ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р. Справа № 911/1072/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Валса ГТВ»

до товариства з обмеженою відповідальністю «КХК»

про стягнення 2 050 000 руб.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 04.07.2014;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Валса ГТВ» (позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «КХК» (відповідач) про стягнення 2 050 000 руб. заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що в порушення взятих на себе договірних зобовязань, відповідач в повному обсязі та вчасно не розрахувався за товар, отриманий на підставі Договору № 15/05 від 15.05.2015, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 2 050 000 рублів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.04.2017 порушено провадження у справі № 911/1072/17 та призначено до розгляду на 19.06.2017.

Зважаючи на те, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КХК» є нерезидентом, який не має свого представництва на території України, зазначеною ухвалою було зобов'язано позивача в термін до 27.04.2017 р. подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на російську мову ухвали господарського суду Київської області від 13.04.2017 р. про порушення провадження у справі № 911/1072/17 у двох примірниках та позовної заяви у двох примірниках.

26.04.2017 р. до господарського суду Київської області на виконання ухвали від 13.04.2017 р. від позивача надійшло клопотання № 237 від 25.04.2017 разом з нотаріально засвідченим перекладом російською мовою ухвали суду, позовної заяви та додатків до неї.

02.06.2017 р. до господарського суду Київської області надійшла ухвала Арбітражного суду Красноярського краю про виконання судового доручення господарського суду Київської області, відповідно до якої представник відповідача 02.06.2016 р. отримала ухвалу господарського суду Київської області від 13.04.2017 р. про порушення провадження у справі та позовну заяву разом з додатками.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, які просив задовольнити повністю.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання 19.06.2017, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення до суду не надсилав, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, як це передбачено Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 р. (постанова Верховної Ради України від 19.12.1992 р. №2889-XII Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності).

У випадку незявлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція зазначена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Частиною 1 статті 85 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 19.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

15.05.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Валса ГТВ" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "КХК" (покупець) було укладено Контракт (Договір) № 15/05, відповідно до умов якого продавець зобов'язується продати, а покупець придбати нові, такі, що не були в експлуатації, комплекти футерівок для млинів та гумотехнічні вироби, у відповідності до специфікацій, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Строк дії Договору, відповідно до п. 10.7 встановлено до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків - до повного і належного виконання умов Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата за товар проводиться покупцем в порядку, що передбачений Специфікаціями.

Як вбачається з матеріалів справи, всього по даному Договору було підписано сторонами 6 Специфікацій, які підписані та скріплені печатками підприємств та 5 з яких відповідачем виконано (оплачено).

Однак, за словами позивача, вартість отриманого згідно Специфікації № 6 від 08.08.2016 товару, відповідачем в повному обсязі оплачена не була.

Відповідно до укладеної між сторонами Специфікації № 6, вартість товару складає 4 700 000,00 російських рублів.

Так, згідно з п. 1.1.7 даної Специфікації передбачено такі умови оплати: платіж у розмірі 1 150 000 (один мільйон сто п'ятдесят тисяч) російських рублів - передплата, платіж у розмірі 1 500 000 (один мільйон п'ятсот тисяч) російських рублів - не пізніше 5 (п'яти) банківських днів, по факту письмового (факсимільного) повідомлення продавцем покупця про готовність товару до відвантаження, 2 050 000 (два мільйони п'ятдесят тисяч) російських рублів - протягом шістдесяти календарних днів з дати поставки.

При цьому, датою поставки товару вважається дата на штемпелі вантажної митної декларації з відміткою пункту призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору та Специфікації № 6, відповідач здійснив дві оплати, зокрема, 16.08.2016 (платіжне доручення № 182) та 06.10.2016 (платіжне доручення № 214) на суму 1 150 000 (один мільйон сто п'ятдесят тисяч російських рублів) та 1 500 000 (один мільйон п'ятсот тисяч) російських рублів відповідно.

У відповідності до вантажної митної декларації від 12.10.2016 (дата на штемпелі), відповідачеві було поставлено решту продукції, передбаченої Договором, у звязку з чим у відповідача виник обов'язок оплатити 2 050 000 (два мільйони п'ятдесят тисяч) російських рублів за поставлений товар, протягом 60 календарних днів (п. 1.1.7 Специфікації № 6), що відповідачем здійснено не було.

Зважаючи на викладене, з метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово направляв відповідачу повідомлення-претензії про оплату заборгованості по Договору, зокрема, 06.12.2016 за № 0780, 19.01.2017 за № 31, 21.02.2017 за № 108, 28.02.2017 за № 135 та 03.03.2017 за № 157.

У вказаних претензіях позивач наголошував на тому, що оплата повинна була надійти до 21.12.2016.

В свою чергу, у відповідях на отримані претензії, відповідач направляв листи, в яких не заперечував проти існуючої заборгованості в розмірі 2 050 000,00 рублів. При цьому, зобовязувався зазначену заборгованість погасити частинами з 18.02.2047 по 28.02.2017 (листи №118к від 22.12.2016, № 8к від 25.01.2017, № 10к від 01.02.2017).

Однак, як свідчать матеріали справи, оплата заборгованості від відповідача як на момент подачі позову, так і на момент розгляду спору, не надійшла.

Законодавством України визначено, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи вищевикладене та те, що товар був прийнятий відповідачем, за який він в порушення умов договору та норм законодавства в повному обсязі не розрахувався, доказів оплати суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2 050 000 російських рублів є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не спростованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КХК» (663082, Російська Федерація, Красноярський край, м. Дивногорськ, пос. Усть-Мана, вул. Манская, 59, код 244601001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Валса ГТВ» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 83, ) 2 050 000 (два мільйони пятдесят тисяч) російських рублів основного боргу та 14 033 (чотирнадцять тисяч тридцять три) грн. 07 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 23.06.2017

Суддя О.В. Щоткін