ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р.Справа № 922/1268/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладанні договору
за участю представників:

позивача: Жуков К.Є., довіреність №01-07/232 від 10.03.2017р.,Мельничникова А.М., довіреність №01-07/1287 від 21.12.2016р.

відповідача: ОСОБА_1, особисто;

3-ї особи: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка" - звернувся з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладанні договору б/н між ДП "Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 про відшкодування витрат за спожиту електроенергію, шляхом укладання цього договору в редакції позивача.

Позовні вимоги вмотивовано недосягненням сторонами домовленості щодо редакції пункту названого договору про відшкодування витрат за спожиту електроенергію, що, на думку позивача, суперечить укладеному між сторонами договору оренди №5682-Н від 04.02.2014 р., відповідно до якого на відповідача покладено обов'язок з утримання орендованого майна.

Ухвалою Суду від 17.05.2017 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській області.

В судовому засіданні 12.06.2017 р. оголошувалась перерва до 13.06.2017 р.

В судовому засіданні 13.06.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 13.06.2017 р. проти позову заперечував, посилаючись на те, що запропонована позивачем редакція договору спрямована на суттєве порушення прав відповідача і носить характер штучного створення умов для неможливості ведення підприємницької діяльності відповідача в орендованому на підставі договору оренди №5682-Н від 04.02.2014 р. приміщенні.

Третя особа правом на участь в судовому засіданні не скористалась, в письмових поясненнях (вх.№18711 від 07.06.2017 р.), просила вирішити спір згідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

04.02.2014 р. між третьою особою (як орендодавцем) та відповідачем (як орендарем) було укладено договір оренди №5682 (далі - договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: частина фойє №401 площею 6,4 кв.м. на 4-ому поверсі в осях 16П (зона «А») та частина фойє Хо602 площею 20,0 кв.м. на 6-ому поверсі 8-поверхової будівлі в осях 17,18-Н (зона «А»), інв.№103/001, літ. «А-7», реєстровий номер 38385217.1.ЮЖВЦСД1677 (далі - майно), загальною площею 26,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» (Ідентифікаційний номер 38385217) (далі - балансоутримувач, позивач у справі).

01.11.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №14 про компенсацію витрат за споживання електричної енергії, відповідно до умов якого позивач зобов'язується постачати відповідачу електричну енергію, відповідно до встановлених йому лімітів електроспоживання, в режимі постачання електроенергії - АК «Харківобленерго». Відповідач зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити спожиту електричну енергію згідно з умовами даного договору на об'єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1. Строк дії даного договору сплинув 11.11.2016 р.

Як зазначають сторони, між ними договір про компенсацію витрат за споживання електричної енергії на об'єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 на новий строк - не укладено.

Так, запропонована позивачем редакція договору про компенсацію витрат за споживання електричної енергії (арк.с. 19-20) не була прийнята відповідачем, у зв'язку з чим останнім було підготовлено Протокол розбіжностей від 23.03.2017 р. (арк.с. 21-22). Однак, умови договору з урахуванням Протоколу розбіжностей від 23.03.2017 р. позивач не прийняв.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено в ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З ч. 1 ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Запропонувавши редакцію договору про компенсацію витрат за споживання електричної енергії (арк.с. 19-20), позивач здійснив оферту на укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно з ч. 1 ст. 646 ЦК України, відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Складений відповідачем Протокол розбіжностей від 23.03.2017 р. (арк.с. 21-22) свідчить про нездійснення ним акцепту запропонованого позивачем договору про компенсацію витрат за споживання електричної енергії (арк.с. 19-20) та здійснення нової оферти на укладення такого договору, яку позивач, в свою чергу, не прийняв.

Таким чином, сторони не досягли згоди щодо умов договору про компенсацію витрат за споживання електричної енергії.

Суд наголошує, що з огляду на положення ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Приписи наведених вище норм свідчать, що укладення договору (тобто досягнення згоди з усіх його умов) є спільним волевиявленням сторін, яке є добровільним та здійснюється без будь-якого стороннього впливу.

Звертаючись з позовом у даній справі про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладанні договору, позивач фактично просить Суд вирішити питання про умови неукладеного з відповідачем договору, що з огляду не наведені вище приписи чинного законодавства є неприпустимим.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, спосіб захисту прав та інтересів особи повинен бути ефективним, тобто забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Позивачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не доведено та не обґрунтовано - яке його майнове право чи інтерес порушено у зв'язку з не укладенням з відповідачем договору про компенсацію витрат за споживання електричної енергії в редакції позивача (арк.с. 19-20), а також яким чином обраний ним спосіб захисту (врегулювання розбіжностей, що виникли при укладанні договору) може поновити порушене право чи інтерес.

За таких обставин, Суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, а отже й про відмову в задоволенні позову.

Суд зазначає, що обставини особистих взаємовідносин між позивачем та відповідачем щодо умов користування орендованим на підставі договору оренди №5682-Н від 04.02.2014 р. приміщень не входять в предмет доказування, а отже викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№15935 від 17.05.2017 р., арк.с. 41-57) не входять в предмет дослідження у даній справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Суд керується положеннями ст. 49 ГПК України, ат враховуючи відмову в задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору покладає на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 1, 6, 11, 16, 626, 627, 638, 641, 642, 646 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 19.06.2017 р.

Суддя Т.Д. Суярко