ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"19" червня 2017 р.Справа № 924/497/16

Господарський суд Хмельницької області у складі: головуючий суддя Магера В.В., суддя Смаровоз М.В., суддя Субботіна Л.О., розглянувши матеріали справи

За позовом Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах:
1. Міністерства оборони України, м. Київ;
2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, м. Хмельницький;
за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Кабінету міністрів України, м. Київ;
до Хмельницької міської ради, м. Хмельницький;
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Троян-С, м. Хмельницький;
про - визнання незаконним та скасування рішення 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га;
- визнання незаконним та скасування рішення 16-ї сесії Хмельницької міської ради від 11.04.2012р. №53 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га;

За участю представників сторін:
від позивача-1: не прибув;
від позивача-2: Маркітан А.В. - представник за довіреністю №600 від 03.02.2017 року;
від третьої особи (КМУ): не прибув;
від відповідача: не прибув;
від третьої особи (ТОВ „Трон-С): не прибув;
за участю Кучерук А.М. - прокурор військової прокуратури Хмельницького гарнізону (службове посвідчення №034655 від 05.08.2015р.)

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору: заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України звернувся до господарського суду із позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах: 1. Міністерства оборони України, м.Київ; 2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, м. Хмельницький за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Кабінету міністрів України, м. Київ до Хмельницької міської ради, м. Хмельницький про визнання незаконним та скасування рішення 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га; визнання незаконним та скасування рішення 16-ї сесії Хмельницької міської ради від 11.04.2012р. №53 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га.
Ухвалою суду від 14.06.2016 року залучено до участі в справі і якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Троян-С".
Ухвалою суду від 15.02.2017р. справу №924/497/16 прийнято до провадження у колегіальному складі: головуючий суддя Магера В.В., суддя Субботіна Л.О., суддя Смаровоз М.В.
Ухвалами суду від 14.07.2016 року, від 11.08.2016 року, від 16.11.2016 року, від 26.12.2016 року, від 15.03.2017 року та від 05.05.2017 року провадження у справі зупинялось для проведення судової експертизи.
Ухвалою суду від 07.06.2017 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду на 19.06.2017 року.
Представник позивача-1 в засідання суду 19.06.2017 року не прибув; будь-яких клопотань не надсилав. У письмових поясненнях зазначив, що Міністерство оборони України підтримує позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне.
Згідно ст.14 Закону України „Про Збройні Сили України земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.
Частиною 2 ст.2 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України Міністерству оборони України як центральному органу управління Збройних Сил України надано повноваження відповідно до закону управляти військовим майном, у тому числі закріплювати військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймати рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.
Статтею 3 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України встановлено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 цієї статті).
Із моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.
Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.3 Закону України „Про Збройні Сили України, Положення про Міністерство оборони України, Міністерство оборони України, зокрема:
- надає згоду або відмовляє в наданні згоди на відчуження майнових об`єктів, що відносяться до основних фондів підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони України, а також на передачу в заставу цілісних майнових комплексів підприємств, будівель та споруд, що належать до сфери управління Міноборони України, його структурних підрозділів;
- здійснює у межах повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міноборони України;
- здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил.
Землі, які використовують Збройні Сили України, є державною власністю. Вони підлягають обов`язковому обліку, цільовому використанню і правильному утриманню.
Відповідно до п. „б ч.3 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення.
Частиною 5 ст.20 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України „Про використання земель оборони.
Ч.3 ст.142 ЗК України, передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.
Ч.4 ст.142 ЗК України встановила, що власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
Згідно п.45 Положення про порядок надання в користування земель для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.97р., передача земель Міністерства оборони місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.
Таким чином, позивач-1 вказує, що в структурі Міністерства оборони України та Збройних Сил України правом прийняття рішення про відчуження земельних ділянок чи припинення права користування володіє лише Міністр оборони України, а у окремих випадках (якщо це потребує передислокація військової частини) за рішенням Кабінету Міністрів України та Президента України. Інші посадові особи - командири військових частин, з`єднань тощо, позбавлені права прийняття рішень стосовно земель та стосовно майна Збройних Сил України.
