ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р. Справа № 5021/1791/2011

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А,

за участю:

апелянта - ОСОБА_1 - на підставі довіреності від 02.09.2016р.;

арбітражного керуючого Солдаткіна С.В. (особисто) - Солдаткіна С.В. - на підставі свідоцтва від 25.01.2016р. №200, Савостян Н.В. - на підставі довіреності від 04.05.2017р.

від інших кредиторів - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", м.Київ, (вх.№ 1495 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі № 5021/1791/2011

за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі, Сумська область, м.Конотоп,

до боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, Сумська область, м.Конотоп,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі №5021/1791/2011 (суддя Яковенко В.В.) задоволено клопотання ліквідатора Солдаткіна С.В. у справі №5021/1791/2011, затверджено витрати ліквідатора Солдаткіна С.В. на загальну суму 180 738,80грн.; стягнуто з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на користь арбітражного керуючого Солдаткіна Сергія В'ячеславовича витрати на оплату послуг ліквідатора та ліквідаційні витрати на загальну суму 79 313,52грн.

Відповідні висновки суду з посиланням на положення статей 3- 1, 31, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мотивовані обґрунтованістю заявленого ліквідатором клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі №5021/1791/2011 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені клопотання ліквідатора Солдаткіна С.В. про затвердження його витрат та стягненні з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на його користь 79 313,52грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було повно, всебічно та об'єктивно досліджено наданні ліквідатором документи на підтвердження витрат понесених внаслідок проведення ліквідаційної процедури, що на думку апелянта призвело до передчасного висновку про задоволення клопотання ліквідатора в частині затвердження його витрат на суму 180 738,80грн. Зокрема, апелянт вказує на те, що ліквідатором не надано належних та допустимих доказів у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження витрат пов'язаних з розміщенням оголошень про продаж майна банкрута (відсутні оригінали або копії вказаних оголошень); не підтверджено використання паливно-мастильних матеріалів; більшість видаткових операцій всупереч приписами Закону про банкрутство проводилась ліквідатором без використання банківського рахунку. Крім того, як зазначає апелянт, місцевим господарським судом всупереч приписам Закону про банкрутство, було стягнуто з заставного кредитора на користь арбітражного керуючого Солдаткіна Сергія Вячеславовича витрати на оплату послуг ліквідатора та ліквідаційні витрати на загальну суму 79313,52грн., що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 29.05.2017р.

25.05.2017р. Конотопським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№5469), в якому просить в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" відмовити, ухвалу господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі №5021/1791/2011 залишити без змін.

29.05.2017р. ліквідатором арбітражним керуючим Солдаткіним С.В. подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 5552), в якому просить в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" відмовити, ухвалу господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі №5021/1791/2011 залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. задоволено клопотання представника апелянта про продовження строку розгляду скарги, продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів та відкладено розгляд справи на 12.06.2017р.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 12.06.2017р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі №5021/1791/2011 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені клопотання ліквідатора Солдаткіна С.В. про затвердження його витрат та стягненні з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на його користь 79 313,52грн.

Ліквідатор арбітражний керуючий Солдаткін С.В. заперечив проти вимог апеляційної скарги, та просив ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.08.2011р. прийнято до розгляду заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі про порушення справи про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (далі - боржник) та порушено провадження у справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 в порядку статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т.1 а.с.1-2).

Постановою господарського суду Сумської області від 15.08.2011р. у відповідності до статей 22, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визнано відсутнього боржника банкрутом - фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Солдаткіна Сергія Вячеславовича, якого зобов'язано в строк до 14.06.2017р. виконати ліквідаційну процедуру та надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу кредиторів (т.1 а.с.35-37).

Колегія суддів зазначає, що постанова від 15.08.2011 року про визнання боржника банкрутом була прийнята судом першої інстанції, а ліквідаційна процедура здійснювалась ліквідатором Солдаткіним С.В. тільки із врахуванням особливостей банкрутства відсутнього боржника, передбачених статтею 52 Закону про банкрутство, без врахування особливостей банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина, що встановлені статтями 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2017р. ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Солдаткін Сергій Вячеславович звернувся до господарського суду Сумської області з клопотанням (вх.№137), в якому просив суд затвердити витрати ліквідатора ФОП ОСОБА_5 арбітражного керуючого Солдаткіна С.В. на загальну суму 180 738,80 грн. та стягнути з ПАТ "ОТП Факторинг Україна" на користь арбітражного керуючого Солдаткіна Сергія Вячеславовича витрати на оплату послуг ліквідатора та ліквідаційні витрати на загальну суму 79 313,52 грн. (т.5 а.с.208-211).

