ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2017 Справа № 920/268/17

За позовом Видавничо виробничого підприємства «Мрія» товариство з обмеженою відповідальністю (м. Суми)

до відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області (м. Суми)

третя особа - Управління інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації (м. Суми)

про визнання права користування нежитлових приміщень.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2,

від третьої особи ОСОБА_3

У засіданні брали участь: секретар судового засідання Сидорук А.І.

Суть спору: Позивач просить суд визнати за ним право на користування державним нерухомим майном площею 288,8 кв.м., розташованим в м. Суми, вул. Кузнечна, 2, шляхом продовження строку дії договору оренди державного майна № 1889 від 23.01.2013.

У відзиві від 29.05.2017 відповідач проти позовних вимог заперечує.

У запереченнях від 25.05.2017 третя особа проти позовних вимог заперечує.

В судовому засіданні представник позивача усно зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Представник третьої особи в судовому засіданні усно зазначив, що проти позову заперечує.

Третя особа подала в судове засідання клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме Розпорядження голови Сумської ОДА № 549-ОД від 23.12.2014.

Суд визнав клопотання правомірним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди державного майна № 1889 від 23.01.2013 (надалі Договір), відповідно до якого відповідач передав позивачу в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Кузнечна, 2.

На момент укладення даного Договору вищезазначене майно перебувало на балансі Департаменту інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації.

Відповідно до Розпорядження голови Сумської ОДА № 549-ОД від 23.12.2014 «Про зміну в структурі та чисельності окремих структурних підрозділів Сумської ОДА» вищезазначений департамент був ліквідований та утворено управління інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Сумської обласної державної адміністрації, яке залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Факт передачі майна від відповідача до позивача був зафіксований в акті приймання-передачі орендованого майна від 23.01.2013.

Згідно до змін від 30.01.2014 до Договору строк договору було продовжено до 22.12.2016.

01.11.2016 позивач звернувся до третьої особи (балансоутримувача) з заявою щодо розгляду питання продовження орендних відносин.

Відповідно до листа № 01-25/871 від 10.11.2016 третя особа (балансоутримувач) надала згоду на продовження дії Договору.

23.12.2016 позивач отримав лист від відповідача № 11-09-04949 від 19.12.2016, в якому зазначено, що позивач повинен у триденний термін після закінчення договору повернути обєкт оренди балансоутримувачу.

В подальшому позивач отримав від третьої особи листи про необхідність, в звязку з закінченням строку дії Договору, повернути орендоване майно для використання орендованих приміщень для державних потреб.

Як зазначає позивач, відповідно до ст. ст. 759,763 і 764 ЦК України, ч. 2 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 17 та ст. 17 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Оскільки зазначеними вище нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, на тих самих умовах, що були передбачені договором, то, на думку позивача, для продовження дії договору не вимагається обовязкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про пролонгацію Договору.

Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки:

Спірні відносини між сторонами щодо оренди нежитлового приміщення виникли з приводу продовження на новий термін договору оренди після закінчення його строку.

Оскільки орендоване по Договору майно знаходиться у державній власності, то правовідносини регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та Договором, який укладений на підставі вищезазначеного закону та є обовязковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відстуності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до п. 10.4 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невідємною частиною договору, при наявності дозволу органу, уповноваженого управляти державним майном.

Згідно до ст. 141 ГК України держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу. Управління об'єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб'єкти.

Таким органом в даному випадку є Сумська обласна державна адміністрація.

23.11.2016 відповідач звернувся до Сумської обласної державної адміністрації з листом № 02-09004592.

Листом від 15.12.2016 № 01-21/8884 Сумська обласна адміністрація, як орган уповноважений управляти державним майном, повідомила, що не надає згоду на продовження Договору.

Листом від 19.12.2016 № 11-09-04949 відповідач повідомив позивача про те, що Договір не буде продовжено у звязку з ненаданням погодження органом управління та про необхідність повернення орендованого майна.

Посилання позивача, що ним було отримано погодження на продовження дії Договору судом до уваги не приймаються, оскільки таке погодження було надано балансоутримувачем, а не органом, який уповноважений управляти майном.

Повідомлення про те, що договір не буде продовжено направлено позивачу в межах строку, який передбачений законодавством.

Отже, суд дійшов висновку, що орган, який законодавтсвом наділений правом управляти державним майном, має самостійно, вільно і без втручань використовувати для власних потреб майно і вирішувати подальшу долю стосовно майна, щодо якого виник спір. Договір припинився, органом управління державним майном згоди на продовження Договору надано не було, а тому вимога позивача є неправомірною та задоволенню не підлягає.

Не приймаються судом до уваги позиція позивача щодо відсутності письмового попередження орендаря власником майна за 3 місяці до спливу строку дії Договору про намір використання приміщень у власних потребах.

Наявність чи відсутність повідомлення про наміри використовувати приміщення у власних потребах не спростовують факту закінчення строку дії Договору та відсутності наміру орендодавця і органу, уповноваженого управляти державним майном, його продовжувати.

Вказані позивачем норми встановлюють можливість для добросовісного орендаря реалізувати переважне право на укладення договору оренди на новий строк перед іншими претендентами на оренду цього ж майна і за інших рівних з ними умов, а не автоматичного і беззаперечного продовження договору оренди, як вважає позивач.

Крім того, позивач подав клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у Сумської обласної державної адміністрації, як органу, уповноваженого управляти державним майном, докази, які однозначно свідчать про відповідний намір власника використовувати для власних потреб майно, а саме стосовно нежитлового нежитлового приміщення за площею 288,8 кв.м., розташованим за адресою: м. Суми, вул. Кузнечна, 2.

Згідно ст. 38 ГПК України сторона у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Крім того, як зазначено вище, власник майна має право вільно володіти, використовувати та розпоряджатись своїм майном і втручання, які не передбачені законом, без відповідної мети і такі, що не є необхідними у демократичному суспільстві, можуть порушити права власника на мирне володіння своїм майном, що передбачено п. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Тому, позивачем не обгрунтовано належними та допустимими доказами клопотання про витребування документів, а саме не зазначено, обставини, які може підтвердити цей доказ, а необгрунтоване втручання в права на мирне володіння майном є недопустимим.

Також, суд зазначає, що у разі невикористання майна для власних потреб та можливого неправомірного надання спірного майна в оренду іншим особам, позивач не позбавлений права звернутись до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України при відмові у позові витрати по сплаті судового сбору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 14.06.2017.

Суддя ОСОБА_4