ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р.Справа № 4/126/10
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.

Жекова В.І.

(склад колегії суддів сформовано згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.06.2017р.)

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: не з'явився

Від відповідачів: не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу господарського суду Миколаївської області

від 10 березня 2017 року

по справі № 4/126/10

за позовом ОСОБА_2

до:

- ОСОБА_3

- ОСОБА_4

- ОСОБА_5

- ОСОБА_6

- ОСОБА_7

- ОСОБА_8

- ОСОБА_9

- ОСОБА_10

- ОСОБА_11

- ОСОБА_12

- ОСОБА_13

- ОСОБА_14

- ОСОБА_15

- ОСОБА_16

- ОСОБА_17

- ОСОБА_18

- ОСОБА_19

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенська протиерозійна станція"

про визнання права власності на 82,12 % частки у статутному фонді ТОВ "Вознесенська протиерозійна станція", визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, викладеного в протоколі від 23.12.2004р. та нової редакції статуту ТОВ "Вознесенська протиерозійна станція"

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_4, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_5, ОСОБА_25, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_26, ОСОБА_12, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_13, ОСОБА_30, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_34, ОСОБА_19 про визнання права власності на 82,12% частки у статутному фонді ТОВ "Вознесенська протиерозійна станція" (далі - ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція») та про визнання недійсними рішення загальних зборів товариства, викладеного у протоколі від 23.12.2004, та нової редакції статуту ТОВ "Вознесенська протиерозійна станція", затвердженої зазначеним протоколом та зареєстрованої Вознесенською районною державною адміністрацією 24.05.2005, номер запису 1000062 (том І а.с. 31-36).

В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка посилалася на порушення її корпоративних прав, які вона набула на підставі укладеного з відповідачами - учасниками ТОВ «Вознесенська протиерозійна станція» договору від 04.11.2004р. купівлі - продажу часток у статутному капіталі цього товариства.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року (суддя Коваль Ю.М.) вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України з посиланням на те, що ОСОБА_2 без поважних причин не виконала вимоги суду про її явку в судове засідання, а дана обставина є підставою для залишення позову без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати, а справу передати господарському суду Миколаївської області для розгляду по суті. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права.

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів не надходили.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони були повідомлені заздалегідь належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, зокрема, у разі коли позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

В п. 4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. роз`яснено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України можливо лише за наявності таких умов, зокрема, витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

Отже, для залишення позову без розгляду господарський суд має прийти до вмотивованого висновку про те, що спір у справі не може бути вирішено за наявними доказами і для його вирішення необхідні певні докази, які на вимогу суду не були надані стороною.

При цьому, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

З наведеного також вбачається, що суд безперечно має пересвідчитись, чи був позивач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.02.2017 року у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представників сторін та відсутністю даних щодо їх повідомлення про день, час та місце розгляду справи, було відкладено розгляд справи на 10.03.2017 року та визнано обов'язковою явку позивача у наступне судове засідання.

Проте, апеляційним господарським судом установлено, що позивачка не була належним чином повідомлена про судове засідання 10.03.2017 року, про що зазначено у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали: «-28.02.2017 р., поштове відправлення з ухвалою суду не вручено під час доставки, про що свідчить роздруківка з сервісу відстеження пересилання поштових відправлень офіційного сайту http://services.ukrposhta.ua.».

Крім того, про не повідомлення позивачки про день, час та місце засідання суду свідчить й наявне у справі повідомлення відділення поштового зв'язку, направлене за місцем проживання позивачки, яке було повернуто до суду назад без вручення адресату і без зазначення причини не вручення вже після винесення ухвали про залишення позову без розгляду (том 26, а.с. 39-42).

А також, колегія суддів вбачає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що залишаючи позов без розгляду, зокрема, через неявку позивачки, місцевий господарський суд не встановив причини такої неявки та не зробив жодного висновку щодо залежності цих обставин від волі позивачки, тобто, не пересвідчився в поважності чи неповажності даних обставин.

Крім того, відповідно до приписів ст.ст. 8, 124 Конституції України, ст.ст. 4-7, 43, 84 ГПК України звернення до суду і здійснення судочинства з ухваленням судового рішення гарантується, отже, господарський суд в процесі розгляду прийнятої до провадження справи і вирішення спору оцінює подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а свої висновки щодо обґрунтованості позову чи висунутих проти нього заперечень має зробити за наслідками розгляду спору по суті та викласти їх у прийнятому рішенні.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку місцевий господарський суд не був позбавлений можливості розглянути позов за наявними у справі матеріалами, а в разі відсутності або неподання необхідних документів заявником - зобов'язаний був зробити висновок щодо законності і обґрунтованості його позовних вимог.

Колегія суддів також враховує, що справа розглядається господарським судом Миколаївської області з травня 2010 року і жодного рішення по суті спору до теперішнього часу не прийнято, а матеріали справи складаються з 26 томів!!!

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що безпідставне та невиправдане залишення без розгляду позову позивачки у даній справі має наслідком затягування судового процесу і перешкоджає подальшому розгляду справи.

В силу положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ також Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (п. 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

За таких обставин, оскаржувану ухвалу визнати законною та обґрунтованою не можна, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа - передачі місцевому господарському суду на розгляд по суті.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року у справі № 4/126/10 скасувати, а справу передати господарському суду Миколаївської області на розгляд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

Жеков В.І.