03.04.2017р. місцевим господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу з підстав, викладених вище.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Приписами пунктів 1, 3 статті 5 Закону про банкрутство (у редакції чинній на момент порушення провадження у справі) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

В силу пункту 1-1 прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції Закону від 22.12.2011р. №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013р., положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі порушено 03.08.2011р., постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури прийнято 15.08.2011р. (тобто до набрання чинності новою редакцією Закону про банкрутство) - колегія суддів вважає, що застосуванню підлягають положення Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013р.

Судова колегія зазначає, що провадження у даній справі про банкрутство здійснюється за приписами статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з особливостями банкрутства відсутнього боржника, за спрощеною процедурою без утворення комітету кредиторів, та відповідно за відсутності фонду для оплати послуг, відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому.

Разом з тим, згідно з абзацом 3 частини 4 статті 3-1 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Отже, надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі.

Частиною 10 статті 3-1 Закону про банкрутство передбачено, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Пунктами 11 та 12 статті 3-1 Закону про банкрутство передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для оплати послуг, відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору). Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог частини 14 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

Але, процедура банкрутства з особливостями, встановленими статтею 52 Закону про банкрутство здійснюється за спрощеною процедурою, та не передбачає стадії розпорядження майном боржника та обрання комітету кредиторів. Не зважаючи на великий обсяг майна що належить банкруту, виявленого ліквідатором при здійсненні повноважень, арбітражний керуючий не звертався до суду із заявою про перехід до загальних процедур банкрутства, про що свідчать матеріали судової справи.

Однак, за відсутності комітету кредиторів звіт арбітражного керуючого про оплату його послуг повинен затверджуватися в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури або в окремому судовому засіданні. При цьому суд повинен вирішити питання про затвердження витрат на оплату послуг ліквідатора та проведення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство.

Оскільки, як було зазначено вище, провадження у даній справі здійснюється з урахуванням особливостей визначених статтею 52 Закону про банкрутство, за спрощеною процедурою без утворення комітету кредиторів, та відповідно за відсутності фонду для оплати послуг, відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому, суд виходить з розміру оплати послуг ліквідатора у відповідності до розміру двох мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів зазначає, що за змістом статті 31 Закону про банкрутство, затвердженню підлягають фактично понесені арбітражним керуючим витрати, які підтверджені належними доказами, у зв'язку з цим при відшкодуванні витрат арбітражного керуючого господарський суд зобов'язаний дослідити обґрунтованість заявлених до відшкодування сум.

Як вбачається з матеріалів справи, майно боржника, що було виявлено ліквідатором боржника - арбітражним керуючим Солдаткіним С.В. в процедурі банкрутства та включено до ліквідаційної маси, знаходилось в заставі у наступних кредиторів: ТОВ "ОТП Факторинг Україна"; ПАТ "Державний Ощадний банк України" філія - Сумське обласне управління територіально відокремлене безбалансове відділення; Кредитна спілка "Єзуч"; ПАТ "АКБІБ" в особі філії відділення ПАТ "Промінвестбанк в місті Суми".

Так, зокрема, майнові активи банкрута, а саме: меблевий цех третього поверху (A-3) площею 1562,4кв.м. за адресою Сумська область місто Конотоп вулиця Професійна, 30А; житловий будинок площею 59,7кв.м. з надвірними будівлями за адресою Сумська область місто Конотоп 2-й провулок вулиці Інтернатної,8 квартал 178; земельна ділянки площею 009га за адресою Сумська область місто Конотоп другий провулок вулиці Інтернатної,8, знаходились в заставі ТОВ "ОТП Факторинг Україна", на підставі договору іпотеки від 28.12.2006р. №PM-SMEC00/036/2006 (т. 2 а.с.162-165), укладеного в забезпечення виконання кредитного договору від 28.12.2006р. №СМ-SME C00/036/2006 (з урахуванням додаткових угод (т.2 а.с.147-157); та договору іпотеки від 23.09.2013р. №PML-C03/035/2008 (т.2 а.с.177-180), укладеного в забезпечення кредитного договору від 23.09.2013р. №ML-C03/035/2008 (з урахуванням додаткових угод (т.2 а.с.166-176).

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором на підставі проведених аукціонів було реалізовано меблевий цех третього поверху (A-3) площею 1 562,4кв.м. за адресою: Сумська область, місто Конотоп, вулиця Професійна, 30А; житловий будинок площею 59,7кв.м. з надвірними будівлями за адресою: Сумська область, місто Конотоп, 2-й провулок вулиці Інтернатної,8, квартал 178; земельну ділянку площею 009га за адресою: Сумська область, місто Конотоп, другий провулок вулиці Інтернатної,8. Ліквідатором було укладено: договір купівлі - продажу земельної ділянки від 03.07.2013р., договір купівлі- продажу житлового будинку від 03.07.2013р., та договори купівлі - продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 24.02.2015р. (т.3 а.с.26-28).

Відповідно до пункту 2.2. договорів купівлі продажу земельної ділянки та житлового будинку, продаж земельної ділянки та житлового будинку було вчинено за 32 946,00грн. та 85 723,00грн., які були отримані продавцем (ліквідатором) від покупця готівкою ще до підписання цього договору.

Відповідно до пунктів 3.1. договорів купівлі - продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) ціна продажу об'єктів становить 30 414,84грн. та 50 597,93грн.

Вказані кошти були отримані ліквідатором готівкою особисто.

Частиною 8 статті 30 Закону про банкрутство встановлено, що кошти які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку передбаченому статтею 31 цього Закону.

Крім того, колегія суддів з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі №32/17-352-2011/3-20гс15, яка відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зазначає, що майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя згідно з положеннями абзацу 2 частини 2 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Колегія суддів зазначає, що постанова від 15.08.2011 року про визнання боржника банкрутом була прийнята судом першої інстанції, а ліквідаційна процедура здійснювалась ліквідатором Солдаткіним С.В. тільки із врахуванням особливостей банкрутства відсутнього боржника, передбачених ст. 52 Закону про банкрутство, без врахування особливостей банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина, що встановлені ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до пункту 7 статті 52 Закону про банкрутство, задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку черговості, передбаченому статтею 31 цього Закону.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються у першу чергу на задоволення вимог, забезпечених заставою.