Відповідно до п.9 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1080, рішення Міністра оборони можуть прийматись у вигляді наказів або директив (аналогічна позиція висловлена і в постанові Вищого Господарського суду України від 18.06.2009р. по справі №2/187).
У відповідності до п.48 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.1997 року, перелік земель, які пропонуються до передачі місцевим органам влади, Головне управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України погоджує з заступниками Міністра оборони України - командувачами видів Збройних Сил України, начальниками управлінь центрального апарату Міністерства оборони України, командуючими військами військових округів, Північного оперативно-територіального командування, на території яких знаходиться земельна ділянка, і подає на затвердження міністру оборони України.
Пункт 50 вищевказаного Положення, регламентує, що оформлення передачі земель місцевим органам влади здійснюють землекористувачі спільно з квартирно-експлуатаційною частиною, відділенням морської інженерної служби Військово-Морських Сил України, на обліку яких знаходяться земельні ділянки в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Також, позивач-1 просить суд врахувати, що в січні 2007р. Кабінет Міністрів України надіслав до Міністерства оборони, Держкомзему, Фонду державного майна, Міністерства економіки, Міністерства фінансів лист, яким зупинив операції з реалізації та передачі земель оборони (у тому числі під об`єктами нерухомості). На цьому зокрема наголошено у постановах Вищого господарського суду України від 18.06.2009р. у справі № 2/187, від 22 грудня 2010 р. у справі № 2-7/3131-2009. Згоди на припинення права користування на земельну ділянку загальною площею 0,09 га, що знаходиться поблизу будівлі за адресою: м.Хмельницький, вулиця Народної Волі, 10/1 та входить до складу земель оборони, згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б №042361 від 1992 року, Міністерство оборони України не надавало.
Із огляду на вище викладене позивач-1 вважає, що оспорюваними рішеннями, Хмельницька міська рада розпорядилася землями оборони без належної правової підстави з перевищенням компетенції, що являється підставою для визнання їх незаконними та скасування.
Повноважний представник позивача-2 в судове засідання прибув, позов підтримав. У наданих письмових поясненнях за вих.№2329 від 30.06.2016р. зазначив таке.
Згідно із даних Публічної кадастрової карти України, - поблизу будівлі яка знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Народної Волі, 10/1, земельній ділянці загальною площею 0,09 га присвоєно кадастровий номер: :24:003:0030 - тип власності не визначено, цільове призначення 03.14, що підтверджується додатком 4 „викопіювання з Публічної кадастрової карти України.
Земельна ділянка площею 0,09 га примикає до земельної ділянки площею 0,21 га, яка вилучена в запас Хмельницької міської ради у 1998 році і на даний час використовується ТзОВ „Троян-С.
Позивач-2 вказує, що як вбачається із листа в.о. директора департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради - Рішенням 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 були внесені зміни в рішення 16-ї сесії Хмельницької міської ради від 11.04.2012 року №53 та затверджено перелік земельних ділянок, які виставлено на земельні торги, де вказано земельну ділянку по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га.
Однак, земельна ділянка по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га, яку виставлено на земельні торги, входить в межі державного акту на право постійного користування землею серії Б №042361 від 1992 року, та відноситься до категорії земель оборони.
При цьому, позивач-2 звертає увагу суду на таке. Відповідно до ст.6 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних силах України відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Методика оцінки вартості військового майна, а також порядок його реалізації розробляються Міністерством оборони України, узгоджуються із заінтересованими міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади і затверджуються Кабінетом Міністрів України. Порядок відчуження військового майна визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до „Положення про Міністерство оборони України, яке діяло на час винесення Рішення 24-ї сесії міської ради від 24.04.2013 року № 33 та Положення, яке діє на даний час, пункт у якому вказано, що Міністр оборони України в межах повноважень Міністерства відповідно до законодавства видає накази і директиви залишився незмінний. Це свідчить про те, що приймаючи будь-яке рішення у межах своїх повноважень Міністр оборони України видає, або наказ, або директиву.
Позивач-2 зазначає, що Хмельницькою міською радою при прийнятті Рішення 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 повністю проігноровано норми Земельного кодексу України про припинення права власності чи права користування земельною ділянкою. На момент прийняття даного рішення, а також на даний час відсутнє будь-яке рішення про припинення права власності чи користування спірною земельною ділянкою, також відсутнє розпорядження Кабінету Міністрів України про відчуження спірної земельної ділянки, окрім цього, немає жодних відомостей про наказ чи директиву Міністра оборони України в якій би зазначалось про відмову від зазначеної земельної ділянки.
З огляду на вище зазначене, КЕВ м. Хмельницького вважає, що Рішення 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 яким Хмельницька міська рада внесла зміни в рішення 16-ї сесії Хмельницької міської ради від 11.04.2012р. №53 та затвердила перелік земельних ділянок, які виставлено на земельні торги, де вказано земельну ділянку по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га повністю суперечить законодавству України, яке діяло на час прийняття даного рішення, та підлягає скасуванню з наступних підстав:
Крім того, позивач-2 зазначає, що з урахуванням положень ч.1 ст.78, п.в ст.80, ч.1. ст.84, п. г. ч.5 ст.84, ст.90, ч.1 ст.92, п. а ч.2 ст.92, ч.1 ст.95 Земельного кодексу України, Міністерство оборони може приймати рішення стосовно земель оборони лише в межах прав, наданих користувачу земельної ділянки.
Згідно ст.1. „Положення про Міністерство оборони України Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.а ст.13 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності.
Виходячи із того, що землі оборони знаходяться у Міністерстві оборони лише у користуванні, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України, то відповідно до статті 142 Земельного кодексу України виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони, і інформувати про це місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Дане твердження знаходить своє закріплення у ч.3 ст.141 припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.
Згідно ст.140 ЗК України передбачені підстави припинення права власності на земельну ділянку. Позивач-2 вказує, що на підставі жодного з перелічених пунктів ст.140 ЗК України, КМУ не припиняв своє право власності на земельну ділянку.
Відповідно до ч.1 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених ЗК України та іншими законами України.
Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Частиною першою ст.21 ЦК України передбачено, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно ч.5 ст.158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.
Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно із п.2 Роз`яснення президії Арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.
Відповідно до абзацу 2, 3 п.7 Постанови Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ за заявою сторони, яка не погоджується з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд перевіряє правильність цього рішення і вирішує спір по суті.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших передбачених законом способів.
Відповідно до п.8 Постанови Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ зазначено, що при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції, суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов`язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.
Відповідно до положень ст.1 „Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. №406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони України входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, у сфері оборони і військового будівництва. Міноборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
У свою чергу, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядковується Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Міністерства оборони України (яке є одним із структурних підрозділів Міністерства оборони України) і являється бюджетною організацією, яку включено до єдиного державного реєстру підприємств і організацій України. Командування КЕВ м. Хмельницького несе повну відповідальність за збереження та ефективне використання закріпленого за ним майна, Отже, шкода, завдана КЕВ м. Хмельницького, є прямою шкодою інтересам держави.
Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України від 8 квітня 1999 року, справа №1-1/99, було роз`яснено поняття „інтереси держави. Зокрема, Конституційний Суд України роз`яснив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання тощо.
Відповідно до вимог ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
А тому, враховуючи все вище викладене позивач-2 просить позов військового прокурора задовольнити.

Відповідач не скористався правом участі свого представника в даному судовому розгляді, відзиву на позов не подав, причин не вказав; будь-яких клопотань від нього не надходило.
Представник третьої особи (КМУ) в засідання суду 19.06.2017 року не прибув, будь-яких клопотань не надсилав. У наданих суду письмових поясненнях зазначив, що позовна заява підлягає задоволенню із огляду на таке.
Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно рішення Хмельницького райвиконкому від 05.08.1987 року №153 в/ч 26325 надано у постійне користування земельну ділянку для потреб оборони загальною площею 20 га, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії Б № 042361.
