КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа№ 910/2827/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Демянов І.Ю. за довіреністю від 14.03.2016;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017

у справі № 910/2827/17 (суддя О.М. Спичак)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва

до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль"

про стягнення 30437,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №910/2827/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Інгульське об'єднаноне управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №910/2827/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2017 апеляційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області прийнято до провадження та її розгляд призначено на 07.06.2017.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 07.06.2017 з'явився представник відповідача. Представники позивача у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній сказі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники позивача не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) України, та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

05.01.2010 між Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - позивач, фонд) та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль"(далі - відповідач, банк) було укладено договір № 26, умовами якого передбачено, що відповідно до цього договору банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999р. № 1596 (з наступними змінами) (надалі-порядок). Банк виконує функції, зазначені у параграфі 1 статті 1 цього договору у м. Миколаєві та Миколаївській області. Починаючи з 18.04.2005 пенсіонерка ОСОБА_3 отримувала пенсію за віком.

21.02.2009 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" та пенсіонеркою ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до якого банк відкриває держателю пенсійний картковий рахунок та видає безпосередньо держателю банківську платіжну картку "Онікс-Пенсійний".

Відповідно до заяви пенсіонерки ОСОБА_3, нараховані суми пенсії останньої зараховувались позивачем на її картковий рахунок № НОМЕР_1, відкритий відповідачем.

За твердженнями позивача, 12.10.2016 року, останній отримав відомості, відповідно до яких пенсіонерка ОСОБА_3 померла 30.01.2013.

Враховуючи вищезазначене, 13.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою № 20631 з повідомленням останнього про смерть пенсіонерки ОСОБА_3 та з вимогою повернення перерахованої пенсії у сумі 49 814,01 грн., нарахованої на ім'я зазначеної пенсіонерки, разом із нарахованими на неї відсотками за період з 01.02.2013 по 30.06.2016.

В свою чергу відповідач, 17.10.2016 здійснив позивачу повернення залишку коштів з рахунку пенсіонерки ОСОБА_3 у сумі 19376,50грн.

Разом із тим, як зазначає позивач, різниця між сумою пенсії, яка була нарахована позивачем пенсіонерці ОСОБА_3 на її картковий рахунок(49814,01 грн.), починаючи з місця, наступного за місяцем дати її смерті, та сумою, яка була повернута відповідачем позивачу(19 376,50 грн.), є безпідставно отриманими відповідачем грошовими коштами.

Враховуючи вищенаведене Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача суми безпідставно отриманих ним грошових коштів у розмірі 30437,51 грн.

В свою чергу, відповідач, проти задоволення позову категорично заперечував, виклавши всі заперечення у відзиві, який було подано до суду.

Судом встановлено, що 05.01.2010 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 26, в який були внесені зміни додатковою угоду № 1 від 05.01.2011 щодо продовження строку дії договору(копії наявні у матеріалах справи).

Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов'язався виконувати функції з виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999р. № 1596 (з наступними змінами) (надалі-порядок).

Згідно з пар. 3 ст. 1 р. 1 договору, взаємовідносини між фондом та банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах регулюються порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999р. № 1596 (з наступними змінами), цим договором та додатковими угодами до цього договору, що є його невід'ємними частинами.

Умовами пар. 1 ст. 3 р. 2 договору передбачено, що фонд зобов'язується:

- проводити серед пенсіонерів і одержувачів допомоги роз'яснювальну роботу щодо порядку виплати пенсій та грошової допомоги, що фінансуються з коштів Фонду, через поточні рахунки в установах Банку;

- забезпечити прийом Фондом відповідних заяв пенсіонерів і одержувачів допомоги про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки в установах Банку, як від пенсіонерів, так і від установ Банку при зверненні останніх до Банку;

- забезпечити перерахування коштів на виплату пенсій та грошової допомоги, що фінансуються з коштів Фонду, на рахунки установ Банку протягом місяця за датами у межах виплатного періоду, але не пізніше ніж за один операційний день до встановленої дати виплати;

- подавати відповідним установам Банку за один день до початку кожного виплатного періоду місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, одночасно на паперових та магнітних носіях списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки, описи до них та довідку про джерела фінансування виплат у кількості та за формою згідно з Порядком.

Відповідно до умов, викладених в пп.1, 2, 3, 8 п. 2 ст. 3 р. 2 договору, банк зобов'язується забезпечити через свої установи:

- відкриття для зарахування коштів від Фонду окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком № 2560 "Державні позабюджетні фонди" в установах Банку без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів Фонду;

- укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у Банку, так і з доставкою додому;

- установами Банку нарахування за коштами, які зберігаються на поточних рахунках пенсіонерів і одержувачів, відсотків у порядку та розмірах, визначених, договором між одержувачем і відповідною установою Банку.

Відповідно до пар. 1 ст. 7 р. 3 договору, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються з поточного рахунку за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік, установи банку не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, повідомляють про це письмово Фонду.

Згідно з пар. 4 ст. 8 р. 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи банку повертають фонду, за його письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

На виконання умов зазначеного договору 21.02.09 відповідачем було укладено договір з пенсіонеркою ОСОБА_3, відповідно до якого банк відкриває держателю пенсійний картковий рахунок та видає безпосередньо держателю банківську платіжну картку "Онікс-Пенсійний"(копія наявна у матеріалах справи).

