РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа № 924/1346/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Філіпова Т.Л.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Вох В.С

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.03.17 р.

у справі № 924/1346/16 (суддя Муха М.Є. )

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест, м. Шепетівка

відповідач ОСОБА_2 особа - підприємець ОСОБА_3, смт. Білогір'я

про зобов'язання укласти договір про надання послуг з централізованого опалення №111 від 11.10.2016р.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_4 ( пред. дов. у справі)

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.03.2017 року ( суддя Муха М.Є.)у справі № 924/1346/16 в позові ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест до ОСОБА_2 особи - підприємеця ОСОБА_3 про зобов'язання укласти договір про надання послуг з централізованого опалення №111 від 11.10.2016 року відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст. 628,638,642,643 Цивільного кодексу України, ст. 19,п.1 ч.3 ст.20, ст.21, 29 ОСОБА_5 України "Про житлово -комунальні послуги",ч.1ст.1 ОСОБА_5 України "Про теплопостачення"та прийшов до висновку, що відповідач не ухилявся від виконання вимог ЗУ "Про житлово - комунальні послуги", зокрема щодо укладення договору про надання послуг з централізованого опалення, оскільки проект договору останнім не отримувався, протилежного позивачем не доведено, а наявність в приміщенні системи опалення в задовільному стані, як вказує позивач, не свідчить про факт споживання відповідачем тепла, а свідчить про можливість останнього стати споживачем послуг, оскільки в будинку система опалення функціонує.

Не погодившись з постановленим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Серед іншого апелянт вказує, що позивач 02.11.2016р. направив на адресу Відповідача цінний лист (вих. № 1574) з проектом договору про надання послуг з централізованого опалення № 111 від 11.10.2016р. Наголошує, що на дату винесення рішення по справі № 924/1346/16 у позивача не було і не могло бути доказів про вручення цього листа Відповідачу, оскільки він був вручений лише 29.03.2017 року, при цьому суд не надав належної оцінки доказам Позивача, а саме, листу Відповідача (вх. № 260) від 21.11.2016р., який на думку апелянта є належним доказом наявності централізованого опалення в приміщенні, що знаходиться за адресою м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 26/57. Цим листом Відповідач звертався до Позивача із заявою про видачу технічних умов на встановлення засобу обліку теплової енергії у приміщенні.

Порушення норм матеріального права полягало в тому, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Відповідач не є споживачем послуг з теплопостачання, оскільки в нього відсутні опалювальні радіатори. Проте, суд не розмежував такі поняття як внутрішньобудинкова система централізованого опалення та опалювальні радіатори, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Наголошує, що відсутність опалювальних радіаторів не свідчить про відсутність опалення в приміщенні Відповідача та те, що останній не отримує послуг з централізованого опалення.

Вважає, що доводи ТОВ „Шепетівка Енергоінвест про те, що ФОП ОСОБА_3 є споживачем послуг з централізованого опалення були підтверджені належними та допустимими доказами.

Просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 15.03.2017 року у даній справі та задовольнити позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказує, що позивачем самостійно визначено статус майна, як власність фізичної особи-підприємця, набутого внаслідок реалізації господарської діяльності, разом з тим, технічні умови на встановлення засобів обліку тепла видана громадянці ОСОБА_3

Наголошує, що ОСОБА_3 вперше отримала проект договору лише 29.03.2017 року, письмової згоди на укладення договору не надавала, дій, які б свідчили про прийняття пропозиції не вчиняла та діє як фізична особа, а не фізична особа-підприємець, та з урахуванням вищевикладеного, не ухилялась від виконання вимог ОСОБА_5 України Про житлово-комунальні послуги.

Просить рішення господарського суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ Шепетівка енергоінвест без задоволення.

У судове засідання з"явився представник відповідача, який заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у запереченнях, просить рішення господарського суду Хмельницької області від 15.03.2017року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 18.05.2017 року представники позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просили задовольнити її в повному обсязі.

