донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

12.06.2017 справа №908/3313/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_1В ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від третьої особи: від прокуратури:ОСОБА_5- довір. ОСОБА_6 - довір. не прибув ОСОБА_7 - посвідчення №035883, ОСОБА_8 - посвідчення №028256
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від02.03.2017
у справі№ 908/3313/14 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомЗапорізької місцевої прокуратури №2, м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької місцевої ради, м. Запоріжжя
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на апредмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат", м. Запоріжжя Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя
простягнення 5 931 344,11 грн. збитків у вигляді недотриманих доходів за фактичне використання земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Прокурор міста Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат 5931344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.02.2016 р. у справі №908/3313/14 (суддя Кагітіна Л.П.) здійснено процесуальне правонаступництво, змінено прокуратуру міста Запоріжжя на її правонаступника - Запорізьку місцеву прокуратуру № 2, у задоволенні позовних вимог Запорізької місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат 5931344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки - відмовлено в повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2016 р. у справі №908/3313/14 зазначене рішення господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2016 р. постанова Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2016 р. та рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2016 р. у справі № 908/3313/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

За результатами нового розгляду рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2017р. по справі №908/3313/14:

- задоволено позов Запорізької місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат;

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат (69014 м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44, ) на користь Запорізької міської ради в дохід місцевого бюджету збитки в сумі 5 931 344 (пять мільйонів девятсот тридцять одна тисяча триста сорок чотири) грн. 11 коп. (р/р 0002, одержувач ГУДКСУ в Запорізькій області, код платежу 24060300, , МФО 813015)

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат", м. Запоріжжя звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017р. по справі №908/3313/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи. Зазначив, що Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» передбачено продовження представництва в судах прокуратурою виключно інтересів громадян, а не держави, у звязку із чим суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про проведення комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою. Крім того, зазначив, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу, наданого Запорізькою міською радою про вилучення у нашого підприємства із користування спірних ділянок, що відбулося у відповідності до законодавства. До того ж, суд першої інстанції не звернув увагу, що в жодному рішенні ВК ЗМР ДТ починаючи з 1946 року не зазначено строк користування відведеними ділянками, а відповідно користування є безстроковим. Крім того, суд не звернув увагу на той факт, що 12.12.2007 р. у своєму рішенні №53/83 Запорізька міська рада зазначила, що до складу спірної ділянки, на якій розташовано наше підприємство входить частина ділянки, наданої протоколом ВК ЗМР ДТ від 18.06.1946 року №25 площею 32, 3326 га та земельна ділянка площею 16, 1667 га відведена на підставі рішення ВК ЗМР ДТ від 23.06.1949 р. №25. Також вважає, що розмір збитків розраховано з помилками, у звязку із чим відсутні підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2017р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Будко Н.В., Склярук О.І.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.04.2017р. у звязку із перебуванням судді Будко Н.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Дучал Н.М., Склярук О.І.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.05.2017р. у звязку із перебуванням судді Склярук О.І. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Дучал Н.М., Будко Н.В.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.06.2017р. у звязку із перебуванням суддів Будко Н.В., Дучал Н.М. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Москальова І.В., Склярук О.І.

Позивач в судовому засіданні 12.06.2017р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідач в судовому засіданні 12.06.2017р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Третя особа в судове засідання 12.06.2017р. не прибула, в процесі розгляду справи заявила клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке було розглянуто та задоволено судом.

Представники прокуратури в судовому засіданні 12.06.2017р. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням позачергової сесії 6 скликання Запорізької міської ради від 21.10.2011 р. № 4 Про передачу в оренду ПАТ Запоріжабразив земельних ділянок по вул. Димитрова, 44 для розташування промислового майданчику та памятника загиблим робітникам абразивного комбінату затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Димитрова, 44 Публічному акціонерному товариству Запорізький абразивний комбінат. Пунктом 2 рішення встановлено та затверджено межі і розмір земельних ділянок загальною площею 49,9468 га по вул. Димитрова, 44 згідно з планом, що додається, у тому числі: - земельної ділянки площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика; - земельної ділянки площею 0,0152 га для розташування памятника загиблим робітникам абразивного комбінату. Згідно з пунктом 3 рішення вирішено передати в оренду Публічному акціонерному товариству Запорізький абразивний комбінат строком до 20.09.2014 р. земельні ділянки загальною площею 49,9468 га (землі промисловості) по вул. Димитрова, 44 за рахунок земель Запорізької міської ради, у тому числі земельну ділянку (кадастровий номер :07:036:0104) площею 49,9316 га для розташування промислового майданчика; земельну ділянку (кадастровий номер :07:036:0106) площею 0,0152 га для розташування памятника загиблим робітникам абразивного комбінату. Пунктом 5.1 рішення зобов'язано Публічне акціонерне товариство Запорізький абразивний комбінат у двомісячний термін після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договори оренди землі, подати їх на державну реєстрацію та одержати в установленому законодавством порядку.

