ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 червня 2017 р. Справа № 902/476/17

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

ОСОБА_1 Німенко

за участю представників:

позивача : не з'явився;

відповідача : ОСОБА_2- згідно довіреності;

Місце розгляду справи : приміщення суду, зал судових засідань №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Понінківська картонно - паперова фабрика" (43018, Волинська область, м.Луцьк, вул.Потебні, буд.71; 30511, Хмельницька обл., Полонський р-н, смт.Понінка, вул.Перемоги, 34)

до:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" (23340, Вінницька обл., Тиврівський р-н, с.Строїнці, вул.50-річчя Жовтня, 8)

про стягнення 324 117,09 грн., з яких 279 142, 59 грн.- заборгованості згідно договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016, 29 474,56 грн.- пені за період з 01.12.2016 по 03.05.2017, 12 287,86 грн.- інфляційних втрат за період грудень 2016 - березень 2017, 3 212,08 грн.- 3% річних за період з 01.12.2016 по 03.05.2017

ВСТАНОВИВ :

Позивач вимог ухвали суду від 18.05.2017 про явку в судове засідання представника не виконав. Копія ухвали від 18.05.2017 вручена позивачу 26.05.2017, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№ 3306 від 31.05.2017.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору, тому спір відповідно до положень ст.75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив покликаючись на те, що відповідно до Статуту Відповідача станом на 01.02.2016 і протоколу № 1 від 13.12.2002 директором Товариства на дату укладення договору поставки - 16.08.2016 був ОСОБА_3. Зазначає про те, що згідно п. 9.3 Статуту директор Товариства директор діє від імені Товариства, без довіреності представляє його у відносинах з юридичними та фізичними особами, укладає договори та інші угоди і має право надання доручень на укладення таких угод, а також підписання первинних бухгалтерських документів. Вказує про те, що вищезазначена інформація щодо уповноважених осіб Відповідача, керівника та підписанта була доступна у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій та могла бути використана Позивачем з метою вірного визначення осіб, уповноважених діяти від імені Товариства без довіреності. Зазначає про наступне:

1. На видатковій накладній № 507 від 21.08.2016р. на суму - 35 925,12 грн. зі сторони Покупця СТОВ «Поділля» стоїть підпис - невідомої особи, посада, ПІБ, №, дата, рік довіреності на отримання товару в тексті накладної - відсутні.

2. На видатковій накладній № 295 від 11.11.2016р. на суму - 61 067, 76 грн. зі сторони Покупця СТОВ «Поділля» стоїть вже підпис - іншої невідомої особи, посада, ПІБ, №, дата, рік довіреності на отримання товару в тексті накладної - відсутні.

3. На видатковій накладній № 344 від 16.11.2016р. на суму - 309 504, 35 грн. зі сторони Покупця СТОВ «Поділля» стоїть підпис - невідомої особи, посада, ПІБ, №, дата, рік довіреності на отримання товару, печатка в тексті накладної - відсутні.

4. На видатковій накладній № 596 від 25.11.2016р. на суму - 122 135, 52 грн. зі сторони Покупця СТОВ «Поділля» стоїть підпис - невідомої особи, посада, ПІБ, №, дата, рік довіреності на отримання товару, печатка в тексті накладної - відсутні.

5. На видатковій накладній № 153 від 07.12.2016р. на суму - 11 743, 80 грн. зі сторони Покупця СТОВ «Поділля» стоїть підпис - невідомої особи, посада, ПІБ, №, дата, рік довіреності на отримання товару, в тексті накладної - відсутні.

6. На видатковій накладній № 296 від 12.12.2016р. на суму - 121 691, 16 грн. зі сторони Покупця СТОВ «Поділля» стоїть підпис - невідомої особи, посада, ПІБ, №, дата, рік довіреності на отримання товару, в тексті накладної - відсутні. Зазначає про те, що в порушення приписів пункту 2.5. наказу Мінфіну України від 24.05.1995 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» Позивач не надав суду доказів, того хто підписав від імені Відповідача видаткові накладні на поставку товару по договору і належним документальним чином підтверджених відповідних повноважень, в наданих суду видаткових накладних зі сторони СТОВ «Поділля», не вказаний такий обовязків реквізит, як посада особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Вказує про те, що також, Відповідачем порушені вимоги п. 4.3 договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016р., який передбачає, що: «Покупець зобовязується для отримання Товару надати Постачальнику належним чином оформлену довіреність на отримання товару». Зазначає про те, що Відповідач не надав Позивачу довіреності на отримання товару. Вказує про те, що Відповідачем проводилась попередня оплата за товар, який підлягав поставці по договору згідно наступних платіжних доручень:

- № 687 від 15.09.2016р. на суму - 10 000 грн.

- № 733 від 12.10.2016р. на суму - 5 000 грн.

- № 806 від 15.11.2016р. на суму - 20 925, 12 грн.

- № 832 від 23.11.2016р. на суму - 5 000 грн.

- № 860 від 02.122016р на суму - 10 000 грн.

- № 870 від 06.12.2016р. на суму - 15 000 грн.

- № 874 від 08.12.2016р. на суму - 15 000 грн.

- № 875 від 09.12.2016р. на суму - 15 000 грн., всього на суму - 95 925, 12 грн..

Зазначає про те, що оплата пл. дорученнями за № № 74 від 07.02.2017р. на суму - 7 000 грн., 34 від 17.01.2017р. на суму - 10 000 грн., всього на суму - 17 000 грн. були проведені Відповідачем взагалі по іншому договору № 12019342 від 25.11.2016. Вказує про те, що таким чином, так як товар по договору не поставлений, тому у Відповідача не настав строк оплати. Зазначає про те, що Позивач не надав суду товарно-транспортні накладні на підтвердження перевезення товару і передачі його Відповідачу.

Також у вказаному відзиві викладено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою витребування додаткових доказів у позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні в усному порядку заявив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою витребування додаткових доказів у позивача.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.1 ст.38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Окрім того, відповідач є стороною договору та ним підписувалися сам договір, акти, накладні, а тому вказані докази повинні бути в наявності відповідача як сторони правовідносин.

В силу ст. ст.4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та витребування доказів, з огляду на те, що воно є безпідставним та необгрунтованим.

Повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представника відповідача суд, на підставі ст.11, 16, 20, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 655, 692, 712 ЦК України, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в сумі 324 117,09 грн., з яких 279 142, 59 грн.- заборгованості згідно договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016, 29 474,56 грн.- пені за період з 01.12.2016 по 03.05.2017, 12 287,86 грн.- інфляційних втрат за період грудень 2016 - березень 2017, 3 212,08 грн.- 3% річних за період з 01.12.2016 по 03.05.2017.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

16.08.2016 між позивачем (в Договорі «Постачальник») та відповідачем (в Договорі «Покупець») було укладено договір поставки № 113/ГК (далі Договір).

Згідно п.2.1 Договору Постачальник зобов'язується виготовити і передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити гофрокартонну продукцію, (далі за текстом - "Товар"), в узгоджених Сторонами кількості та асортименті, на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.2 Договору асортимент і ціни на кожну одиницю Товару вказані в Специфікаціях, які оформляються у вигляді додатків до цього Договору і після підписання Сторонами є невід'ємною його частиною

Згідно п.2.3 Договору загальна сума Договору визначається як сумарна вартість Товару, поставленого Постачальником Покупцеві на підставі цього Договору.

Згідно п.3.1 Договору ціни за одиницю кожного найменування Товару узгоджуються Сторонами в Специфікаціях в гривні України.

Згідно п.7.2 Договору Покупець здійснює оплату за поставлений Товар протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів від дати поставки Товару.

Згідно п.13.1 Договору термін дії Договору встановлюється до 31.12.2017 р. з моменту його підписання. Після підписання цього Договору всі попередні переговори і листування по ньому втрачають силу.

Позивач передав відповідачу товар, а відповідач отримав товар на загальну суму 392 067,71 грн., що стверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 24.05.2017, обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін.

Відповідач зобов'язання щодо оплати за отриманий товар виконав частково, здійснивши оплату в сумі 112 925,12 грн., що стверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 24.05.2017, обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 279 142,59 грн. (392 067,71 грн.- 112 925,12 грн.), що і стало причиною виникнення спору.

Зміст договору, взятих в ньому зобов'язань свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу, поставки товару, які регулюються ст.655, 712 ЦК України.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525, ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 692 України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.І ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Станом на день розгляду справи відповідач не надав суду належних доказів сплати позивачу суми боргу.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що вимоги щодо стягнення 279 142, 59 грн.- заборгованості згідно договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016 є правомірними, обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідають умовам чинного законодавства та умовам договору.

Окрім вимог про стягнення суми боргу позивачем заявлено вимоги про стягнення 12 287,86 грн.- інфляційних втрат за період грудень 2016 - березень 2017, 3 212,08 грн.- 3% річних за період з 01.12.2016 по 03.05.2017.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.І ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 12 287,86 грн.- інфляційних втрат за період грудень 2016 - березень 2017, 3 212,08 грн.- 3% річних за період з 01.12.2016 по 03.05.2017.

Також, позивач заявив до стягнення 29 474,56 грн.- пені за період з 01.12.2016 по 03.05.2017.

Згідно ст.549, ст.550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 29 474,56 грн.- пені за період з 01.12.2016 по 03.05.2017.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача та про стягнення 324 117,09 грн., з яких 279 142, 59 грн.- заборгованості згідно договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016, 29 474,56 грн.- пені за період з 01.12.2016 по 03.05.2017, 12 287,86 грн.- інфляційних втрат за період грудень 2016 - березень 2017, 3 212,08 грн.- 3% річних за період з 01.12.2016 по 03.05.2017.

Суд не бере до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на позов про те, що видаткові накладні, товарно-транспортні накладні підписані від імені відповідача неповноважною особою, оскільки на копіях видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, оригіналі акту звірки розрахунків наявні відбитки печатки відповідача.

Згідно п.1 розділу 1, п.1-11 частини 3 розділу 2 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5 ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обовязковим для виконання всіма установами. Право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності). В установах дозволяється також застосовувати печатки структурних підрозділів (служби діловодства, бухгалтерії, кадрової служби тощо), печатки для окремих категорій документів (для копій, перепусток, конвертів тощо), а також металеві печатки - для опечатування приміщень, шаф, сейфів. Установи можуть за необхідності застосовувати штампи з повним найменуванням установи та іншими реквізитами бланка. В інструкції з діловодства установи визначаються види і кількість печаток, штампів, що застосовуються, перелік документів, підписи на яких відповідно до законодавства необхідно скріплювати печаткою установи, та порядок застосування печаток. Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи. Право засвідчення документів та їх копій може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності. У посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій. Відбиток печатки, що засвідчує підпис посадової особи, ставиться таким чином, щоб він охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ, але не підпис посадової особи. У документах, створених на основі уніфікованих форм, печатка ставиться на окремо виділеному для цього місці з відміткою «М. П.». Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються. Перевірка наявності печаток і штампів здійснюється щороку комісією, призначеною розпорядчим документом керівника установи, та оформлюється актом.

Також суд зазначає про те, що згідно з частиною 1 статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставку товару на загальну суму 112 925,12 грн..

Таким чином, наведене у повній мірі підтверджує, що договір поставки N 113/ГК від 16.08.2016 був схвалений відповідачем, прийнятий до виконання, а отже є підставою для належного виконання обов'язків передбачених умовами договору.

Таким чином вказаний договір мав би виконуватися відповідачем і якби документи були підписані неповноважною особою відповідача, з огляду на наявність печаток відповідача та доказів схвалення правочину.

Також, судом не беруться до уваги заперечення відповідача викладені у відзиві які полягають в тому, що оплата пл. дорученнями за № № 74 від 07.02.2017р. на суму - 7 000 грн., 34 від 17.01.2017р. на суму - 10 000 грн., всього на суму - 17 000 грн. були проведені Відповідачем по іншому договору № 12019342 від 25.11.2016.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач сам був платником і особою, яка оформляла платіжні доручення № 34 від 17.01.2017р. на суму - 10 000 грн., № 74 від 07.02.2017р. на суму - 7 000 грн. і вказав в призначенні платежу договір № 12019342 від 25.11.2016, тому в обгрунтування своїх заперечень мав договір вказаний в призначення платежу на який він посилається у відзиві.

Всупереч цим вимогам відповідач договір № 12019342 від 25.11.2016 не надав.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що йому невідомо про укладення такого договору. Окрім того, ці платежі сторонами враховані в рахунок погашення заборгованості за договором № 113/ГК від 16.08.2016 який є підставою позовних вимог в даній справі. Це стверджується актом звіряння розрахунків станом на 24.05.2017.

Відповідач не заперечує проти отримання товару, а посилається на неналежне оформлення накладних.

Окрім того, згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Станом на 19.06.2017 відповідач не надав суду доказів визнання договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016 недійсним.

Відповідач не довів належними засобами доказування обставини викладені у відзиві на позов.

В силу ст. ст.4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підп.1 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач при подачі позову, згідно платіжного доручення № 2193 від 03.05.2017 фактично сплатив 4 861,78 грн. судового збору із позовних вимог про стягнення 324 117,09 грн., що на 0,02 грн. більше ніж передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на те, що позивач не звертався до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору із державного бюджету, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", станом на 19.06.2017 суд не вирішує питання про повернення позивачу сплаченого судового збору із державного бюджету.

За таких обставин, питання щодо повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 0,02 грн. буде розглянуто судом після звернення позивача до суду із відповідною заявою.

В звязку із задоволенням позову, судові витрати на судовий збір в сумі 4 861,76 грн. грн. на підставі ст. 49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 48, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити в сумі 324 117,09 грн., з яких 279 142, 59 грн.- заборгованості згідно договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016, 29 474,56 грн.- пені за період з 01.12.2016 по 03.05.2017, 12 287,86 грн.- інфляційних втрат за період грудень 2016 - березень 2017, 3 212,08 грн.- 3% річних за період з 01.12.2016 по 03.05.2017. Судові витрати на судовий збір в сумі 4 861,76 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля", (23340, Вінницька обл., Тиврівський р-н, с.Строїнці, вул.50-річчя Жовтня, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Понінківська картонно - паперова фабрика", (43018, Волинська область, м.Луцьк, вул.Потебні, буд.71; 30511, Хмельницька обл., Полонський р-н, смт.Понінка, вул.Перемоги, 34) 279 142, 59 грн.- заборгованості згідно договору поставки № 113/ГК від 16.08.2016, 29 474,56 грн.- пені за період з 01.12.2016 по 03.05.2017, 12 287,86 грн.- інфляційних втрат за період грудень 2016 - березень 2017, 3 212,08 грн.- 3% річних за період з 01.12.2016 по 03.05.2017, 4 861,76 грн. для відшкодування судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення надіслати позивачу рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 19.06.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 22 червня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу (43018, Волинська область, м.Луцьк, вул.Потебні, буд.71; 30511, Хмельницька обл., Полонський р-н, смт.Понінка, вул.Перемоги, 34)