Таким чином, третя особа, зазначає, що дана земельна ділянка перебуває у державній власності. Оскільки цільове призначення даної земельної ділянки є землі оборони то дана земельна ділянка перебуває в оперативному управлінні Міністерства оборони України, як центральний орган виконавчої влади на який покладено функції оборони держави, який має право розпоряджатися даною земельною ділянку у спосіб та в межах визначених чинним законодавством України.
Відповідно до вимог ст.13 Земельного Кодексу України повноваження розпорядження землями державної власності належить Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету міністрів України від 29.08.2002р. №1282, із змінами та доповненнями, затверджено Порядок вилучення та передачі військового майна Збройних сил.
Пунктом 2-1 Порядку визначено перелік об`єктів які можуть передаватись у комунальну власність, зокрема:
1) військові містечка, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил і не плануються до використання за цільовим призначенням;
2) нерухоме майно (будівлі, споруди, об`єкти незавершеного будівництва, приміщення, інше нерухоме майно);
3) інше окреме індивідуально визначене (рухоме) майно;
4) житловий фонд, інші об`єкти соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів.
Також п.4 Порядку передбачено, що передача військового органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням Кабінету Міністрів України, щодо об`єктів, визначених у підпунктах 1 і 2 пункту 2-1 цього Порядку.
Отже третя особа вказує, що згідно норм чинного законодавства України, компетенція щодо прийняття будь-яких рішень щодо розпорядження даною земельною ділянкою належить виключно Кабінету Міністрів України.
Таким чином, для того щоб Хмельницькій міській раді приймати будь-які рішення відносно даної земельної ділянки перед цим має бути прийнято рішення Кабінету Міністрів України про вилучення даної земельної ділянки з оперативного управління військової частини, закладу, установи та організації Збройних сил України та його безоплатної передачі до сфери управління територіальної громади міста Хмельницького.
Відповідно до вимог ст.117 Конституції України та Закону України „Про Кабінет Міністрів України, Кабінет Міністрів України видає постанови та розпорядження.
При цьому, третя особа зазначає, що відповідні постанови чи розпорядження Кабінету Міністрів України з приводу передачі даної земельної ділянки Збройних сил України до земель комунальної власності Хмельницької міської ради не приймались, а отже відповідач по справі не мав та не має права розпоряджатися чи приймати будь-які рішення відносно даної земельної ділянки.
Отже, враховуючи вищевикладене та у разі встановлення судом фактів того, що земельна ділянка площею 0,09 га, яка знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 10/1 перебувала у постійному користуванні в Збройних силах України згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б № 042361, третя особа вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Третя особа - ТОВ "Троян-С" не направив в судове засідання 19.06.2017 року свого представника, письмової позиції з приводу розглядуваного спору не надав, причин не повідомив, будь-яких клопотань від нього не надходило.

Розглядом матеріалів справи встановлено:
Виконавчий комітет Хмельницької обласної ради народних депутатів у рішенні від 05.08.1987р. №153 "Про відведення земельних ділянок організаціям, підприємства, установам області під різні види будівництва" відвів підприємствам, установам і організаціям земельні ділянки; дозволив обмін таких на рівновеликі площі під будівництво та інші потреби за рахунок земель колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів у розмірах і на умовах згідно з додатками. Згідно додатку №3 "Список установ, організацій та інших землекористувачів, яким відводяться земельні ділянки під різні види будівництва", 20.0 га відведено колгоспу "Поділля" за рахунок земель учбового поля військової частини 22310.
Як вбачається із акту передання державного акту на 20 га від в/ч 26325 Хмельницької КЕЧ району, військовою частиною передано, а Хмельницькою КЕЧ району прийнято акт на право використання землею "Раково-2" з додатками: державний акт на 20 га по мікрорайону "Раково-2", проект обміну земель між землекористувачами Хмельницького району; лист командуючого; виписка із протоколу зборів членів колгоспу; довідка колгоспу "Поділля"; висновок Хмельницького райкому; висновки військових частин 11828 та 22310; висновок Хмельницької КЕЧ району; висновок КЗУ; рішення Хмельницького облвиконкому; акт визначення меж в натурі; дозвіл Хмельницького облвиконкому на відведення землі.