Договори оренди земельних ділянок сторони не уклали, разом з тим відповідач не заперечує фактичне використання вказаних вище земельних ділянок.

Комісія по відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин, створена на підставі рішення Запорізької міської ради № 43 від 27.03.2013 р. "Про створення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин", склала акти № 5 та № 6 про визначення розміру збитків, завданих місцевому бюджету ПАТ Запорізький абразивний комбінат внаслідок користування земельними ділянками площею 499316 кв.м та площею 152 кв.м, розташованих у м. Запоріжжя по вул. Димитрова, 44, без оформлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право оренди (користування).

Листом від 10.04.2014 р. № 08/01-32/01090 позивач запросив уповноваженого представника відповідача на засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин, яке відбудеться 25.04.2014 р. Лист отриманий відповідачем 15.04.2014 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1, а.с. 22)

Виконавчий комітет Запорізької міської ради прийняв рішення від 23.05.2014 р. № 184 Про затвердження актів про визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів, відповідно до якого затвердив, зокрема, акти №№ 5, 6. Згідно з пунктом 2 рішення Публічне акціонерне товариство Запоріжабразив зобовязано сплатити збитки, що визначені актами, у строк, визначений п.п. 5.2, 5.5 Порядку визначення та відшкодування збитків у сфері земельних відносин, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 27.03.2013 р. № 43 "Про створення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин".

Згідно з актом про визначення розміру збитків № 5, розрахунковий розмір збитків за використання земельної ділянки площею 499316 кв.м без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. складає: за 2011 рік з 22.12.2011 р. по 31.12.2011 р. - 83702,78 грн.; за 2012 рік з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 3026672,64 грн.; за 2013 рік з 01.01.2013 р. по 14.11.2013 р. - 2820617,84 грн., всього 5930993,26 грн.

Згідно з актом про визначення розміру збитків № 6, розрахунковий розмір збитків за використання земельної ділянки площею 152 кв.м без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. складає: за 2011 рік з 22.12.2011 р. по 31.12.2011 р. - 4,48 грн.; за 2012 рік з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 156,31 грн.; за 2013 рік з 01.01.2013 р. по 14.11.2013 р. - 190,06 грн., всього 350,85 грн.

В актах зазначено, що комісія проведена без участі представника землекористувача.

Письмовим повідомленням від 11.06.2014 р. № 08-02-21/01722 позивач пропонував відповідачу розглянути рішення від 23.05.2014 р. № 184 разом з актами №№ 5, 6 про визначення розміру збитків та про результати їх розгляду обовязково проінформувати в письмовій формі. У разі визнання вимог пропонував укласти договір про добровільне відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушень у сфері земельних відносин. Повідомлення отримане відповідачем 16.06.2014 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1, а.с. 22).

Листом від 25.07.2014 р. Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі міжрегіонального головного управління Міндоходів інформувала першого заступника прокурора м. Запоріжжя про несплату ПАТ Запорізький абразивний комбінат збитків, визначених актами №№ 5, 6 від 25.04.2014 р.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, прокурор міста Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький абразивний комбінат 5 931 344,11 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 121 Конституції України (в редакції чинній на момент звернення із позовом) на органи прокуратури покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом

Згідно приписів ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру (в редакції чинній на момент звернення із позовом) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. У позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність її захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99, щодо офіційного тлумачення положень вищевказаної статті 2, під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Частиною 1 статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, справляння плати за землю, тощо.

Відповідно до п.4 ст. 69 Бюджетного кодексу України (в редакції чинній на момент звернення із позовом) до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належить плата за землю, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Згідно ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Враховуючи наведене, недоотримання місцевим бюджетом Запорізької міської ради орендної плати за користування без правовстановлюючих документів земельними ділянками загальною площею 49,9468 га. по вул. Димитрова, 44 в м. Запоріжжя порушує права територіальної громади в особі Запорізької міської ради, у звязку із чим прокурор правомірно подав позов в інтересах Запорізької міської ради, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Посилання апелянта, що позов повинен бути залишений без розгляду, зважаючи на той факт, що Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016р. передбачено продовження представництва в судах прокуратурою виключно інтересів громадян, а не держави, є безпідставними та необґрунтованими, враховуючи наступне:

- прокурор звернувся до суду першої інстанції із позовом в даній справі у вересні 2014р., тобто до внесення вищевказаних змін до Конституції України;

- положення ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 131-1 Конституції України в редакції чинній на теперішній час, також дозволяють представництво прокуратурою інтересів держави. Так ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Приписами ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 123 Земельного Кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 124 Земельного Кодексу України визначено порядок передачі земельних ділянок в оренду. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України).

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України).

За змістом статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

За змістом положень ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 224 Господарського кодексу України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ст.1166 Цивільного кодексу України, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків (шкоди) необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою), вини.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності.

У пункті 3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин розяснено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані з вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування.

Як вбачається із матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат" не заперечує факт використання земельних ділянок загальною площею 49,9468 га по вул. Димитрова, 44 в м. Запоріжжя у тому числі: - земельної ділянки площею 49,9316 га. для розташування промислового майданчика; - земельної ділянки площею 0,0152 га. для розташування памятника загиблим робітникам абразивного комбінату.

За твердженнями відповідача, вищевказані земельні ділянки знаходяться в його постійному користуванні.

Проте, судова колегія апеляційної інстанції не може погодитись із вищевказаними доводами, враховуючи наступне.

Статтею 125 Земельного кодексу визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонере товариство від 25.10.1995 р. за № 1379, яким було затверджено план приватизації Запорізького абразивного комбінату, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області передало Відкритому акціонерному товариству Запорізький абразивний комбінат ряд об'єктів нерухомості у власність, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 44, зазначені в переліку. Зазначений перелік містить відмітку про реєстрацію в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області передало Відкритому акціонерному товариству Запорізький абразивний комбінат у власність нерухоме майно згідно з переліком під час процедури приватизації (т.1 а.с.142-144).

Статтею 30 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття наказу РВ ФДМ України по Запорізькій області від 25.10.1995 р. № 1379), встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Згідно ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття наказу РВ ФДМ України по Запорізькій області від 25.10.1995 р. № 1379) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно ст. 20 Земельного кодексу України Української РСР від 08.07.1970р. відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР.

В той же час, із наданих сторонами документів не вбачається, що відповідачу в процесі процедури приватизації виділялись спірні земельні ділянки, а в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що спірні земельні ділянки були виділені як окремий об'єкт з оформленням права користування відповідними земельними ділянками та іншого відповідачем не доведено.

До того ж, відповідач не надав актів на право постійного користування спірними земельними ділянками, або будь-яких інших належних доказів в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу, які б свідчили про наявність законних підстав для такого використання, як до початку процедури приватизації, так і після її завершення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що до Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" не перейшло право постійного користування спірними земельними ділянками в результаті переходу права власності на вищевказане нерухоме майно на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області Про перетворення Запорізького абразивного комбінату у відкрите акціонере товариство № 1379 від 25.10.1995р.

Посилання Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" на той факт, що спірні земельні ділянки виділялися у користування відповідачу у 1946, 1949, 1953 роках за рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 18.06.1946р., від 23.06.1949р. №25, від 03.12.1953р., у звязку із чим право постійного користування земельною ділянкою не припинилось до теперішнього часу, не приймаються колегією суддів апеляційного господарського суду, враховуючи непредставлення відповідачем відповідної затвердженої уповноваженими органами документації із землеустрою або правовстановлюючих документів. Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що самі по собі вищевказані рішення не надають можливості ідентифікувати які саме земельні ділянки були передані відповідачу (площа та місцезнаходження) та не свідчать про факт оформлення відповідачем належним чином права постійного землекористування спірною земельною ділянкою, яка в даний час використовується Публічним акціонерним товариством "Запорізький абразивний комбінат" без правовстановлюючих документів (площею 49,9468 га по вул. Димитрова, 44, м. Запоріжжя). При цьому, наявність вищевказаних рішень без належного оформлення в подальшому документів на відповідні земельні ділянки не може свідчить про наявність у відповідача права користування останніми.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду, що Публічне акціонерне товариства "Запорізький абразивний комбінат" протиправно використовує земельну ділянку загальною площею 49,9468 га. по вул. Димитрова, 44 в м. Запоріжжя без оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

При цьому, матеріали справи свідчать, що відповідач своїми діями також визнає факт використання вищевказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, з огляду на спроби оформлення речового права на неї.

