УХВАЛА

20.06.2017Справа № 910/8787/14
За заявою Комунального підприємства "Галицьке Подільського району міста Києва"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі 910/8787/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства "Галицьке Подільського району міста Києва"

про стягнення 4943301,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від стягувача: не з'явився;

від боржника (заявник): Олексюк С.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/8787/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Галицьке" Подільської районної у м. Києві ради (на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" 4603567,15 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 61719,29 грн. інфляційних втрат, 209020,45 грн. 3% річних, 68994,03 грн. витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 238565,19 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

21.07.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/8787/14 видано наказ.

17.03.2017 сторони звернулись до Господарського суду м. Києва із заявою про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та Комунального підприємства "Галицьке" Подільської районної у м. Києві ради про затвердження мирової угоди та затверджено мирову угоду сторін у справі № 910/8787/14.

02.06.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Комунального підприємства "Галицьке Подільського району міста Києва" було подано заяву про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 №910/8787/14 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 заява Комунального підприємства "Галицьке Подільського району міста Києва" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 №910/8787/14 таким, що не підлягає виконанню була прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 20.06.2017.

19.06.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником стягувача були подані письмові заперечення на заяву, у яких стягувач зазначив, що обов'язок боржника зі сплати заборгованості, присудженої до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/8787/14, не припинився, а ухвалою суду від 10.04.2017 про затвердження мирової угоди у справі № 910/8787/14, по суті, змінено порядок виконання рішення суду. Стягувач також зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної між сторонами в процесі виконання рішення, виконавче провадження (по наказу) має бути закінчено, що, як стверджує стягувач, виключає можливість повторного виконання наказу суду та не потребує визнання його таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання 20.06.2017 представник стягувача не з'явився, представник заявника (боржника) з'явився, надав усні пояснення по суті заяви.

Розглянувши у судовому засіданні 20.06.2017 заяву Комунального підприємства "Галицьке Подільського району міста Києва" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов наступного висновку.

Обґрунтовуючи вказану заяву, заявник (боржник) зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 про затвердження мирової угоди у справі № 910/8787/14 є виконавчим документом, а отже наказ Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 у справі № 910/8787/14 має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

У пункті 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9 зазначено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/8787/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Галицьке" Подільської районної у м. Києві ради (на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" 4603567,15 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 61719,29 грн. інфляційних втрат, 209020,45 грн. 3% річних, 68994,03 грн. витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 238565,19 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

21.07.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/8787/14 видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та Комунального підприємства "Галицьке" Подільської районної у м. Києві ради про затвердження мирової угоди та затверджено мирову угоду сторін у справі № 910/8787/14.

Згідно з ч. 5 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення незалежно від наявності виконавчого провадження. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Пунктом 7.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року визначено, що відповідно до частини четвертої статті 121 ГПК України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

У випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Таким чином, ухвала Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 910/8787/14, якою затверджено мирову угоду сторін, є виконавчим документом та у випадках невиконання зобов'язаною стороною (боржником) умов затвердженої судом мирової угоди, заінтересована сторона (стягувач) може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання саме ухвали Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 910/8787/14, якою, по суті, розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/8787/14.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Таким чином, з наведеного вбачається, що підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є помилкова видача наказу або відсутність обов'язку боржника (у зв'язку з припиненням такого обов'язку добровільним виконанням або з інших причин).

Однак, суд звертає увагу, що у зв'язку із затвердженням судом мирової угоди, укладеної між сторонами у справі № 910/8787/14 та якою, по суті, розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/8787/14, обов'язок заявника (боржника) за наказом Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 у справі № 910/8787/14 не припинився, оскільки вказаною ухвалою суду було затверджено мирову угоду про виконання саме рішення суду у справі № 910/8787/14.

З огляду на викладене, суд зазначає, що наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 про затвердження мирової угоди у справі № 910/8787/14 не свідчить про припинення обов'язку боржника за рішенням суду у справі № 910/8787/14 та не є підставою для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 у справі № 910/8787/14 таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Відповідно до частин. 2 та 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, ухвала суду про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення суду, є підставою для закінчення виконавчого провадження, відкритого щодо примусового виконання наказу господарського суду.

Тобто, законодавством передбачений спеціальний спосіб захисту боржника, в тому числі від подвійного стягнення, у випадку наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду та затвердження судом мирової угоди на стадії виконання рішення суду, який полягає у закінченні виконавчого провадження, відкритого щодо виконання наказу суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини не є тими підставами, за наявності яких ГПК України пов'язує визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в зв'язку з чим, суд відмовляє у задоволенні заяви Комунального підприємства "Галицьке Подільського району міста Києва" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 21.07.2014 №910/8787/14 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства "Галицьке Подільського району міста Києва" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Суддя О.А. Грєхова