Згідно державного акту на право користування землею серії Б №04236, військовій частині №26325 в Хмельницькому районі Хмельницької області надано в безстрокове а безоплатне користування 20 га землі в межах згідно з планом землекористування для житлового будівництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування землею за №143-4.
Відповідно до листа КЕВ Прикарпатського військового округу від 27.03.1997р. №371/144, адресованого начальнику Хмельницької КЕЧ району, дозволяється передати в народне господарство земельну ділянку площею 0,21 га з території військового містечка №24 (Раково-2) в м. Хмельницькому.
20.05.1997 року згідно акту приймання-передачі земельної ділянки площею 0,21 га із території воєнного містечка №24, передано в народне господарство земельну ділянку площею 0,21 га, яка рахувалась за в/ч 33874 і знаходилась на балансі Хмельницької КЕЧ району.
Виконавчий комітет Хмельницької міської ради рішенням №1707 від 24.07.1997 року вирішив надати підприємства, організаціям, установам та товариствам земельні ділянки в користування, в тому числі, торгівельно-побутовому комплексу товариства з обмеженою відповідальністю "Троян-С" по вул. Народної Волі, 10/1 площею 0,21 га.
Рішенням 16 сесії Хмельницької міської ради №53 від 11.04.2012 року "Про затвердження технічних паспортів земельних ділянок та продаж права оренди земельних ділянок, внесення змін у рішення сесії" включено до переліку земельних ділянок, право на оренду яких може бути продано на земельному аукціоні, зокрема, земельну ділянку по вул. Народної Волі, 10/1А площею 0,09 га.
Рішенням 24 сесії Хмельницької міської ради №33 від 24.04.2013 року "Про проведення земельних торгів з продажу прав на земельні ділянки, які виставляються окремими лотами, внесення змін та втрату чинності пунктів рішень міської ради" до переліку земельних ділянок, які виставляються на земельні торги окремими лотами, включено, зокрема, земельну ділянку по вул. Народної Волі, 10/1А, площею 0,09 га.
КЕВ м. Хмельницький надіслав начальнику Держземагенства Хмельницького району листа №3086 від 17.10.2014 року, у якому повідомляє, що згідно даних Публічної кадастрової карти України у м. Хмельницький біля будівлі по вул. Народної Волі, 10/1, земельній ділянці загальною площею 0,0900 га присвоєно кадастровий номер :24:003:0030, тип власності не визначено, цільове призначення 03.14. За даними обліку КЕВ м. Хмельницький вказана земельні ділянка належить до земель оборони військового містечка №24 Хмельницького гарнізону, наданої в/ч 26325 державним актом на право користування землею серії Б№042361 у 1992 році згідно рішення Хмельницького РВК №153 від 05.08.1987 року для житлового будівництва. Земельна ділянка площею 0,0900 га примикає до земельної ділянки площею 0,21 га, яка вилучена в запас Хмельницької міської ради у 1998р. і на даний час використовується ОСОБА_1 . У зв`язку з наведеним позивач-2 просить надати інформацію з підтверджуючими документами про земельну ділянку площею 0,2100 га.
Із листом №3098 від 06.10.2014 року аналогічного змісту КЕВ м. Хмельницький звернувся до голови Хмельницької міської ради.
Повторні листи із такими ж проханнями надіслано тим же адресатам 01.12.2014 року за №№3021 та 3919 відповідно.
Управління земельних ресурсів та земельної реформи повідомило КЕВ м. Хмельницький у листі №12-3789-02-10 від 25.11.2014 року про те, що рішенням виконавчого комітету міської ради №1707 від 24.07.1997 року ТОВ "Троян-С" було передано в постійне землекористування земельну ділянку площею 2100 м.кв. по вул. Народної Волі, 10/1. В подальшому, рішенням 12-ої сесії міської ради від 09.11.2011 року №37 вільну земельну ділянку по вул. народної Волі, 10/1А було включено в перелік земельних ділянок, право на оренду яких може бути отримано на земельному аукціоні.