Так, як встановлено судом першої інстанції, рішенням 17 сесії 5 скликання Запорізької міської ради № 53/83 від 12.12.2007 р. вирішено передати в оренду строком до 20.09.2014 р. ВАТ Запорізький абразивний комбінат земельну ділянку (кадастровий номер :07:036:0013) загальною площею 49,9855 га (землі промисловості) по вул. Димитрова, 44 для розташування промислового майданчика; зобовязано ВАТ Запорізький абразивний комбінат у двомісячний строк після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі, подати його на державну реєстрацію.

Разом з тим, у двомісячний строк від дня прийняття рішення № 53/83 від 12.12.2007р. відповідач договір оренди землі не уклав. У подальшому зазначене рішення було скасоване рішенням Запорізької міської ради від 24.03.2010 р. № 74.

Також, як вже зазначалось вище, рішенням позачергової сесії 6 скликання Запорізької міської ради від 21.10.2011 р. № 4 Про передачу в оренду ПАТ Запоріжабразив земельних ділянок по вул. Димитрова, 44 для розташування промислового майданчику та памятника загиблим робітникам абразивного комбінату затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Димитрова, 44 Публічному акціонерному товариству Запорізький абразивний комбінат.

Пунктом 5.1 вищевказаного рішення зобов'язано Публічне акціонерне товариство Запорізький абразивний комбінат у двомісячний термін після прийняття даного рішення укласти з Запорізькою міською радою договори оренди землі, подати їх на державну реєстрацію та одержати в установленому законодавством порядку.

Проте, відповідач договір оренди землі відповідно до рішення Запорізької міської ради від 21.10.2011 р. № 4 також не уклав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Таким чином, відповідач хоча і вчиняв окремі дії щодо узаконення користування земельною ділянкою, однак, на протязі значного часу ухиляється від укладення договору оренди землі та від реєстрації відповідного речового права. При цьому, невиконання вказаного обовязку є підставою для стягнення з землекористувача збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаної орендної плати за землю), завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 17.02.2016р. по справі №904/5857/14.

Відповідно до п. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який вноситься за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою трикратного розміру земельного податку

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про помилковість висновку відповідача, що він будучи законним користувачем земельних ділянок, має право сплачувати земельний податок в розмірі 1% вартості земельної ділянки без укладення договору оренди землі, оскільки вказана обставина суперечить положенням діючого земельного та податкового законодавства.

До того ж, апеляційний господарський суд зазначає, що саме на землекористувача - Публічне акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат" покладається обов'язок щодо оформлення права на землю, зокрема вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою.

Враховуючи наведені вище обставини, зважаючи на приписи законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлюються підстави настання відповідальності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо наявності всіх елементів складу правопорушення в діях відповідача, що, як наслідок, зумовлює покладання на останнього відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків) у вигляді упущеної вигоди, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Також, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не доведено відсутність його вини у спричиненні шкоди.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. №284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у звязку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Аналізуючи зміст положень Порядку № 284, можна дійти висновку, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету в разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендодавцем та орендарем. Розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Підсумовуючи викладене, з аналізу наведених вище норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 р. у справі № 6-2588цс15.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Запорізької міської ради від 27.03.2013 р. № 43 створено комісію по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин та затверджено її склад; затверджений Порядок визначення та відшкодування збитків у сфері земельних відносин (додаток № 2 до рішення).

