РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017Справа №910/21976/16

За позовомПублічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс"
провизнання недійсними нікчемних договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Багач М.Є. - представник за довіреністю;

Матющено О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Домашенко О.Є. - представник за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ :

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" (далі - відповідач) про визнання недійсними нікчемних договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Позов мотивований тим, що 14.06.2016 р. між відповідачем та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Євробанк" (надалі - ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», банк) були укладені договори купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, просп. В. Лобановського, 4, що були посвідчені приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. в реєстрі за №№ 1157, 1158 та 1159 відповідно, які були визнані нікчемними комісією з перевірки правочинів, що була утворена відповідачем в зв'язку з введенням з 17.06.2016 р. тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Євробанк" та позивач просить визнати зазначені договори купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсними, оскільки вони були укладені всупереч положень п.7 ч. 3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Позивач вказує на те, що він не отримав нових грошових надходжень за продані нежитлові приміщення згідно договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, а прийняв в якості сплати за договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень грошові кошти відповідача, отримані внаслідок дострокового розірвання депозитних договорів, що були укладені між позивачем та відповідачем, таким чином відповідач отримав переваги у вигляді зміни черговості кредиторів, оскільки фактично відповідач отримав замість вкладу нерухоме майно, хоча мав би отримати 7 чергу вимог кредиторів (вимоги інших юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами Банку) згідно з ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. було порушено провадження у справі № 910/21976/16 (Суддя Нечай О.В.).

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/539 від 14.02.2017 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/21976/16 у зв'язку із закінченням терміну повноважень у судді Нечая О.В.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 14.02.2017 р., справу № 910/21976/16 передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 р. справу № 910/21976/16 прийнято до провадження суддею Підченко Ю.О.

24.03.2017 р. представником позивача через канцелярію суду надано клопотання згідно вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення №202 загальною площею 162,7 кв. м., №203 загальною площею 51,7 кв. м. та №204 загальною площею 51,6 кв. м., що знаходяться в будинку за номером 4 «г» (чотири «г»), розташованого по проспекту Лобановського Валерія в місті Києві із винесенням відповідної ухвали.

Заява обґрунтована тим, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 р. провадження у справі № 910/21976/16 було зупинено до вирішення пов`язаної з нею справи № 826/13541/16, а також зобов'язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

14.04.2017 р. через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Євробанк" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/21976/16, яке мотивовано тим, що підстави для зупинення усунені, оскільки рішення в адміністративній справі № 826/13541/16 набрало законної сили.

18.04.2017 р. через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Євробанк" надійшло клопотання про призначення експертизи, та запроновано роз'яснити судовому експерту наступні питання: «- чи відбулось відчуження ПАТ КБ "Євробанк" приміщень за цінами вищими aбo нижчими від звичайних, за спірними договорами ?» та «- на скільки відсотків відрізнялась вартість приміщень на момент укладення договорів купівлі продажу від звичайних цін, за спірними договорами?».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 р. поновлено провадження у справі та розгляд справи призначено на 16.06.2017 р.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

У судовому засіданні, що відбулось 16.06.2017 р. представники позивача наполягли на задоволенні позову, а також задоволенні заяви про забезпечення позову та у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, надали суду усні пояснення по суті спору, відповідач проти позову, а також проти задоволення вищезазначених заяви та клопотання позивача заперечив, надав суду усні пояснення по суті спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора, або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно, що належить відповідачу.

Згідно з абз. 3 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Абзацом 3 п. 3 даної постанови пленуму адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Позивачем не достатньо обґрунтовано те, що невжиття заходів до забезпечення позову, може вплинути на виконання рішення Господарського суду м. Києва у разі задоволення позовних вимог. Саме лише припущення про те, що невжиття таких заходів соже утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду не є підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що було продане відповідачу за спірними договорами слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз» №01-8/2651 від 27.11.2006 р. судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012 р.

Суд відзначає, що позивачем не доведено існування дійсної необхідності для призначення експертизи у справі та неможливості суду самостійно вирішити дану справу по суті без направлення документів до експертної установи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.06.2017 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" (надалі за договорами - вкладник) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Євробанк" (надалі за договорами - банк) укладено Генеральний договір № ДЛЮ-833/EUR-GL вкладу юридичних та фізичних осіб-підприємців з Правилами «СТРОКОВИЙ з виплатою процентів щомісячно» (далі - Генеральний договір). Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що банк приймає на зберігання від вкладника грошові кошти та зобов'язується виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановленого договором, правилами та відповідними додатковими договорами до нього.

27 травня 2016 року між сторонами Генерального договору було укладено Додатковий договір № 101 до Генерального договору, відповідно до умов якого вкладник розмістив, а банк прийняв на рахунок вкладний транш в сумі 700 000,00 євро строком до 29 серпня 2016 року.

10 червня 2016 року між сторонами Генерального договору було укладено Додатковий договір № 105 до Генерального договору. Відповідно до цього Додаткового договору вкладник розмістив, а банк прийняв на рахунок вкладний транш в сумі 450 000,00 євро строком до 14 липня 2016 року.

13 червня 2016 року між сторонами Генерального договору було укладено Додатковий договір № 107 до Генерального договору. Відповідно до цього Додаткового договору банк 13 червня 2016 року достроково повертає вкладнику кошти в сумі 700 000, 00 євро, які були розміщені у відповідності до Додаткового договору № 101 від 07 травня 2016 року.

13 червня 2016 року між сторонами Генерального договору було укладено Додатковий договір № 106 до Генерального договору. Відповідно до цього Додаткового Договору банк 13 червня 2016 року достроково повертає вкладнику кошти в сумі 450 000 юти р и ста п'ятдесят тисяч євро), які були розміщені у відповідності до Додаткового Договору № 105 від 10 червня 2016 р.

14 червня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено наступні договори купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О.:

- договір купівлі-продажу нежитлового приміщення зареєстрований в реєстрі за № 1157, відповідно до якого відповідач придбав у ПАТ "КБ "Євробанк" нежитлове приміщення за номером 202, загальною площею 162,7 кв. м., що знаходиться в будинку за номером 4 «г», розташованого по проспекту В. Лобановського в м. Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) вартістю 8 868 985, 77 грн.;

- договір купівлі-продажу нежитлового приміщення зареєстрований в реєстрі за № 1158, відповідно до якого відповідач придбав у ПАТ "КБ "Євробанк" нежитлове приміщення за номером 204, загальною площею 51.6 кв. м., що знаходиться в будинку за номером 4 «г», розташованого по проспекту В. Лобановського в м. Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) вартістю 2 812 781, 67 грн.;

- договір купівлі-продажу нежитлового приміщення зареєстрований в реєстрі за № 1159, відповідно до якого відповідач придбав у ПАТ "КБ "Євробанк" нежитлове приміщення за номером 203, загальною площею 51,7 кв. м., що знаходиться в будинку за номером 4 «г», розташованого по проспекту В. Лобановського в м. Києві (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) вартістю 2 818 232, 56 грн.

Відповідно до п.2.1. вищезазначених договорів купівлі-продажу, відповідач повинен був здійснити розрахунок з ПАТ "КБ "Євробанк" шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок останнього в день посвідчення таких договорів.

Факт перерахування відповідачем позивачу вищезазначених грошових коштів підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням № 32 від 14.06.2016 року на суму 8 868 985, 77 грн. - в якості сплати за договором купівлі-продажу № 1157 від 14.06.2016 p.:, № 33 від 14.06.2016 року на суму 2 812 781, 67 грн. - в якості сплати за договором купівлі-продажу № 1158 від 14.06.2016 p. та № 34 від 14.06.2016 року на суму 2 818 232, 56 грн. - в якості сплати за договором купівлі-продажу № 1159 від 14.06.2016р.

17 червня 2016 року на підставі рішення Правління Національного банку України від 17 червня 2016 року № 73-рш «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ЄВРОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКІЦОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЄВРОБАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно, призначено Кононця В.В. уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «ЄВРОБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 7 липня 2016 р. № 1183 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» з 17 липня 2016 року до 16 серпня 2016 року включно і повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК». Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича з 17 липня 2016 року до 16 серпня 2016 року включно.

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з ч. 2-4 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

01 серпня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Євробанк» Кононцем Вадимом Валерійовичем винесено повідомлення за № 01-24.3/2018 про нікчемність, в тому числі наступних спірних правочинів:

- договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.06.2016р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1157, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ЄВРОБАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХВЕСТСЕРВІС»;

- договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.06.2016р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1158, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ЄВРОБАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХВЕСТСЕРВІС»;

- договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.06.2016р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1159, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ЄВРОБАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХВЕСТСЕРВІС»;

Позивач вказує на те, що внаслідок дій з розірвання депозитних договорів та продажу відповідачу нежитлових приміщень, ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» надав відповідачу як кредитору переваги, прямо не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що зазначено у п.7 ч. З ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Більш того, ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» не отримав нових грошових надходжень за продані нежитлові приміщення згідно договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, а прийнявши в якості сплати за договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень грошові кошти відповідача, отримані внаслідок дострокового розірвання депозитних договорів з ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», останній надав відповідачу переваги у вигляді зміни черговості у задоволенні вимог кредиторів.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Згідно нормами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Водночас, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2016 р. по справі 826/13541/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техвестсервіс» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Євробанк» про визнання протиправними дії та скасування рішення, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 р. та яка набрала законної сили, якою, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене у формі повідомлення про нікчемність правочинів від 01.08.2016 р. № 01-24.3/2018 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича про визнання нікчемними правочинів, в тому числі:

- договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1157, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ЄВРОБАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХВЕСТСЕРВІС»;

- договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1158, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ЄВРОБАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХВЕСТСЕРВІС»;

- договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.06.2016 р.. посвідченого приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. та зареєстрованого в реєстрі № 1159 укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ЄВРОБАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХВЕСТСЕРВІС»;

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Згідно п. 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій). Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки, як було зазначено вище, в судовому порядку скасовано рішення оформлене у формі повідомлення про нікчемність правочинів від 01.08.2016 р. № 01-24.3/2018 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "Євробанк" Кононця Вадима Валерійовича про визнання нікчемними зокрема і - спірних договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, просп. В. Лобановського, 4, що були посвідчені приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О. в реєстрі за №№ 1157, 1158 та 1159, які були укладені між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Євробанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс", отже підстави для визнання недійсними спірних договорів - відсутні, а тому у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання позовної заяви покладаються на позивача - Публічне акціонерне товариство Комерційного банк "Євробанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 43, 49, 82-85 Господарського кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" про визнання недійсними нікчемних договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 21.06.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко