення повернення орендодавцеві автомобіля, який орендується, орендар сплачує орендареві неустойку в розмірі 500 грн. за кожен календарний день прострочення.

Згідно з ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, для застосування наслідків, передбачених ч.2 ст.785 ЦК України необхідна наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов'язання, у відповідності до вимог ст.614 ЦК України.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вчинялись дії для повернення позивачеві транспортного засобу після закінчення строку дії договору оренди.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідачем вчинялись дії, які були спрямовані на приховання вчинення ним договору оренди та користування спірним транспортним засобом.

Відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, що підтверджують, що останній не може повернути транспортний засіб, що був предметом оренди, у звязку з його пошкодженням, знищенням, викраденням чи у звязку з іншими обставинами. В звязку з чим, слід вважати, що у діях відповідача щодо неповернення позивачеві обєкта оренди наявний умисел. А тому позовні вимоги про стягнення неустойки за неповернення обєкта оренди є обґрунтованими.

Однак, судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача неустойки за неповернення обєкта оренди в сумі 44 500,00 грн., на підставі п. 4.8 договору та в сумі 69 394,84 грн. на підставі 785 ЦК України. (за період з 03.01.2016 року по березень 2016 року).

Подвійне стягнення за несвоєчасне виконання зобовязання не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. А відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення неустойки за неповернення обєкта оренди сумі 44 500,00 грн., на підставі п. 4.8 договору оренди.

В частині позовних вимог про стягнення 69 394,84 грн. неустойки за неповернення обєкта оренди, позов не підлягає до задоволення.

Таким чином рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення орендної плати, повернення майна та стягнення неустойки в сумі 44 500,00 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення орендної плати, повернення майна та стягнення неустойки в сумі 44 500,00 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін:

Стягнути з Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д.Галицького, 40, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д.Галицького, 40а, ) 230 490,00 грн. боргу з орендної плати, 44 500,00 грн. неустойки за прострочення повернення обєкта оренди.

Зобовязати Державне підприємство «Вигодське лісове господарство» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д.Галицького, 40, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д.Галицького, 40а, ) автомобіль марки та моделі: Урал 4320 з причіпом - розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз; серійний номер кузова, рами 90826/090826; державний номер: АТ3149ВН, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області; причіп-Державний номер НОМЕР_2; колір зелений.

3. Стягнути з Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д.Галицького, 40, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д.Галицького, 40а, ) 6 847,47 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 7532,22 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду Івано-Франківської області видати накази.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Справу направити в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.