26 січня 2015 року КЕВ м. хмельницький звернулося із листом до секретаря Хмельницької міської ради із клопотанням №218, у якому просить скасувати рішення 24 сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013 року №33 "Про проведення земельних торгів з продажу прав на земельні ділянки, які виставлялися окремими лотами, внесення змін та втрату чинності пунктів рішень міської ради", п. 4 додатку 4, оскільки земельна ділянка по вул. Народної Волі, 10/1А являється державною власністю та була надана в постійне користування МО України.
У відповідь Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів у листі №12-361-02-10 від 26.02.2015 року вказав, що згідно витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,09 га відноситься до земель комунальної власності, рішенням ради від 09.11.2011 року №37 вказана земельна ділянка була включена до земельних ділянок, право на оренду яких може бути отримано на земельному аукціоні, а рішенням ради від 24.04.2013 року №33 вказану земельну ділянку виставлено на електронні торги.
Військова прокуратура повідомила листом №9/1202вих16 від 20.05.2016 року КЕВ м. Хмельницький про намір звернення до суду із даним позовом.
Враховуючи вищевикладене, заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах 1.Міністерства оборони України, м. Київ; 2.Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, м. Хмельницький звернувся з даним позовом до Хмельницької міської ради, м. Хмельницький про визнання незаконним та скасування рішення 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га; та про визнання незаконним та скасування рішення 16-ї сесії Хмельницької міської ради від 11.04.2012р. №53 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га.
Ухвалою суду від 14.07.2016р., для з`ясування обставини щодо накладення земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 10/1А, яка рішеннями Хмельницької міської ради №53 від 11.04.2012р. та №33 від 24.04.2013р. внесена до переліку земельних ділянок, право на оренду яких може бути продано на земельному аукціоні на земельну ділянку площею 20,0 га, яка надана у користування в/ч 26325 згідно державного акту на право користування землею серії Б №042361 від 1992 року, судом призначено по справі №924/497/16 судову експертизу, на розгляд експертизи поставлено наступні питання: 1.Чи є накладення земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 10/1А, яка рішеннями Хмельницької міської ради №53 від 11.04.2012р. та №33 від 24.04.2013р. внесена до переліку земельних ділянок, право на оренду яких може бути продано на земельному аукціоні на земельну ділянку площею 20,0 га, яка надана у користування в/ч 26325 згідно державного акту на право користування землею серії Б №042361 від 1992 року? 2. Якщо накладається, то вказати розміри, площу та конфігурацію.
23.09.2016 року від експерта надійшов лист №3826/3827/16-26 від 22.09.2016 року із повідомленням про неможливість надання висновку у зв`язку із неподанням додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.
Ухвалою суду від 16.11.2016 року призначено по справі №924/497/16 судову експертизу, на розгляд якої поставлено наступні питання: 1. Чи є накладення земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 10/1А, яка рішеннями Хмельницької міської ради №53 від 11.04.2012р. та №33 від 24.04.2013р. внесена до переліку земельних ділянок, право на оренду яких може бути продано на земельному аукціоні на земельну ділянку площею 20,0 га, яка надана у користування в/ч 26325 згідно Державного акту на право користування землею серії Б №042361 від 1992 року? 2. Якщо накладається, то вказати розміри, площу та конфігурацію.
18.01.2017 року від судового експерта надійшло повідомлення про неможливість надання висновку від 17.10.2017 року у зв`язку із ненаданням на дослідження додаткових матеріалів.
Ухвалою суду від 15.03.2017 року призначено по справі №924/497/16 судову експертизу, на розгляд експертизи поставлено наступні питання: 1.Чи є накладення земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 10/1А, яка рішеннями Хмельницької міської ради №53 від 11.04.2012р. та №33 від 24.04.2013р. внесена до переліку земельних ділянок, право на оренду яких може бути продано на земельному аукціоні на земельну ділянку площею 20,0 га, яка надана у користування в/ч 26325 згідно Державного акту на право користування землею серії Б №042361 від 1992 року? 2. Якщо накладається, то вказати розміри, площу та конфігурацію.
Судовим експертом надіслано 25.05.2017 року повідомлення від 25.05.2017 року №480/017 про неможливість надання висновку у зв`язку із ненаданням на дослідження додаткових матеріалів.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке:
Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.
Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
За змістом ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст.21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Статтею 12 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно із ст.ст.13, 41 Конституції України передбачено, що від імені українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Відповідно до ст.ст.142, 143 Основного Закону України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.
Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради (ст.5 Закону України «Про оренду землі»).
У ст.9 Земельного кодексу України зазначено, що до відання міських рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди.
За приписами ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Частиною 1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Частиною 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здАкт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто, офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (п.2 Роз`яснення №02-5/35 від 26.01.2000р. Президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»).
Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, вказує, що Хмельницька міська рада в оскаржуваних частинах рішення самовільно розпорядилася земельною ділянкою, що належить на праві постійного користування КЕВ м. Хмельницький та є землями оборони.
Судом враховано, що відповідно до ч.1,3 ст.41 ГПК України для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи має бути доручено компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідними для цього знаннями. Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов`язки, зазначені у ст.31 цього Кодексу.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №4 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи визначено, що відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Оскільки предметом судового розгляду у даній справ є визнання незаконним та скасування рішення 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га та визнання незаконним та скасування рішення 16-ї сесії Хмельницької міської ради від 11.04.2012р. №53 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га, для вирішення справи № 924/497/16 та з`ясування обставин щодо накладення земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 10/1А, яка рішеннями Хмельницької міської ради №53 від 11.04.2012р. та №33 від 24.04.2013р. внесена до переліку земельних ділянок, право на оренду яких може бути продано на земельному аукціоні на земельну ділянку площею 20,0 га, яка надана у користування в/ч 26325 згідно державного акту на право користування землею серії Б №042361 від 1992 року було призначено експертизи, на вирішення яких було поставлено наступні запитання: Чи є накладення земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 10/1А, яка рішеннями Хмельницької міської ради №53 від 11.04.2012р. та №33 від 24.04.2013р. внесена до переліку земельних ділянок, право на оренду яких може бути продано на земельному аукціоні на земельну ділянку площею 20,0 га, яка надана у користування в/ч 26325 згідно Державного акту на право користування землею серії Б №042361 від 1992 року? 2. Якщо накладається, то вказати розміри, площу та конфігурацію.
Проте, від експертів тричі надходили повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку із неподанням достатньої кількості документів.
Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Відтак, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що земельна ділянка площею 0,09 га за адресою: вул. Народної Волі, 10/1А, якою розпорядилася Хмельницька міська рада в оскаржуваних пунктах рішень, накладається на земельну ділянку, площею 20 га, що надана у користування в/ч 26325, а самостійно встановити даний факт у суду відсутні спеціальні знання, суд приходить до висновку про недоведеність прокурором та позивачами наявність порушень в діях відповідача при прийнятті оскаржуваних рішень в частині.
З огляду на вищезазначене, позовні вимоги є необґрунтовані, непідтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, тому не підлягають задоволенню.
Витрати по сплаті судового збору у зв`язку із відмовою в позові покладаються на позивача 2.
Керуючись ст.ст.1, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

У позові Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах: 1. Міністерства оборони України, м. Київ; 2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, м. Хмельницький; за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Кабінету міністрів України, м. Київ; до Хмельницької міської ради, м. Хмельницький; за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Троян-С, м. Хмельницький; про - визнання незаконним та скасування рішення 24-ї сесії Хмельницької міської ради від 24.04.2013р. №33 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га; - визнання незаконним та скасування рішення 16-ї сесії Хмельницької міської ради від 11.04.2012р. №53 в частині, що стосується земельної ділянки по вул. Народної Волі, 10/1 А площею 0,09 га відмовити.

Повне рішення складено 21.06.2017 року.

Головуючий суддя В.В. Магера

Суддя Л.О. Субботіна

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 6 прим.:
1 - до справи;
2 - позивачу-1 (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168);
3 - відповідачу (вул. Гагаріна, 3, м. Хмельницький, 29000);
4 - Кабінет Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008).
5,6 - ТОВ „Троян-С (вул. Народної Волі, 10/1, м. Хмельницький, 29006).
(вул. Гарнізонна, 6/2, кв. 15, м. Хмельницький, 29006).
Всім рекомед.