В свою чергу позивач, на підставі заяви пенсіонерки ОСОБА_3, суми нарахованої їй пенсії зараховував на її картковий рахунок № НОМЕР_1, відкритий відповідачем, що підтверджується виписками з особового рахунку пенсіонерки, які долучені до матеріалів справи відповідачем.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 "Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках"( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах(далі - Порядок).

Відповідно до аб. аб. 1, 2 п. 1 Порядку встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки). Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінсоцполітики та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

Згідно з пунктом 2 Порядку, виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 статті 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до пункту 4 Порядку, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Відповідно до пункту 13 Порядку, у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Як досліджено судом першої інстанції, 13.05.2016 відповідачем надано позивачу списки одержувачів пенсій, на рахунки яких були зараховані кошти для виплати пенсії, але протягом 12 місяців поточного року не виконувалось їх одержання, в яких була зазначена ОСОБА_3.

Враховуючи вищенаведене, позивач здійснив певні дії, для встановлення причини неотримання пенсіонеркою ОСОБА_3 нарахованої суми пенсії, в результаті чого 12.10.2016, останнім отримано відомості, в яких зазначено, що пенсіонерка ОСОБА_3 померла 30.01.2013(зазначена інформація підтверджуються наявними матеріалами справи).

Як зазначалось раніше, 13.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою № 20631 з повідомленням останнього про смерть пенсіонерки ОСОБА_3 та з вимогою повернення перерахованої пенсії у сумі 49814,01грн., нарахованої на ім'я зазначеної пенсіонерки, разом із нарахованими на неї відсотками за період з 01.02.2013 по 30.06.2016.

В свою чергу відповідач, 17.10.2016 на виконання умов п. 4 ст. 8 р. 4 договору №26, здійснив повернення позивачу залишку коштів з рахунку пенсіонерки ОСОБА_3 у сумі 19376,50 грн., що підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Звертаючись з даним позовом, позивач стверджує, що різниця між сумою пенсії, яка була нарахована позивачем пенсіонерці ОСОБА_3 на її картковий рахунок(49814,01 грн.), починаючи з місця, наступного за місяцем дати її смерті, та сумою, яка була повернута відповідачем позивачу(19376,50 грн.), є безпідставно отриманими відповідачем грошовими коштами.

Разом із тим, щодо зазначеного обґрунтування позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, господарський суд зазначає наступне.

Згідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Приписами частини 1 статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з положенням частин 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 22 від 21.01.2004, власник рахунку в банку - особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

Виходячи з приписів чинного законодавства, суд зазначає, що відповідач не є набувачем пенсійних коштів пенсіонерки ОСОБА_3, які в свою чергу є власністю останньої, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку зазначеної пенсіонерки.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Вищого господарського суду України у справах № 904/3561/15 від 02.11.2015; № 918/2031/13 від 17.12.2014, а також у постанові Верховного суду України від 09.09.2014.

До того ж, суд зазначає, що з інформації, зазначеної в банківських виписках, наданих відповідачем вбачається, що сума оскаржуваних грошових коштів, а саме нарахованої пенсії у сумі 30437,51 грн., була отримана особою, яка володіла банківською карткою шляхом зняття готівки за допомогою банкомату.

Крім того, оскільки позивач повідомив відповідача про факт смерті пенсіонерки ОСОБА_3 тільки 13.10.2016, то у відповідача, до того моменту, були відсутні підстави не здійснювати зарахування на картковий рахунок пенсіонерки нарахованої їй суми пенсії.

За таких обставин, твердження позивача, щодо безпідставного отримання відповідачем оспорюваних грошових коштів у сумі 30437,52 грн. є необгрунтованими та спростовуються, наведеними вище нормами закону, а також, погодженими сторонами умовами договору.

Також слід зазначити, що, як вбачається із письмових пояснень позивача, які надійшли до суду 27.03.2017, окрім зазначеного вище, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва стверджує що відповідач неналежно виконував умови договору, а саме аб. 1 пар. 2 ст. 3 р. II договору, в якому зазначено, що строк дії платіжних карток не може становити більше одного року.

З приводу вищенаведеного, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 договору банківського рахунку, цей договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами зобов'язань за даним договором.

Згідно з п. п. 1, 4.1, 5.1, 5.2 договору банківського рахунку, банк відкриває держателю пенсійний картковий рахунок (ПКР) та видає безпосередньо держателю банківську платіжну картку "Онікс-Пенсійний". Картка є власністю банку і надається держателю для користування ПКР. Картка може використовуватися впродовж терміну, зазначеного на ній.

Тобто, з наведеного вбачається, що банківська платіжна картка є інструментом, за допомогою якого держатель має можливість безперешкодно, в будь-який зручний для себе час, користуватися своїми грошовими коштами, які знаходяться на його банківському рахунку. Проте, вона ні яким чином не впливає на зарахування коштів держателя на його банківський рахунок, у зв'язку із чим, у разі закінчення строку дії відповідної картки, зарахування грошових коштів, в тому числі нарахованих сум пенсії, на банківський рахунок користувача не зупиниться, проте призведе до тимчасової неможливості користування зазначеною карткою, до моменту подовження її дії.

Також слід зазначити, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження того, що банківська картка пенсіонерки мала строк дії більше ніж один рік.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. ОСОБА_3 докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №910/2827/17.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №910/2827/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №910/2827/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2827/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко