КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 911/1415/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Сандуляк С.А. довіреність № 421/16 від 07.07.16

від відповідача 1: Уздимир А.І. довіреність № б/н від 01.01.15

від відповідача 2: не з'явився

від відповідача 3: не з'явився

від відповідача 4: не з'явився

від відповідача 5: не з'явився

від відповідача 6: не з'явився

від відповідача 7: не з'явився

від відповідача 8: не з'явився

від відповідача 9: не з'явився

від відповідача 10: не з'явився

від відповідача 11: не з'явився

від відповідача 12: Косминін О.В. довіреність № б/н від 06.06.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар"

на рішення Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року

у справі №911/1415/16 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд",

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтком" Інвест-Строй"

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбассжилстрой"

5. Публічного акціонерного товариства "Тельманівський кар'єр"

6. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЕМ"

7. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донспецмонтаж"

8. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой" (код 30645523)

9. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорстрой" (код 31660851)

10. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька будівельна компанія"

11. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект"

12. Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"

про стягнення 318 963,09 доларів США та 759 312,27 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом від 21 квітня 2016 року до ТОВ "Фірма "Дар", ТОВ "Гранд", ТОВ "Альтком Інвест-Строй"ТОВ "Донбассжилстрой", ПАТ "Тельманівський кар'єр", ТОВ "ДАЕМ", ТОВ "Донспецмонтаж", ТОВ "Дорстрой" (код 30645523), ТОВ "Дорстрой" (код 31660851), ТОВ "Донецька будівельна компанія", ТОВ "Будкомплект" та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" про стягнення 318 963,09 доларів США заборгованості за відсотками та 759 312,27 грн. пені (т. І, а.с. 7-12).

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ "Фірма "Дар" своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим у неї утворилась заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 318 963,09 доларів США, а також у зв'язку з простроченням сплати процентів банком нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 759 312,27 грн., які позивач просив стягнути солідарно з боржника та його поручителів.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі № 911/1415/16 позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" задоволено частково (т. ІІ, а.с. 42-56).

15 грудня 2016 року ТОВ "Фірма "Дар" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі №911/1415/16 скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.ІІ, а.с.82-88).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31 січня 2017 року у задоволенні клопотання ТОВ "Фірма "Дар" про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу ТОВ "Фірма "Дар" на рішення Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі №911/1415/16 повернуто без розгляду (т.ІІ, а.с. 76-81).

13 березня 2017 року постановою Вищого господарського суду України у справі № 911/1415/16 скасовано ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р., справу направлено до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження (т.ІІ, а.с.160-163).

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) від 23 березня 2017 року справу №911/1415/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О.

24 березня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Фірма "Дар" на рішення Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі №911/1415/16 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., справу призначено до розгляду на 11 квітня 2017 року.

11 квітня та 16 травня 2017 року ухвалами Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 16 та 23 травня 2017 року відповідно.

В судовому засіданні 23 травня 2017 року представник відповідача-12 подав письмове клопотання про продовження строку розгляду справи у відповідності до ст. 69 ГПК України.

23 травня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду клопотання відповідача-12 задоволено, строк розгляду справи продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 06 червня 2017 року.

У судовому засіданні 06 червня 2017 року представники ТОВ "Фірма "Дар" та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" надали пояснення, в яких підтримали доводи апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у судовому засіданні 06 червня 2017 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники ТОВ "Гранд" ТОВ "Альтком Інвест-Строй"ТОВ "Донбассжилстрой", ПАТ "Тельманівський кар'єр", ТОВ "ДАЕМ", ТОВ "Донспецмонтаж", ТОВ "Дорстрой" (код 30645523), ТОВ "Дорстрой" (код 31660851), ТОВ "Донецька будівельна компанія" та ТОВ "Будкомплект" у судове засідання 06 червня 2017 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомили.

У пп.4 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1290/14 від 12.09.2014 р. зазначено, що за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу який знаходиться на території проведення АТО, інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Про час та місце розгляду справи відповідачі 2-11 повідомлялись шляхом розміщення інформації про час і місце судового засідання на сторінці Київського апеляційного господарського суду на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.kia.arbitr.gov.ua/sud5033/), про що до матеріалів справи додано відповідне роздруковане повідомлення, отже вказаних осіб було належним чином повідомлено про місце та час розгляду справи (т.ІІ, а.с. 204).

Враховуючи викладене та ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представників відповідачів 2-11 не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників вказаних осіб.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

27 червня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (далі - позивач, кредитор) та ТОВ "Фірма "Дар" (далі - відповідач, позичальник) укладено Кредитний договір № 010/10-2/319 (відновлювальна кредитна лінія) (далі - Кредитний договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 3.1 якого кредитор, на умовах забезпечення, цільового використання, строкового повернення та плати за користування, відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в межах ліміту кредитування у сумі 804 173,00 доларів США на поповнення обігових коштів, а позичальник зобов'язується повернути кредит до 21.06.2009 р. включно (т.І, а.с. 21-24).

Відповідно до Додаткової угоди №010/10-2/319/3 від 30.12.2009 р. (далі - Додаткова угода-1) сторони домовились викласти Кредитний договір у новій редакції (т.І, а.с. 28-34).

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди-1, плата за користування кредитом розраховується на основі процентної ставки у розміру 15,5% річних.

Згідно п. 2.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди-1, нарахування процентів за кредитом здійснюється згідно внутрішніх положень Банку, але не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитом. Дата видачі та день погашення кредиту враховуються як один день (при розрахунку процентів враховується день видачі кредиту; день погашення кредиту не враховується).

Проценти сплачуються щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця та остаточно при погашенні кредиту. Кредитор має право в односторонньому порядку на власний розсуд без згоди позичальника змінити процентну ставку у разі настання подій, які мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів установи кредитора і не залежать від волі сторін. У пункті 3.1 наведено перелік таких випадків. Кредитор зобов'язаний письмово повідомити позичальника про нову (скориговану) процентну ставку протягом 2 банківських днів з дати прийняття рішення (пункт 3.3 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди-1).

Відповідно до п. 14.8 Кредитного Договору, у редакції додаткової угоди-1 до всіх правовідносин пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років. Вказані положення відповідають ч. 1 ст. 259 ЦК України.

13 грудня 2010 року Додатковою угодою №010/10-2/319/6 сторони погодили остаточний строк повернення кредиту до 01.02.2011 р. включно, а також встановили, що проценти за період серпень-квітень 2010 позичальник сплачує до 01.02.2011 р. (т.І, а.с. 57).

29 грудня 2010 року Додатковою угодою №010/10-2/319/7 сторони погодили зміну базової процентної ставки в розмірі 11% річних (т.І, а.с. 38).

01 лютого 2011 року Додатковою угодою №010/10-2/319/8 сторони погодили остаточний строк повернення кредиту до 20.01.2012 р. включно, а також, що проценти за період серпень 2009 - квітень 2010 та листопад 2010 - грудень 2010 позичальник сплачує в строк до 20.01.2012 р., встановивши графік погашення позичкової заборгованості (т.І, а.с. 39).

01 грудня 2011 року Додатковою угодою №010/10-2/319/9 сторони змінили порядок сплати процентів, встановивши сплату не пізніше останнього робочого місяця, наступного за поточним (т.І, а.с. 40).

10 грудня 2013 року Додатковою угодою №010/10-2/319/10 сторони погодили остаточний строк повернення кредиту до 01.04.2014 р. включно, встановили фіксовану процентну ставку 13% річних, погодили, що проценти за користування кредитом, нараховані та несплачені позичальником станом на 19.12.2013 р. в сумі 318 963,09 доларів США, будуть сплачені згідно графіку трьома платежами: 154 087,00 доларів США - до 31.01.2014 р., 154 087,00 доларів США - до 28.02.2014 р., 10 789,09 доларів США - до 31.03.2014 р. Сторонами погоджено порядок зарахування отриманих від позичальника платежів: погашення простроченої основної суми заборгованості, погашення основної суми заборгованості, сплата прострочених процентів, сплата процентів, комісій, сплата прострочених комісій: сплата пені та штрафів. Крім того сторонами викладено п. 4.1. Кредитного договору у новій редакції за якою виконання зобов'язань позичальника, що виникають, в т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором забезпечується заставою, порукою та вудь-якими іншими договорами забезпечення, що вчинені на користь кредитора протягом строку дії договору (т.І, а.с. 41-43).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банком надавались відповідачу-1 кредитні кошти в межах встановленого договором ліміту, що в тому числі не заперечується і відповідачем-1 (позичальником), відтак банк належним чином виконав свої договірні зобов'язання за кредитним договором від 27.06.2008 № 010/10-2/319 (в редакції додаткових угод).

Позичальник здійснив повернення основної суми кредиту, а саме сплатив 13.12.2013 р. - 150 087,00 доларів США, 18.12.2013 р. - 167 500,00 доларів США, 19.12.2013 р. - 485 973,00 доларів США.

Разом із тим, як вбачається з банківських виписок по рахунку клієнта ТОВ "Фірма ДАР" по КД № 010/10-2/319 за період з 27.06.2008-19.04.2016 р. позичальник не виконав своїх зобов'язань по сплаті процентів в сумі 318 963,09 доларів США згідно графіку, передбаченого додатковою угодою №010/10-2/319/10 від 10.12.2013 р. (т.І, а.с. 65-74).

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання зі сплати процентів, за період прострочення з 13.04.2011 р. по 30.11.2011 р. та з 01.03.2014 р. по 27.09.2014 р., позивач нарахував та заявив до стягнення у сумі 759 312,02 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України).

Порядок використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 р. № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Отже, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні, в сумі, що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ що діяла на момент прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2014 року по справі №909/660/14 (3-29гс15).

Крім того, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п. 14.4 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди-1, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється з наступного календарного дня після дати коли грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого грошового зобов'язання включно.

Отже сторонами Кредитного договору передбачено нарахування пені по день фактичного виконання грошового зобов'язання включно.

Здійснивши перевірку розрахунку нарахованої позивачем пені, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний розрахунок здійснено неправильно, оскільки розраховано пеню виходячи із подвійної облікової ставки НБУ в доларах США, і отриману суму за курсом НБУ на дату подання позову переведено в гривню. Разом із тим, відповідно до вищенаведених вимог закону для цілей розрахунку пені існуючу прострочену заборгованість на кожну дату прострочення слід перевести в гривню за курсом НБУ та на отриману суму заборгованості в національній валюті нараховувати пеню, виходячи з максимального обмеженого законом розміру - подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час виникнення заборгованості. При цьому, колегія суддів зазначає про вірність висновків суду першої інстанції про те, що за перерахунком, сума пені за заявлений період становить 304 624,09 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ "Фірма ДАР" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за простроченими процентами у сумі 318 963,09 доларів США, що станом на день подання позову у гривневому еквіваленті складають 8 105 287,51 грн., а також пені у сумі 304 624,09 грн.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань, банком укладено Договори поруки: від 11.12.2013 р. №12/01-03-3/1102 з ТОВ "Альтком" Інвест-Строй" (т.І, а.с. 79-83); від 11.12.2013 р. №12/01-03-3/1114 з ТОВ "Донбассжилстрой" (т.І, а.с. 84-88); від 10.12.2013 р. № 12/01-03-3/1121 з ПАТ "Тельманівський кар'єр" (т.І, а.с. 89-93); від 12.12.2013 р. №12/01-03-3/1166 з ТОВ "Гранд" (т.І, а.с. 94-98); від 11.12.2013 р. №12/01-03-3/1134 з ТОВ "ДАЕМ" (т.І, а.с. 99-103); від 11.12.2013 р. № 12/01-03-3/1142 з ТОВ "Донспецмонтаж" (т.І, а.с. 104-108); від 11.12.2013 р. № 12/0-03-3/1150 з ТОВ "Дорстрой" (код 30645523) (т.І, а.с. 109-113); від 11.12.2013 р. № 12/01-03-3/1157 з ТОВ "Дорстрой" (код 31660851) (т.І, а.с. 114-118); від 12.12.2013 р. № 12/01-03-3/1173 з ТОВ "Донецька будівельна компанія" (т.І, а.с. 119-123); від 12.12.2013 р. №12/01-03-3/1181 з ТОВ "Будкомплект" (т.І, а.с. 124-128); від 11.12.2013р. №12/01-03-3/1088 з ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" (т.І, а.с. 129/зворот-133) (далі - по тексту поручителі). За умовами зазначених Договорів поручителі зобов'язались солідарно відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором № 010/10-2/319 від 27.06.2008, зокрема повернути кредит в сумі 804 173,00 доларів США до 01.04.2014 р., сплатити проценти в розмірі 13% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, сплатити комісії, сплатити пеню, штрафи, передбачені кредитним договором (пункт 1.1 договорів поруки). Поручителі відповідають перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначні кредитним договором (п. 1.2 Договорів поруки).

За умовами договорів поруки, поручителі надали згоду на збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання, що виникає у разі збільшення процентів або методу нарахування процентів, збільшення заборгованості за рахунок капіталізації процентів, продовження строку користування кредитом, доповнення комісій та/або неустойок, що не потребує додаткової згоди поручителя (п. 1.4.1 Договорів поруки).

У постанові Верховного Суду України від 17.01.2011 р. (справа № 3-62гс10), зокрема, зазначено, що якщо умовами договору поруки визначено обсяг відповідальності та передбачена можливість зміни розміру такої відповідальності та їх строків, то зазначена умова договору поруки є результатом домовленості між сторонами, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Пунктом 2.2 Договорів поруки передбачено, що поручитель (тобто кожен з поручителів за кожним з договорів поруки) зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов'язань у розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

Враховуючи викладене, умови договорів поруки пов'язують виконання поручителями зобов'язань за договорами поруки саме з фактом порушення такого зобов'язання боржником, а також зі строком, який обчислюється з дати отримання кожним з них вимог від кредитора. Зі вказаного слідує відсутність підстав виконання поручителями зобов'язань боржника за відсутності відповідної вимоги кредитора з визначенням обсягу зобов'язання, що підлягає виконанню відповідним поручителем.

Відповідно до Додаткової угоди від 10.12.2013 р., банком та позичальником погоджено графік сплати нарахованих та несплачених позичальником відсотків за користування кредитом в сумі 318 963,09 доларів США, а саме 154 087,00 доларів США - до 31.01.2014 р., 154 087,00 доларів США - до 28.02.2014 р., 10 789,09 доларів США - до 31.03.2014 р. (т.І, а.с. 41-43).

Отже, останній день строку погашення позичальником повної суми відсотків встановлено до 31.03.2014 р. і саме з цієї дати має обраховуватись строк звернення в т.ч. до поручителів з вимогами про виконання вищезазначеного зобов'язання.

Позивач звернувся до ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком", як поручителя ТОВ "Фірма ДАР" (за договором поруки № 12/01-03-3/1088 від 11.12.2013 р.), з вимогою від 01.04.2015 р. № 140-0-0-00/8/870, у якій просив у 10-денний строк з дати отримання даної вимоги погасити заборгованість останнього за Кредитним договором № 010/10-2/319 від 27.06.2008 р. у розмірі 403 012,43 доларів США, що станом на 23.05.2015 р. за курсом НБУ становить 9 346 105,30грн. (т.І, а.с. 76-78). Направлення вказаної вимоги на адресу ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовим чеком (т.І, а.с. 75).

Доказів звернення з відповідними вимогами до інших поручителів, позивачем надано не було.

За приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, правовим наслідком пропуску кредитором строку пред'явлення вимоги є припинення поруки, яка виступає видом забезпечення виконання зобов'язань (частина перша статті 546 ЦК України), який не є договором, але виникає на підставі договору (статті 547, 548 ЦК України).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 р. у справі № 3-1202гс15 (908/4911/14).

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-53цс14 зазначено, що: "закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя".

При цьому доводи позивача про те, що оскільки п. 6.9 Договорів поруки встановлено, що до всіх правовідносин пов'язаних з виконанням даних договорів поруки застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років, порука не припинилась і строк звернення з позовом до поручителів ним пропущено не було є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 р. у справі № 6-1451цс16: "позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). При цьому відповідно до ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може."

Враховуючи викладене, те, що строк поруки договорами поруки встановлено не було та оскільки кредитором пред'явлено вимогу у вигляді листа з вимогою від 01.04.2015 р. до ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком", як поручителя позичальника, а до інших поручителів 21.04.2016 р. у вигляді позову з порушенням встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що порука є припиненою, а отже підстави для солідарного стягнення заборгованості за процентами та нарахованою пенею крім боржника ще й з його поручителів - відсутні.

Судом першої інстанції викладеного враховано було, тому рішення підлягає скасуванню в частині задоволення вимог про солідарне стягнення заборгованості.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про порушення місцевим господарським судом вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та норм матеріального права.

Тому, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар" - підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі №911/1415/16 необхідно скасувати в частині задоволення вимог про солідарне стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом і пенею та прийняти нове рішення про стягнення зазначеної заборгованості з позичальника одноособово.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 49 ГПК України, апелянту належить відшкодувати за рахунок позивача судовий збір у сумі 150 996,00 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар" на рішення Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі №911/1415/16 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 28 листопада 2016 року у справі №911/1415/16 - скасувати та прийняти нове рішення:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар" (98310, Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Орджонікідзе, буд. 1-В, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, Печерський район, вул. Лєскова, буд. 9, ідентифікаційний код 14305909) 318 963 (триста вісімнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят три) доларів США 09 центів боргу по процентам, 304 624 грн. (триста чотири тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 09 коп. пені та 126 148 (сто двадцять шість тисяч сто сорок вісім) грн. 67 коп. судового збору. У іншій частині позовних вимог - відмовити."

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, Печерський район, вул. Лєскова, буд. 9, ідентифікаційний код 14305909) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Дар" (98310, Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Орджонікідзе, буд. 1-В, ) судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції у сумі 150 996 (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 00 коп.

4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.

5. Справу №911/1415/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко