РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017Справа №910/3299/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український дім»

До відповідача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»

Про визнання договору застави основних засобів № 76ВКЛ-12-З-1 від 25.06.2012 недійсним

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача не прибув

від відповідача Самойленко С.В. (за дов.)

Обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український дім» до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання недійсним укладеного між сторонами договору застави основних засобів № 76ВКЛ-12-З-1 від 25.06.2012.

Підставами для визнання спірного договору недійсним позивач визначив те, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український дім» надали тільки згоду по внесенню змін до договору застави основних засобів № 76ВКЛ-12-З-1 від 25.06.2012 в частині продовження терміну повернення кредиту та підвищення кредитного ліміту, але не надавали згоди на значене збільшення відповідальності, що випливають з додатків до кредитного договору.

Суд своєю ухвалою від 02.03.2017 порушив провадження у справі № 910/3299/17.

20.04.2017 суд продовжив строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Відповідач у поданому суду відзиві проти позову заперечив, пославшись на те, що, укладаючи додаткові угоди до кредитного договору, сторони зменшили розмір відповідальності позичальника, а зі змісту протоколів загальних зборів позивача вбачається, що загальні збори не заперечували проти укладення додаткових угод до договору застави.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

25.06.2012 публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (Банк) та товариство з обмеженою відповідальністю «БК ЄВРОДОР» (позичальник) уклали кредитний договір № 76BKJI-12 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк відкрив позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 10000000,00 грн. строком на 6 місяців терміном повернення 31.12.2012, із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 24% (двадцять чотири відсотка) річних, а у разі несвоєчасного повернення кредиту повернути прострочену суму з урахуванням індексу інфляції та 48% річних від простроченої суми, а також комісії, можливу неустойку і відшкодування завданих збитків, що можуть наступити згідно з кредитним договором.

Банк та позичальник вносили зміни до Договору кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, що впливають з Кредитного договору, 25.06.2012 публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» та товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український дім» уклали договір застави основних засобів № 76BKJI-12-3-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кудрявцевою Т.М., за реєстровим № 1724 (далі - Договір застави).

В подальшому публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Український дім» та товариство з обмеженою відповідальністю «БК ЄВРОДОР» укладали додаткові договори до Договору застави.

Згідно з нормами статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Законодавство України дійсність правочину пов'язує з дійсністю елементів, з яких він складається. Зокрема, в силу ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач не навів жодних обставин пов'язаних з недоліками, які, в силу закону, є підставами для визнання Договору застави недійсним. Крім того, відсутність згоди на значене збільшення відповідальності за кредитним договором не має наслідком недійсності договору застави.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 14.06.2017.

СуддяС. А. Ковтун