ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Справа № 915/408/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представник позивача: ОСОБА_2, дов. №07-7 від 03.01.2017;

представник відповідача: ОСОБА_3, № 137/01/27-2017 від 25.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва (54001, м.Миколаїв, вул.Нікольська, 68),

до відповідача: ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м.Миколаїв, вул.Декабристів, 5),

про: стягнення незаконно виплачену допомогу по безробіттю у сумі 7817,51 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача незаконно виплачену допомогу по безробіттю ОСОБА_5 у сумі 7817,51 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 04.10.2016 по 20.01.2017 ОСОБА_5 перебував на обліку як безробітна особа та отримував допомогу по безробіттю з 27.10.2016, розмір якої склав 7817,51 грн. На виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 було видано 20.01.2017 наказ № 15 о/с про поновлення на посаді ОСОБА_5 Фактично ОСОБА_5 було поновлено на роботі 20.01.2017 (відповідно до наказу ГУ НП від 20.01.2017 № 15 о/с). З метою врегулювання спору у досудовому порядку позивачем було направлено відповідачу претензію про повернення суми незаконно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_5 за період з 27.10.2016 по 19.01.2017 у сумі 7817,51 грн. Проте, заборгованість не була погашена. Вказані дії відповідача завдають матеріальну шкоду та порушують інтереси держави, так як Центральний РЦЗ є неприбутковою державною установою, що фінансується за рахунок коштів, зазначених у ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Кошти, отримані цією службою, спрямовуються до Фонду і використовуються відповідно ст.16 цього Закону, а тому неотримання або несвоєчасне отримання необхідних коштів негативно впливатиме на можливість виконання функцій служби щодо ефективного забезпечення зайнятості населення та страхування на випадок безробіття.

23.05.2017 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне.

В порушення ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_5 приховав факт отримання допомоги з Центрального РЦЗ м.Миколаєва, внаслідок чого при присудженні судом оплати за час вимушеного прогулу не було враховано виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю. Таким чином, при стягненні з відповідача коштів в сумі 7817,51 грн. буде допущено подвійне стягнення з державного бюджету виплати допомоги по безробіттю та виплати за вимушений прогул, що може призвести до значних матеріальних збитків. Також відповідач зазначає, що в позовній заяві відсутні докази, які б свідчили про наявність будь-яких правових звязків між позивачем та відповідачем.

В судовому засіданні 23.05.2017 судом оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 15.06.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Наказом ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області №269о/с від 26.09.2016 звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_5 (а.с.9).

З метою реалізації права на соціальний захист 04.10.2016 громадянин ОСОБА_5 звернувся із заявою про надання статусу безробітного (а.с.10).

Під час перебування на обліку ОСОБА_5 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про поновлення на роботі.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 по справі №814/2466/16 визнано протиправним та скасовано наказ №269о/с від 26.09.2016 ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області в частині звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_5 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Капітана поліції ОСОБА_5 поновлено на службі в поліції на посаді заступника начальника ізолятору тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області з 27.09.2016. З ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області стягнуто на користь ОСОБА_5 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27.09.2016 по 19.12.2016 у сумі 8916,58 грн. З ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_5 також стягнуто середню заробітну плату за один місяць в розмірі 5106,29 грн. (а.с.12-13).

На виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 по справі №814/2466/16, відповідачем було видано наказ №15 о/с від 20.01.2017 про скасування пункту наказу ГУ НП в Миколаївській області №269о/с від 26.09.2016 в частині звільнення відповідно п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» ОСОБА_5, та поновлено ОСОБА_5 на посаді (а.с.14).

За час перебування на обліку в Центральному районному центрі зайнятості м.Миколаєва (з 27.10.2016 по 19.01.2017) ОСОБА_5 отримав допомогу по безробіттю в загальному розмірі 7817,51 грн., що підтверджується довідкою Центрального РЦЗ за період з 27.10.2016 по 19.01.2017 (а.с.15).

Позивачем відповідачу було направлено претензію №07-658 від 27.02.2017 з пропозицією перерахувати суму шкоди завданої у розмірі 7817,51 грн. в добровільному порядку, однак доказів надання відповіді відповідачем на вказану претензію суду не подано (а.с.16).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі №814/2466/16 апеляційну скаргу ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області залишено без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 по справі №814/2466/16 без змін. Таким чином, постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 по справі №814/2466/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області набрала законної сили 16.05.2017.

Дослідивши та оцінивши відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України надані докази, суд дійшов наступних висновків:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із п.8 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п.10, п.11 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Згідно п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п.п.2 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2016 №198 затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, так згідно п.37 цього Порядку - Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованої безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 4 ст.35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 працював в ОСОБА_4 управління національної поліції в Миколаївській області на посаді заступника начальника ізолятору тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб та отримував заробітну плату саме в цьому органі.

Судом встановлено, що позивачем було виплачено ОСОБА_5 допомогу з безробіття у сумі 7817,51 грн.

Незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем та поновлення ОСОБА_5 на роботі встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

ОСОБА_5 фактично було поновлено на роботі 20.01.2017 (відповідно до наказу ГУ НП №15о/с від 20.01.2017). Дата припинення реєстрації в Центральному РЦЗ -20.01.2017.

Приймаючи до уваги поновлення ОСОБА_5 на роботі за рішенням суду, виплачена позивачем допомоги по безробіттю ОСОБА_5 за період з 27.10.2016 по 19.01.2017 в розмірі 7817,51 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.33, 34, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області, 54001, м.Миколаїв, вул.Декабристів, 5 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва, 54001, м.Миколаїв, вул.Нікольська, 68 (р/р 0436, Банк ГУДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, ) незаконно виплачену допомогу по безробіттю ОСОБА_5 у сумі 7817,51 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.Стягнути з відповідача ОСОБА_4 управління Національної поліції в Миколаївській області, 54001, м.Миколаїв, вул.Декабристів, 5 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету 22030106; стягувач Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м.Київ, 01601 () 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору.

6. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.85 ГПК України

та підписана суддею 19 червня 2017 року.

Суддя М.В.Мавродієва