РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017Справа №910/2646/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські інвестиційні системи"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Василик і Євстігнєєв"

про стягнення 188 248,20 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Довгань М.О., довіреність б/н від 05.04.2017

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські інвестиційні системи" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариство з обмеженою відповідальністю "Василик і Євстігнєєв" про стягнення 188 248,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2646/17 та призначено розгляд на 17.03.2017.

В судове засідання 17.03.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою суду від 17.03.2017 розгляд справи відкладено на 24.04.2017.

В судове засідання 24.04.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Ухвалою суду від 24.04.2017 відкладено розгляд справи на 22.05.2017.

В судове засідання 22.05.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 22.05.2017 представник відповідача не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.05.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.09.2011 Господарським судом міста Києва було винесено ухвалу про порушення провадження у справі № 7/263 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні системи» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Василик і Євстигнєєв» про стягнення 191 408,11 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Василик і Євстигнєєв» порушило взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за найм нежитлового приміщення згідно договорів оренди № 3/15 від 01.08.2008 та №9/ЕЦ від 23.04.2010.

20.10.2011 Господарським судом міста Києва у справі №7/263 було прийнято рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Василик і Євстігнєєв» (далі - ТОВ «Адвокатська контора «Василик і Євстігнєєв» або відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні системи» (далі - ТОВ «Українські інвестиційні системи» або позивач) 171 617,20 грн. основного боргу, 12 290,79 грн. штрафу та судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2011 апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2011 було повернуто ТОВ «Адвокатська контора «Василик і Євстігнєєв».

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.01.2012 касаційну скаргу ТОВ «Адвокатська контора «Василик і Євстігнєєв» на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2011 повернуто без розгляду.

Позивач зазначив, що не зважаючи на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2011, яке набрало законної сили 10.11.2011, відповідач у визначений строк борг не повернув, чим прострочив виконання грошового зобов'язання.

В зв'язку із неналежним погашенням заборгованості позивач просить стягнути із відповідача інфляційні витрати та 3% річних за період з 20.01.2014 по 20.01.2017 з суми 171 617,20 грн.

Відповідач не надав ніяких доказів які б спростовували зазначене позивачем.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 15 листопада 2010 р. у справі № 3-11гс10).

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконане в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд, враховує наявний розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, а оскілки відповідач не подав свій контррозрахунок у суду відсутні підстави відхиляти вимоги позивача про стягнення з відповідача 15473,76 грн. - 3% річних та 172774,44 інфляційних втрат.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Василик і Євстігнєєв» (01034, м. Київ, вул. О. Гончара, 33, ) інфляційні втрати в розмірі 172774 (сто сімдесят дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 44 коп., 3 % річних в розмірі 15 473 (п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 76 коп., судовий збір в розмірі 2823 (дві тисячі вісімсот двадцять три) грн. 72 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.2017

Суддя Мельник В.І.