Отже, законодавець чітко визначив процедуру внесення вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника, до реєстру вимог кредиторів та задоволення таких вимог, вказавши, що майно боржника, яке є предметом застави, включається до ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що кошти отримані від реалізації ліквідатором арбітражним керуючим майна банкрута, яке знаходилось в заставі ТОВ "ОТП Факторинг Україна", відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій були перераховані не в повному обсязі, а саме на суму 131 000,00грн. Решта коштів всупереч правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі №32/17-352-2011/3-20гс15 була направлена на оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві боржника всупереч приписам Закону про банкрутство розрахунки здійснювались всупереч вимогам Закону про банкрутство готівкою із застосуванням касових розрахунків. Тобто, ліквідатор арбітражний керуючий Солдаткін С.В. самостійно, за власним підписом, здійснював собі оплату послуг арбітражного керуючого та отримував кошти на інші потреби (компенсація витрат згідно авансового звіту та повернення безвідсоткової фінансової допомоги), що підтверджується видатковими касовими ордерами від 18.05.2016р. на суму 29 562,49грн. (т. 4 а.с.18), від 16.03.2015р. на суму 13 850,00грн. (т.4 а.с.28), від 13.03.2015р. на суму 1 111,00грн. (т.4 а.с.29), від 13.03.2015р. на суму 105,00грн. (т.4 а.с.31), від 13.03.2015р. на суму 900,00грн. (т.4 а.с.35) від 17.09.2014р. на суму 1 490,00грн. (т.4 а.с.45), від 13.08.2014р. на суму 1 010,00грн. (т.4 а.с.47), від 16.12.2013р. на суму 6 368,23грн. (т.4 а.с.51), від 22.11.2013р. на суму 7 066,07грн. (т.4 а.с.52), від 09.10.2013р. на суму 15 450,00грн. (т.4 а.с.55), від 17.09.2013р. на суму 6 150,00грн. (т.4 а.с.56), від 14.08.2013р. на суму 2 500,00грн. (т.4 а.с.57), від 02.08.2013р. на суму 2 000,00грн. (т.4 а.с.60), від 15.07.2013р. на суму 8 000,00грн. (т.4 а.с.65), від 05.07.2013р. на суму 975,00грн. (т.4 а.с.68), від 04.07.2013р. на суму 80 000,00грн. (т.4 а.с.94), від 03.07.2013р. на суму 1 340,00грн. (т.4 а.с.98), від 10.04.2013р. на суму 300,00грн. (т.4 а.с.101), від 04.12.2013р. на суму 9 000,00грн. (т.4 а.с.115), від 03.12.2012р. на суму 15 431,40грн. (т.4 а.с.120), від 23.11.2012р. на суму 11 866,90грн. (т.4 а.с.126), від 20.07.2012р. на суму 1 551,23грн. (т.4 а.с.128), від 27.06.2012р. на суму 8 080,00грн. (т.4 а.с.131), від 27.06.2012р. на суму 4 850,00грн. (т.4 а.с.132), від 26.06.2012р. на суму 8 080,00грн. (т.4 а.с.136), від 31.12.2011р. на суму 10 960,87грн. (т.4 а.с.143), на загальну суму 247 998,19грн.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі №32/17-352-2011/3-20гс15 відповідно до якої, майно боржника, яке є предметом застави, включається до ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя, чого ліквідатором здійснено не було, а також враховуючи фактичне отримання ліквідатором грошових коштів з каси підприємства на загальну суму 247 998,19грн. (на невідомі цілі, які не підтверджені належними та допустимими доказами), колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було враховано зазначених обставин, що призвело до необґрунтованого висновку щодо першочергового погашення витрат ліквідатора, пов'язаних із провадженням у справі про банкрутство.

Крім того, оскаржувана ухвала не містить будь-яких висновків щодо дослідження та оцінки наданих ліквідатором документів на підтвердження понесених витрат під час ліквідаційної процедури банкрута, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала, всупереч приписам господарського процесуального законодавства була винесена місцевим господарським судом при неповному дослідженні обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до пункту 12 статті 3-1 Закону про банкрутство оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Судова колегія зазначає, що положеннями Закону про банкрутство не передбачено стягнення з кредитора грошових коштів та видачу судового наказу на примусове стягнення грошових коштів для відшкодування витрат та оплати послуг ліквідатора. А отже висновок місцевого господарського суду щодо стягнення з заставного кредитора ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на користь арбітражного керуючого Солдаткіна Сергія В'ячеславовича витрат на оплату послуг ліквідатора та ліквідаційні витрати на загальну суму 79 313,52грн. є необґрунтованим та таким, що суперечить приписам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував із посиланням на законодавство можливість застосування процедури стягнення сум винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредитора банкрута.

Оскільки місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі № 5021/1791/2011 підлягає скасуванню.

Крім того, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 27.01.2016р. у справі №922/4808/13, частиною третьою статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Тому частину третю статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" слід розуміти таким чином, що нею встановлено деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, які полягають, зокрема, у завершенні розгляду питання про відшкодування сум грошової винагороди арбітражному керуючому із завершенням відповідного апеляційного провадження.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на арбітражного керуючого Солдаткіна С.В.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст.ст. 105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 03.04.2017р. у справі №5021/1791/2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Солдаткіна С.В. (вх.№137 від 17.01.2017р.) про затвердження витрат понесених при проведенні ліквідаційної процедури на загальну суму 180 738,80 грн. та стягненні з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на користь арбітражного керуючого Солдаткіна Сергія Вячеславовича витрат на оплату послуг ліквідатора та ліквідаційні витрати на загальну суму 79 313,52грн.

Стягнути з арбітражного керуючого Солдаткіна Сергія Вячеславовича (40000, м. Суми, вул. Петропавлівська, 74 офіс 49 А, оф.12-9, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 08.02.2013р. №200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (04210, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, р/р 3333 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 200,00грн.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний судовий наказ.

Повний текст постанови складено 15 "червня" 2017р.

Головуючий суддя Плахов О.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Шутенко І.А.