ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 922/1461/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові мережі", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів в сумі 42316,95 грн.
за участю сторін:

позивача - Гросcу Г.В.

відповідач - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу за невиконання договірних зобов'язань у сумі 33963,03 грн., за період з квітня 2013 року по лютий 2017 року, 3% річних - 979,25 грн. та інфляційних втрат - 7374,67 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про постачання теплової енергії №9948 від 01.10.2002 р., в частині здійснення оплати за одержану теплову енергію в період з квітня 2013 р. по лютий 2017 р.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення в якому зазначено, що копія ухвали про відкладення у справі від 22.05.2017 р. отримана представником відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача судом встановлено, що 01.10.2002 року між КП „Харківські теплові мережі" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений договір № 9948 про постачання теплової енергії. Відповідно до умов договору позивач (Енергопостачальна організація) зобов'язався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в необхідних обсягах та в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору в період з квітня 2013 року по лютий 2017 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу та направив на його адресу АДРЕСА_2 рахунки на оплату спожитої теплової енергії за вищевказаний період, що підтверджується матеріалами справи.

Факт підключення опалення до нежитлових приміщень будівлі за адресою: АДРЕСА_2. підтверджується актами про підключення споживача до джерела теплової енергії № 174/16465-В від 22.10.12р. та актом відключення споживача від джерела теплової енергії № 174/632-В від 14.04.2013 року, актами про підключення споживача до джерела теплової енергії № 174/1411 від 10.10.13р. , актом підключення споживача до джерел теплової енергії № 174/685 від 14.04.2014, актом підключення за № 174/4021 від 25.01.2014 року, актом відключення за № 174/ 6525 від 14.04.2015 року, актом підключення за № 174/8434 від 15.10.2015 року, актом підключення за № 174/11099 від 05.04.2016 року, актом підключення за № 174/13366 від 18.10.2016 року, ( а.с.17-28) які підписаним представниками позивача та представниками житлової організації, оскільки система опалення приміщення відповідача є невід*ємною частиною системи опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 Але відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії, внаслідок чого за період з квітня 2013 року по лютий 2017 року утворилась заборгованість в сумі 33 963,03 грн., яка до цього часу не погашена. Доказів на підтвердження оплати боргу за спірний період відповідач до суду не надав. Клопотання щодо застосування строків позовної давності , відповідачем надано не було.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких підстав суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 33963,03 грн. основного боргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 40488,40 грн. та інфляційні витрати у розмірі 187790,16 грн. колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З Листа №62-97р Верховного суду України від 03 квітня 1997 року вбачається, що при визначенні періоду розрахунку інфляційних втрат, необхідно враховувати порядок застосування індексів інфляції. Згідно вказаного порядку, період нарахування визначається наступним чином. Якщо прострочка виникла до 16 числа місяця, то розрахунок здійснюється з урахуванням індексу інфляції цього місяця, а якщо прострочка виникла з 16 числа місяця, то розрахунок здійснюється без урахування цього місяця. За аналогією, якщо заборгованість погашена до 16 числа місяця, тоді індекс інфляції цього місяця не враховується, а якщо погашення заборгованості мало місце після 16 числа місяця, тоді враховується.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати послуг, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3 % річних та інфляційних витрат, суд стягує з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 979,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7374,67 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 75, 82-85Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" ( м.Харків, вул.Мефодіївська, 11, р/рахунок 2313 у ФХОУ ПАТ "Державний ощадний банк України" МФО 351823, ) суму основного боргу 33963,03 грн., інфляційні втрати 7374,67 грн. 3 % річних - 979,25 грн. та судовий збір 1600,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.06.2016 р.

Суддя Л.С. Лаврова