В подальшому представник позивача в судове засідання не з"явились , про час та місце розгляду справи попереджались належним чином .

Разом з тим, від представника позивача засобами поштового зв"язку надійшло клопотання (вх.16141/17 від 06.06.2017 року) про розгляд справи у їх відсутності.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору , то справа розглядається без явки представників позивача за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника сторін, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ТОВ „Шепетівка Енергоінвест не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 23 сесії Шепетівської міської ради шостого скликання від 26.04.12р. №10 визначено з 01 травня 2012 року виконавцем житлово-комунальних послуг з: централізованого опалення, централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення - ТОВ "Шепетівка Енергоінвест".

01.10.2013 року між ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" та ПАТ "Укрсиббанк" було укладено договір №111 про надання послуг з централізованого опалення, відповідно до умов якого банку надавались послуги з централізованого опалення приміщення по вул. К. Маркса, 26 м. Шепетівка площею 233,2кв.

11.10.2016 року між ПАТ "Укрсиббанк" (продавець) та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за яким відповідачем було придбано у власність нежитлове приміщення, загальною площею 87 кв.м, що знаходиться по вул. Героїв Небесної Сотні під №26/57 в м. Шепетівці.

11.10.2016 року між ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" та ПАТ "Укрсиббанк" укладено додаткову угоду до договору про надання послуг з централізованого опалення №111 від 01.10.13р., якою розірвано достроково договір №111 у зв'язку із переходом права власності на опалювальне приміщення до іншої особи.

19.10.2016 року позивачем було направлено ФОП ОСОБА_3 листа із пропозицією звернутись до ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" для укладення договору про надання послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення.

У відповіді на вказаний лист (від 17.11.16р.) відповідач повідомив ТОВ "Шепетівка Енергоінвест", що приміщення придбане без встановлених опалювальних радіаторів та запірна арматура (крани) для подачі тепла опломбовані номерними пломбами, що унеможливлює виконання відповідачем норм ст.20 ОСОБА_5 України "Про житлово - комунальні послуги".

02.12.2016 року ОСОБА_3 видано технічні умови №18-16 на встановлення вузлів обліку споживання теплової енергії в житловому приміщенні.

З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку не звернувся до ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" для укладення договору про надання послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення, позивач звернувся із позовом до суду про зобов'язання укласти договір.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Згідно з приписами частини третьої статті 184 Господарського кодексу України ( надалі -ГК) укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

ОСОБА_5 України Про житлово-комунальні послуги (далі - Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

ОСОБА_5 дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим стаття 4 ОСОБА_5 передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього ОСОБА_5, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту статей 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із листом № 1505 від 19.10.16р., у якому викладено пропозицію укласти договір про надання послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення.

Відповідно до ст. 29 ОСОБА_5 України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_5 України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції , рішенням 23 сесії Шепетівської міської ради шостого скликання від 26.04.12р. №10 визначено з 01 травня 2012 року виконавцем житлово-комунальних послуг з: централізованого опалення, централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення - ТОВ "Шепетівка Енергоінвест".

Частиною 1 ст. 19 ОСОБА_5 України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (ч. 2 ст. 19 ОСОБА_5 України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 ОСОБА_5 України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього ОСОБА_5 підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач є власником нежитлового приміщення загальною площею 87 кв.м, що знаходиться по вул. Героїв Небесної Сотні під №26/57 в м. Шепетівці, якому була надіслана пропозиція позивача , укласти договір про надання послуг з централізованого опалення (від 17.11.16р.). Як зазначалось вище у даній постанові, відповідач повідомив ТОВ "Шепетівка Енергоінвест", що приміщення придбане без встановлених опалювальних радіаторів та запірна арматура (крани) для подачі тепла опломбовані номерними пломбами, що унеможливлює виконання відповідачем норм ст.20 ОСОБА_5 України "Про житлово - комунальні послуги".

Відмовляючи в задоволенні позову , суд першої інстанції вказав ,що відповідач не ухилявся від виконання вимог ЗУ "Про житлово - комунальні послуги", зокрема щодо укладення договору про надання послуг з централізованого опалення, проект договору не отримував, а наявність в приміщенні системи опалення в задовільному стані не свідчить про факт споживання відповідачем тепла, а свідчить про можливість останнього стати споживачем послуг.

Проте, з даним висновком суд апеляційної інстанції не погоджується і зазначає ,що відповідно до п.12 Постанови пленуму ВГСУ №7 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

З огляду на зазначені обставини справи та норми чинного законодавства , колегія суддів вважає за необхідне зауважити таке.

Так, з аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 ОСОБА_5 № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 " Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 20.05.2009 року, убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. З ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 ОСОБА_5 № 1875 - IV від 24 червня 2004 року.

Колегія суддів зауважує, що звертаючись з позовом до суду, ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" просить зобов'язати укласти договір про надання послуг з централізованого опалення №111 від 11.10.2016 року з ФОП ОСОБА_3

Разом з тим, судова колегія констатує, що обраний позивачем спосіб захисту суперечить діючим нормам чинного законодавства, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, якийвідповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним нормативним актом обов"язкової дії.

Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12).

Щодо доводів відповідача, що вона в спірних правовідносинах діє , як фізична особа, а не як ФОП ОСОБА_3, колегія суддів відзначає таке.

Так, ч.1 ст. 128 Господарського кодексу України ( надалі ГК - України) громадянин визнається суб"єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Саме у господарських відносинах фізичні особи підприємці приймають участь перш за все як підприємці , а не як фізичні особи , та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців.

ОСОБА_2 особа підприємець в цивільно господарських відносинах є різностороннім учасником . Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах , незважаючи на будь які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином фізичною особою.

Вбачається, що на підставі правила, встановленого у ст. 51 Цивільного кодексу України ( надалі -ЦК України), до фізичних-осіб підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа підприємець відповідно до вимог чинного законодавства та здійснює діяльність відповідно до основного виду своєї діяльності ( свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_3В.)дата реєстрації - 29.09.1995 року, дата заміни свідоцтва про державну реєстрацію 26.01.2010 року )

Крім того, згідно ст. 325 ЦК України суб"єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. ОСОБА_2 та юридичні особи можуть бути власниками будь якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності , крім випадків , встановлених законом ( частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво це самостійна , ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання ( підприємцями).

Між тим, суб"єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства , які зареєстровані відповідно до закону як підприємці , та здійснюють господарську діяльність , реалізуючи господарську компетенцію ( сукупність господарських прав та обов"зків ), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов"язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством ( ст.55 ГК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що чинне законодавство не виділяє такого суб"єкта права власності як фізична особа підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа підприємець відповідає за зобов"язаннями, пов"язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб"єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь- якого майна, крім майна, що не може перебувати у власність фізичної особи. При цьому , правовий статус фізичної особи підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Відповідно до п.14 Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли

Проаналізувавши наявний в матеріалах справи договір купівлі продажу нежитлового приміщення від 11 жовтня 2016 року ,укладений між ПАТ Укрсиббанк» та ОСОБА_3, колегія суддів вважає , що зазначене нежитлове приміщення площею 87 м.кв. було набуте відповідачем з метою здійснення підприємницької діяльності, а не для побутових потре.Отже, у спрних правовідносинах відповідачка виступає як фізична особа-підприємець.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість доводів відповідача про непідвідомчість даного спору господарським судам.

Щодо доводів відповідача про неотримання нею проекту договору, апеляційний господарський суд відзначає, що проект договора направлявся відповідачці разом з листом 03 листопада 2016 року . Разом з тим, відповідно до повідомлення Хмельницької дирекції ПАТ « Укрпошта» № 14-89-12 від 30 травня 2017 року був вручений ФОП ОСОБА_3 з запізненням по вині оператора ОСОБА_8М.)(а.с. 162)

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні статті 104 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційна скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 15.03.2017 року у справі № 924/1346/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Гудак А.В.