ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Справа № 921/114/16-г/3

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКролевець О.А. (доповідач у справі),
суддів:Євсікова О.О., Малетича М.М.,
розглянувши касаційну скаргуПриватного агропромислового підприємства "Білобожницьке"
на рішенняГосподарського суду Тернопільської області від 04.05.2016
та постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 01.11.2016
у справі№921/114/16-г/3 Господарського суду Тернопільської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
доПриватного агропромислового підприємства "Білобожницьке"
простягнення заборгованості в сумі 359 678,98 грн.
за участю представників сторін
від позивача:Братченко А.В.
від відповідача:Поліщук П.І.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" про стягнення 359678,98 грн. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 (суддя Боровець Я.Я.), яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 (колегія суддів у складі: Кравчук Н.М., Бойко С.М., Юрченко Я.О.), позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 185956,35 грн. заборгованості з процентів, 100977,78 грн. інфляційних втрат на суму заборгованості по тілу кредиту, 72744,85 грн. інфляційних втрат на суму заборгованості по процентах.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Приватне агропромислове підприємство "Білобожницьке" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що не відповідають вимогам матеріального та процесуального права, та закрити провадження у справі.

Позивач у своєму відзиві проти вимог касаційної скарги заперечив, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, між сторонами у справі укладено Кредитний договір №01-1/22 від 29.06.2011 (далі - Кредитний договір), за яким ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (банк) надало ПАП "Білобожницьке" (позичальник) кредит у сумі 575630,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 27.06.2012 шляхом перерахування коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов'язався повернути кредит за графіком, визначеним у договорі, та сплатити проценти.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 Кредитного договору сторони домовились, що відсотки за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком відсоткової ставки у розмірі 17,5% річних у валюті кредиту. Нарахування банком відсотків здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного та остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів. При розрахунку процентів використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком в останній робочий день поточного місяця та сплачуються позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця на рахунок №7724. У випадку порушення позичальником встановленого п. 2.2 цього договору строку повернення суми кредиту, в тому числі встановленого п. 2.2 графіку погашення, позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 35% річних у валюті кредиту, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п. 3.2 цього договору.

Позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати плату за кредит, відсотки за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених цим договором (п. 4.2 Кредитного договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного повернення позичальником отриманих сум кредитних коштів, сплати у повному обсязі відсотків за користування ним та повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов'язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору. Строк, у межах якого банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), встановлюється у 10 років (п.п. 6.1, 6.6, 6.10 Кредитного договору).

Крім того з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між сторонами у справі укладено договір застави від 30.06.2011 (далі - Договір застави), за умовами якого ПАП "Білобожницьке" (заставодавець) передало у заставу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (заставодержатель) сільськогосподарську техніку.

Неналежне виконання відповідачем умов Кредитного договору було предметом розгляду Господарського суду Тернопільської області у справі №921/109/13-г, який рішенням від 15.04.2013 задовольнив частково позов ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ПАП "Білобожницьке": встановив борг відповідача перед позивачем за Кредитним договором станом на 23.11.2012 у загальній сумі 213012,46 грн., у тому числі 166630 грн. заборгованості з тіла кредиту, 44321,46 грн. відсотків за користування кредитом, 2061,00 грн. пені за неналежне виконання грошових зобов'язань. Вказаним рішенням звернено стягнення в сумі 213012,46 грн. на предмет застави за Договором застави (відповідну сільськогосподарську техніку) шляхом його реалізації відповідно до чинного законодавства та перерахування позивачу вилучених від продажу коштів. У решті частині позову відмовлено.

Вказане рішення не було оскаржене та набрало законної сили. 30.09.2014 відділом Державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу Господарського суду Тернопільської області у справі №921/109/13-г, виданого 23.05.2013.

Однак, зважаючи на подальше невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань за Кредитним договором та рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.04.2013 у справі №921/109/13-г, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до господарського суду з позовом у даній справі щодо стягнення донарахованих процентів за користування кредитом за період з 24.11.2012 по 31.01.2016 включно на суму 185956,35 грн., а також інфляційних втрат на суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 100977,78 грн. за період з 15.04.2013 до 31.12.2015 та інфляційних втрат на суму заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 72744,85 грн. за період з 24.11.2012 до 31.01.2016.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, на підставі договорів чи інших правочинів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 10561 ЦК України).

За вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказана правова норма кореспондується зі ст. 193 ГК України.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 546, 572, 589-591 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Тобто у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави та за його рахунок задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Відповідно до ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-1206цс15).

Водночас за змістом наведених вище норм звернення стягнення на предмет застави повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має похідний характер, а не альтернативний і звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне (викладене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014 №3-71гс14).

Разом з тим ст. 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки. Втім, у силу ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При цьому в силу ст.ст. 33, 35, ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дослідивши надані сторонами під час розгляду справи докази, а також врахувавши обставини, встановлені рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі №921/109/13-г, які мають преюдиціальне значення під час розгляду даної справи, та водночас невиконання вказаного рішення на момент вирішення даного спору, суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини неналежного виконання ПАП "Білобожницьке" своїх обов'язків з повернення кредиту та сплати процентів за Кредитним договором.

З огляду на встановлення таких обставин та положення викладених вище норм права, перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків, суди дійшли вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 185956,35 грн. заборгованості з процентів, 100977,78 грн. інфляційних втрат на суму заборгованості по тілу кредиту, 72744,85 грн. інфляційних втрат на суму заборгованості по процентах з урахуванням строку позовної давності, продовженого за домовленістю сторін.

Звертаючись з касаційною скаргою, ПАП "Білобожницьке" по суті викладені висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовує, посилаючись лише на те, що дана справа є тотожною і випливає зі справи №921/109/13-г Господарського суду Тернопільської області. У зв'язку з цим скаржник заявляє вимоги про закриття провадження у справі.

Однак наведені доводи скаржника є хибними, зважаючи на те, що предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості з процентів та інфляційних втрат за Кредитним договором, нарахованих за період вже після винесення рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.04.2013 у справі №921/109/13-г, а відтак ці вимоги не були предметом спору під час розгляду вказаної справи. Водночас саме лише прийняття вказаного судового рішення за відсутністю його виконання відповідачем не припиняє правовідносин сторін Кредитного договору та не звільняє ПАП "Білобожницьке" від виконання своїх договірних обов'язків та від відповідальності за їх порушення.

Крім того у касаційній скарзі наявні посилання на обставини передання ПАП "Білобожницьке" в заставу відповідного майна, щодо звернення стягнення на яке триває виконавче провадження. Однак вказані доводи скаржника не підлягають прийняттю до уваги, адже наявність рішення про звернення стягнення на предмет застави не свідчить про заміну зобов'язань за Кредитним договором забезпечувальним зобов'язанням, тоді як згідно з встановленими судами обставинами зобов'язання відповідача за Кредитним договором не припинилися у зв'язку з невиконанням відповідного судового рішення.

Отже, скаржником не доведено порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій певних норм матеріального чи процесуального права щодо обставин, встановлених ними під час розгляду справи.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарських судів, колегія суддів дійшла висновку, що судами в порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 у справі №921/114/16-г/3 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

М.Малетич