РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2017Справа №910/2594/17
За позовом Публічного акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

про відшкодування 6 556,55 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про відшкодування 6 556,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2594/17 та призначено розгляд на 20.03.2017.

06.03.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримані документи на вимогу ухвали суду.

16.03.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 20.03.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою суду від 20.03.2017 розгляд справи відкладено на 21.04.2017.

21.04.2017 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.04.2017 відкладено розгляд справи на 26.05.2017.

В судове засідання 26.05.2017 представники сторін не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, вмотивованих заяв та клопотань до суду не надали.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.05.2017 було винесено вступну та резолютивну частину рішення .

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

28.09.2010 між ОСОБА_1, як страховиком та Відкритим акціонерним товариством Національна Акціонерна Страхова Компанія "Оранта", укладений Договір №711705 добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу "Мітсубіші", державний реєстраційний № НОМЕР_1.

18 лютого 2011 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Мітсубіші", державний реєстраційний № НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Санг Йонг», державний реєстраційний № НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2.

Відповідно до довідки ВДАІ та постанови Ленінського районного суду м. Севастополя дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.

21 лютого 2011 року до HACK "Оранта" з заявою звернувся представник страхувальника щодо виплати страхового відшкодування в зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору.

26 травня 2011 року HACK "Оранта" складений Страховий акт № СТО- 11-4025/1 та розрахунок суми страхового відшкодування, виходячи із Дослідження № СНІ293АЕ-02.03/1 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного.

Позивач зазначив, що на підставі, вищезазначених документів здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 6 556 (шість тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) гривень, 55 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 69167 від 27 вересня 2011 р.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Санг Йонг", державний реєстраційний № НОМЕР_2, була застрахована у страховій компанії «АХА Страхування». Поліс № ВЕ/5076713.

Позивач зазначив, що 04 квітня 2014 року звернувся до СК «АХА Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, але відповіді отримано не було.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч.2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Як встановлено судом позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 6556,55 грн., тобто до нього перейшло право вимоги.

Відповідач заперечив проти задоволення позову та просив суд застосувати позовну давність, оскільки страховий випадок мав місце ще 18.02.2011 року, а позивач звернувся з позовом до Господарського суду м. Києва лише 20.02.2017 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із матеріалів справи позивач надіслав на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування 04.04.2014, останній відповіді на звернення не надав.

Враховуючи вище зазначене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності, оскільки право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права виникає (та відповідно перебіг позовної давності починається) з моменту, коли право цієї особи порушене (особа довідалася про порушення свого права), враховуючи, що позивач звернувся до відповідача 04.04.2014 та так і не отримав відповіді щодо виплати страхового відшкодування, строк позовної давності на звернення до суду ним не порушено.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом № ВЕ/5076713 складає 1000 грн. Позивачем не враховано розмір франшизи при подачі позову.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню частково у розмірі 5556,55 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторін пропорційно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код 20474912) на користь Публічного акціонерного товариства Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» (02081, м. Київ, вул.. Здолбунівська, 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) страхове відшкодування в розмірі 5556 (п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 55 коп., судовий збір в розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

3. В іншій частині відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.06.2017

Суддя В.І. Мельник