УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.06.2017Справа № 910/9390/17

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду Державного майна України по м. Києву

до 1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВЕЛТЛІНЕР"

2) Фізичної особи ОСОБА_1

3) Фізичної особи ОСОБА_2

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява від 27.04.2017 № 30-10/4877 Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВЕЛТЛІНЕР"; Фізичної особи ОСОБА_1; Фізичної особи ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Нормами статті 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частини 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру.

Позивач звернувся до суду з вимогами майнового та немайнового характеру:

- визнати недійсним договір;

- застосувати наслідки недійсності договору;

- розірвати договір;

- витребувати з чужого незаконного володіння майно;

- визнати право власності на майно.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити: зазначену ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач заявляє позовну вимогу про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, які є майновими, однак не вказує вартість майна. Оскільки, позивач не вказує, які саме наслідки недійсності правочину просить застосувати, неможливо встановити, який характер носить вказана позовна вимога. Позовні вимоги про визнання недійсним та розірвання договору є немайновими. Позивач не зазначив вартість майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, в зв"язку з чим неможливо встановити розмір судового збору, що підлягає оплаті, і не зазначив суму судового збору сплату якого просить відстрочити суд.

Відповідно до п. 2.2, 2.2.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Зокрема, господарським судам слід враховувати, що: судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір за розгляд вимоги майнового характеру, розрахований з вартості майна, яку позивач не зазначив та немайнових вимог. І до позовної заяви позивачем не додано платіжних доручень на підтвердження сплати суми судового збору.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, якою передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

З аналізу положень чинного в Україні законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд зазначає, що обов'язок по доведенню наявності обставин для відстрочення сплати судового збору покладається на заявника.

Клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення сплати судового збору обґрунтовано тим, що станом на 09.06.2017 року у позивача відсутні кошти для сплати судового збору. Згідно з пунктом 15 Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 № 678, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

До клопотання долучено копію тимчасового кошторису на 2017 року та копію виписки по рахунках від 24.05.2017, яка підтверджує рух коштів по рахунках.

Таким чином, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву стверджує, що не має можливості здійснити оплату судового збору за подання позовної заяви до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут електромеханічних приладів" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, визнання недійсним та розірвання договору, застосування наслідків недійсного правочину, у зв'язку з чим просить суд задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Однак, суд зазначає, що оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з неналежним фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

У підтвердження неможливості сплати судового збору у встановленому законодавство розмірі, позивачем долучено до клопотання про відстрочення сплати судового збору копію банківської виписки по рахунках, копію кошторису.

Однак, із доданої до клопотання банківської виписки та кошторису не можливо встановити фінансове становище позивача та відсутність можливості сплатити судовий збір за розгляд даної справи. Крім того, позивач не вказав сплату якої саме суми судового збору він просить суд відстрочити.

Інших обґрунтованих обставин та доказів, що підтверджують, що майновий стан позивача перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, позивачем суду не надано, з огляду на що суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів, за наявності яких у суду є підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Суд зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, позивач матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду № 910/12806/15 від 02.12.2015, № 911/1372/15 від 25.12.2015

Однак, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження можливості позивача у майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у даній справі, сплатити судовий збір у встановленому законодавство розмірі.

Крім того, у клопотанні про відстрочення сплати судового збору позивач просить суд відстрочити сплату судового збору не вказуючи до якої дати.

Однак, суд зазначає, що відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги. У разі перенесення цієї дати (в зв'язку з відкладенням розгляду справи або з інших причин) відповідно може бути продовжено й строк (строки), на які відстрочено або розстрочено сплату судового збору, про що господарським судом зазначається у відповідній ухвалі.

Таким чином, заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, позивач повинен вказати конкретну дату, до якої він просить відстрочити сплату судового збору, та у випадку задоволення судом клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд повинен зазначити в ухвалі (про порушення провадження у справі, про відкладення розгляду справи, тощо) конкретну дату, до якої позивач повинен сплатити судовий збір, та такий строк не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд позовної заяви, з огляду на що суд вважає клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до набрання рішенням законної сили необґрунтованим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, у зв'язку з чим повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Суддя І.В.Усатенко