Відповідно до п. 1.4 даного Порядку він застосовується при визначенні розміру збитків у наступних випадках: - фактичного користування земельними ділянками (у разі правомірного набуття особою права на нерухоме майно, розташованого на земельній ділянці) без оформлення правовстановлюючих документів на землю та, як наслідок, несплати або неповної сплати плати за землю; - перевищення строку укладення договору оренди, який визначено у рішенні міської ради про надання земельних ділянок в оренду та, як наслідок, несплати або неповної сплати плати за землю; - невиконання обовязків, передбачених договором оренди землі, рішеннями міської ради, рішеннями виконавчого комітету міської ради, нормативно-правовими актами, повязаними з сплатою орендної плати за землю та, як наслідок, несплати або неповної сплати плати за землю (п. 1.6 Порядку). Визначення сум збитків покладається на комісію по визначенню та відшкодуванню збитків у сфері земельних відносин (п. 2.1). На засідання Комісії по визначенню збитків запрошуються фізичні та юридичні особи, діями або бездіяльністю яких територіальній громаді спричинені збитки у сфері земельних відносин. Повноваження запрошених на засідання Комісії осіб повинні бути належним чином оформлені та підтверджені (довіреність, паспорт та інше) (п. 2.7). За результатами розгляду матеріалів Комісією складаються акти про визначення збитків по кожному суб'єкту окремо (п. 2.10). Акти про визначення збитків затверджуються рішенням виконавчого комітету міської ради (п. 2.12). Відшкодування збитків проводиться за період використання землі з порушенням земельного законодавства у розмірі орендної плати за землю, яка могла би надійти до міського бюджету при належному виконанні (дотриманні) землекористувачем вимог земельного законодавства (п. 4.1). У разі фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою (п. 4.2). Збитки визначаються за ставками орендної плати, які діяли на момент виникнення таких збитків (п. 4.5). У разі сплати користувачем земельної ділянки плати за землю, її розмір враховується при визначенні розміру збитків, про що зазначається в розрахунку та акті про визначення збитків (п. 4.6).

Згідно акту про визначення розміру збитків № 5, розрахунковий розмір збитків за використання земельної ділянки площею 499316 кв.м без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. складає: за 2011 рік з 22.12.2011 р. по 31.12.2011 р. - 83702,78 грн.; за 2012 рік з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 3026672,64 грн.; за 2013 рік з 01.01.2013 р. по 14.11.2013 р. - 2820617,84 грн., всього 5930993,26 грн. Згідно акту про визначення розміру збитків № 6, розрахунковий розмір збитків за використання земельної ділянки площею 152 кв.м без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. складає: за 2011 рік з 22.12.2011 р. по 31.12.2011 р. - 4,48 грн.; за 2012 рік з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 156,31 грн.; за 2013 рік з 01.01.2013 р. по 14.11.2013 р. - 190,06 грн., всього 350,85 грн.

Таким чином, актами вищевказаної комісії внаслідок використання Публічним акціонерним товариством "Запорізький абразивний комбінат" земельних ділянок площею 49,9316 га. та 0,0152 га. по вул. Димитрова, 44 в м. Запоріжжя без правовстановлюючих документів за період з 22.12.2011 р. по 14.11.2013 р. затверджено розмір збитків в сумі 5 931 344,11 грн. у вигляді неодержаного Запорізькою міською радою доходу внаслідок ненадходження до місцевого бюджету орендної плати.

Вищевказані акти про визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів затверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.05.2014 р. № 184 Про затвердження актів про визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2015 р. у справі №335/7793/14-а, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015 р., залишено без задоволення адміністративний позов ПАТ Запорізький абразивний комбінат до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.05.2014 р. № 184 Про затвердження актів про визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів у частині затвердження актів №№ 5, 6 про визначення розміру збитків та скасування зазначених актів.

Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок шкоди у вигляді упущеної вигоди, завданої внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, колегія суддів дійшла висновку, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку із чим колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача шкоди (збитків) в сумі 5 931 344,11 грн.

При цьому, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що сума такої шкоди (збитків) визначена комісією виходячи із розмірів орендної плати, яка мала сплачуватись користувачем земельної ділянки комунальної форми власності за період користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, яка була розрахована на підставі відповідних витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Посилання апелянта, що розрахунок збитків є помилковим, враховуючи той факт, що в останньому не враховано сплату ним земельного податку за використання спірних земельних ділянок, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що прямо суперечать матеріалам справи, зокрема вищевказаному розрахунку розміру збитків.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, враховуючи відсутність необхідності в спеціальних знаннях та встановлений національним та європейським законодавством принцип недопустимості затягування судового процесу.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017р. по справі №908/3313/14 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017р. по справі №908/3313/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2017р. по справі №908/3313/14 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_2