РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р. Справа № 902/215/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивача прокурор Маринич В.В.;

відповідача 1 ОСОБА_1, ОСОБА_2, довіреність у справі;

відповідача 2 ОСОБА_3, довіреність у справі;

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області

на рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2017

у справі № 902/215/17

за позовом: Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури, м. Вінниця в інтересах держави в особі територіальних громад сіл, селища району в особі Вінницької районної ради, м.Вінниця

до відповідача 1 Відділу освіту Вінницької районної державної адміністрації, село Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область

до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Вінницької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Вінниця

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Вінницько-Хутірський навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа I-III ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області, село Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область

про визнання договору оренди недійсним

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.04.2017 у справі №902/215/17 (суддя Банасько О.О.) у задоволенні позову Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури, м. Вінниця в інтересах держави в особі територіальних громад сіл, селища району в особі Вінницької районної ради до відповідача 1 Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації, до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Вінницької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Вінницько-Хутірський навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа I-III ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області, село Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району від 12.11.2012 №8/85328 укладеного між Відділом освіти Вінницької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" загальною площею 29,8 кв.м., яке розташоване в приміщенні Вінницько-Хутірського навчально-виховного комплексу: загальноосвітня школа I-III ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області, за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с.Вінницькі Хутори, вул.Леніна, 54 на першому поверсі вбудованого приміщення майстерні вартістю 51 640, 00 грн. та зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка, 18, м.Київ, 01601 (ідентифікаційний код - 21560766) в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком", вул.Соборна, 8, м.Вінниця, 21050 (ідентифікаційний код - 01182204) звільнити та повернути передане в оренду згідно договору від 12.11.2012 № 8/85328 майно площею 29,8 кв.м., яке розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с.Вінницькі Хутори, вул.Леніна, 54 на першому поверсі вбудованого приміщення майстерні вартістю 51 640, 00 грн. балансоутримувачу - Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації, вул.Мічуріна, 2, с.Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227 (ідентифікаційний код - 02141302) згідно акту приймання-передачі майна відмовлено повністю.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

А відтак, доводи прокурора щодо порушення у зв'язку з укладенням спірного Договору приписів ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" та п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 №63 є безпідставними, з огляду на що позов в частині вимог про визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною власністю територіальної громади № 8/85328 від 12.11.2012 задоволенню судом не підлягає.

Крім того, не підлягає задоволенню судом вимога прокурора про зобов'язання повернути передане згідно Договору № 8/85328 від 12.11.2012 майно, оскільки вказана вимога є похідною від первісної вимоги прокурора, а відтак з огляду на відсутність задоволення вимоги про визнання недійсним договору оренди не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання передати майно, що перебуває в оренді за даним Договором.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Заступник прокурора Вінницької області звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2017 у справі №902/215/17 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі територіальних громад сіл, селищ Вінницького району в особі Вінницької районної ради до Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Вінницької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Вінницько-Хутірський навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області про визнання недійсним договору оренди, повернення приміщення.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд неправильно застосував норми матеріального права, а висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Скаржник зауважує, що порушення вимог законодавства під час передачі в оренду майна навчального закладу має наслідком порушення інтересів держави в галузі освіти.

Звертає увагу на те, що ціль господарської діяльності орендаря не пов`язана з навчально-виховним процесом та не має на меті надання освітніх послуг, що суперечить меті досягнення наведених у ст. 5 Закону України «Про загальну середню освіту» завдань. З огляду на той факт, що спірне орендоване приміщення, яке є об`єктом освіти і, відповідно до ст. 63 Закону України «Про освіту» не може використовуватися не за призначенням, а може бути передане в оренду виключно для діяльності пов`язаної з навчально-виховним процесом, невикористання навчальним закладом спірних приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на ст.ст. 4, 14, 61,.63 Закону України «Про освіту», ст.3 Закону України «Про дошкільну освіту», ст.5 Закону України «Про загальну середню освіту», ст.5 Закону України «Про пожежну безпеку», ст.ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 20, 207 ГК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 (з урахуванням ухвали суду від 08.06.2017) апеляційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області прийнято до провадження та призначено її розгляд на 15.06.2017 о 12:00 год.

12.06.2017 на адресу суду від Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги від 06.06.2017 №93/5565вих-17.

13.06.2017 на адресу суду від Вінницької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» надійшов відзив, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

15.06.2017 на адресу суду від Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області надійшов відзив від 14.06.2017 № 01-17/1058, в якому просить апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури м. Вінниця відхилити, а постанову господарського суду Вінницької області від 27.04.2017 у справі №902/215/17 залишити без змін.

Прокурор в судовому засіданні 15.06.2017 підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задоволити.

Представники відповідача 1 в судовому засіданні 15.06.2017 заперечили проти доводів апеляційної скарги в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, вважають рішення господарського суду законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача в судове засідання 15.06.2017 не з'явився про час, день та місце слухання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення з відміткою про отримння уповноваженої особи Вінницько-Хутірський навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа I-III ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області (а.с.100 т.2). Причини неявки суду не повідомив.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 15.06.2017, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області слід задоволити, а рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2017 у справі № 902/215/17 скасувати, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням 4 сесії 6 скликання Вінницької районної ради №79 від 05.11.2011 затверджено перелік об'єктів, які є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району, управління якими здійснює районна рада у якому значиться Вінницька-Хутірська загальноосвітня школа І-ІІІ ст. (а.с. 31-35, т. 1).

Розпорядженням Вінницької районної ради Вінницької області від 18.10.2012 №93 надано дозвіл відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації на укладення договору оренди вбудованого приміщення, загальною площею 29,8 кв.м., в будівлі майстерні Вінницько-Хутірської СЗОШ І-ІІІ ст., що розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Леніна, 54, з метою розміщення АТС (а.с. 68-69, т. 1).

12.11.2012 між Відділом освіти Вінницької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною власністю територіальної громади № 8/85328 (Договір) (а.с. 48-50, т. 1).

Пунктом 1.1 Статуту "Вінницько-Хутірського навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа I-III ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області" зазначено, що "Вінницько-Хутірського навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа I-III ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області" (надалі НВК) - це навчально виховний заклад, створений шляхом реорганізації згідно законодавства про освіту, тощо та є у спільній власності територіальних громад сіл і селищ Вінницького району управляє якою Вінницька районна рада. Пунктами 1.3, 1.4 якого передбачено, що навчально-виховний комплекс (далі НВК) є юридичною особою, має ідентифікаційний номер, печатку, штамп. Засновником новчально-виховного комплексу є: Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.6. статуту, НВК заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ Вінницького району та головною метою НВК є забезпечення реалізації права громадян на здобуття дошкільної та повної загальної середньої освіти.

Згідно п. 1.10 статуту, НВК несе відповідальність перед собою, суспільством і державою за безпечні умови освітньої діяльності, дотримання державних стандартів освіти, дотримання договірних зобов`язань з іншими суб`єктами освітньої, виробничої, наукової діяльності, у тому числі зобов`язань за міжнародними угодами, дотримання фінансової дисципліни.

НВК у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України "Про освіту", "Про загальну середню освіту", "Про дошкільну освіту", Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, Положенням про дошкільний заклад України,, Положенням про навчально-виховний комплекс "Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітній навчальний заклад", іншими нормативно-правовими актами, власним статутом.

Відповідно до п. 1.1 договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району і знаходиться на балансі Відділу освіти Вінницької РДА площею 29,8 кв.м., розміщене за адресою Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Леніна, 54, на першому поверсі вбудованого приміщення в будівлі майстерні Вінницько-Хутірської школи ОСОБА_4 ст. згідно з викопіювання поверхневого плану або схеми, що складає невід'ємну частину договору (Додаток №1), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку /актом оцінки на 30.04.2012 і становить 51 640,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення АТС та надання послуг з доступу до глобальної мережі Internet, що передбачено п. 1.2 договору .

Згідно з п. 1.3. договору стан майна на момент укладення договору (потребує/не потребує поточного або капітального ремонту) визначається в акті приймання - передачі за узгодженим висновком Орендодавця і Орендаря, який є невід'ємною частиною договору (додаток № 2).

Передача та повернення орендованого майна здійснюється уповноваженим представниками сторін, із складанням відповідного акта (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.3. договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Майно залишається спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Розділом 3 договору сторонами погоджено сплату орендної плати, її визначення та порядок сплати.

Права та обов`язки орендаря, сторони передбачили у розділі 5, 6 договору, а розділом 7, 8 договору - права та обов`язки орендодавця.

Пунктами 5.1., 5.2. договору орендар зобов'язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору. Своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату та відшкодовувати надані комунальні послуги.

Згідно п. 10.1. договір укладено строком на 2 роки 11 місяців 18 днів, що діє з 12.11.2012 до 31.10.2015 включно.

Відповідно до п. 10.4. договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності рішення сесії Вінницької районної ради про надання відповідного дозволу.

Розділом 11 договору передбачено, що додатки до договору є його невід`ємною і складовою частиною. Додатками до договору є викопіювання поверхневого плану або схеми орендованого приміщення (а.с. 51 т. 1) та акт приймання-передачі орендованого майна (а.с. 51 зворот, т. 1).

У відповідності до акту приймання-передачі нежитлових приміщень, який підписано 12.11.2012 між Відділом освіти Вінницької районної державної адміністрації (Наймодавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (Наймач), наймодавцем передано, а наймачем прийнято згідно з Договором № 8/85328 від 12.11.2012 вбудоване приміщення, загальною площею 29,8 м2 в будівлі майстерні Вінницько-Хутірської ОСОБА_4 ст., що розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Леніна, 54, з метою розміщення АТС (а.с. 51 зворот, т. 1).

Звертаючись до господарського суду з відповідним позовом, заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури посилався на те, що приміщення використовується ПАТ "Укртелеком" в особі Вінницької філії для здійснення господарської комерційної діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, що заборонено законодавством, а оспорюванний договір суперечить чинному законодавству України, зокрема, ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту".

Статтею 1 ГПК України та ст.ст.15, 16 ЦК України визначено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів держави.

Відповідно до ст.121 Конституції України, на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у випадках визначених законом.

В силу положень ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Встановивши наявність у позивача суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як зазначив Заступник керівник Вінницької місцевої прокуратури у позовній заяві, підставою для представництва інтересів держави в даному випадку послужило використання майна навчального закладу не за цільовим призначенням, що в свою чергу завдає шкоди інтересам держави, щодо ефективного та сталого виховання і навчання дітей, збереження мережі навчальних закладів, а відтак порушує інтереси держави.

Представники Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації не підтримали апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури на рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2017 у справі № 902/215/17, подали заяву про відмову в позові.

Однак, у відповідності до ст. 29 ГПК України відмова позивача від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті.

В даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання передачі в оренду приміщення об'єкту освіти, що з огляду на значимість питання забезпечення державою права освіти, і дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес.

Так, за нормою ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Можливість втручання прокурора у випадку, коли захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, або коли такий орган відсутній, а також вимоги ст. 29 ГПК України щодо необхідності обґрунтування підстав для здійснення прокурором представництва підкреслюють позавідомчий та міжгалузевий характер діяльності прокурора, як інституту, що призначений для універсального та постійного ефективного захисту конституційно значимих цінностей.

З огляду на викладене, суд вважає, що процесуальне представництво прокурором інтересу держави не може бути поставлено у формальну залежність від позивача, процесуальна позиція якого не співпадає з представленим прокурором державним інтересом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з плану-схеми першого поверху будівлі Вінницько-Хутірського навчально-виховного комплексу: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -дошкільний навчальний заклад (а.с.126, т.1), а також з письмового відзиву ПАТ "Укртелеком" Вінницької філії від 12.06.2017 на позовну заяву та відзиву Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області на позовну заяву до частини нежитлового приміщення, вихованці навчального закладу вільного доступу не мають. Вказане приміщення не використовується школою у навчально-виховних цілях. Тобто, у зв'язку із особливостями проектного розміщення приміщення, що є об'єктом оренди, його використання Вінницькою філією ПАТ "Укртелеком" жодним чином не впливає та не перешкоджає учасникам навчально-виховного процесу.

Також, у відзиві ПАТ "Укртелеком" Вінницької філії від 12.06.2017 на апеляційну скаргу вказано, що надходження за оренду приміщення дають можливість покращувати матеріальну базу навчального закладу.

У відзиві №01-17/1058 від 14.06.2017 на апеляційну скаргу Відділом освіти Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області зазначено, що використання орендованого приміщення прямо пов`язане з навчально-виховним процесом даного навчального закладу, так, як відповідно до робочого навчального плану Вінницько-Хутірського навчально-виховного комплексу: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області на 2016/2017 рік який складався за типовими навчальними планами, які затверджуються наказом МОН молодьспорту України та наказами Міністерства освіти і науки за поголженням начальника відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації, чим підтверджується, що предмет "Інформатика" є обов`язковим, входить до навчальної програми та є складовою частиною навчально-виховного процесу.

Однак, згідно приписів ст.ст.28, 29 Закону України "Про освіту", система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Структура освіти включає: дошкільну освіту, загальну середню освіту, позашкільну освіту, професійно-технічну освіту, вищу освіту, післядипломну освіту та самоосвіту.

За змістом наведених норм законодавства, під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб, що визначаються метою освіти.

Колегія судді зауважує, що відповідно до ст.4 Закону України "Про загальну середню освіту", систему загальної середньої освіти становлять: загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту.

В свою чергу, згідно з п.1.2 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 01.08.2001 №563, навчально-виховний процес, як складова освітньої діяльності - це система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо).

Матеріали справи втановлено, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що згідно договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною власністю територільних громад сіл, селищ району від 12.11.2012 №8/85328 майно передане Публічному акціонерному товариству "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" для розміщення обладнання стаціонарного телефонного зв'язку, тобто суто в цілях господарської діяльності орендаря, не пов'язаної з навчально-виховним процесом та не з метою надання освітніх послуг.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За приписами ч.1 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст.207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч.3 ст.207 ГК України виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі, якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною 2 статті 18 Закону України "Про освіту" (у редакції дійсній на час укладення договору оренди майна) визначено, що заклади освіти, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного закладу освіти. Статтею 61 цього ж Закону встановлено, що фінансування державних закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Пунктом 105 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою КМ України від 27.08.2010 №778 конкретизовано, що джерелами фінансування закладу є доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, навчально-дослідних ділянок, підсобних господарств, від передачі в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування, зокрема, визначено доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

При цьому, частиною 1 статті 63 зазначеного Закону передбачено, що матеріально-технічна база закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством, а в частині 5 цієї статті встановлено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням. З вказаної норми права вбачається, що обєкт освіти це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти.

Отже, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" законодавець визначає обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов'язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди). Частиною 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (редакція якої була дійсна на момент укладення оспорюваного договору) передбачено, що загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації, крім іншого, і обєкти освіти. З огляду на той факт, що майно, яке передано в оренду на момент укладення договору перебувало на балансі Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації, яке є обєктом освіти і, відповідно до статті 63 Закону України "Про освіту", не можуть використовуватися не за призначенням, а можуть бути передані в оренду виключно для діяльності, повязаної з навчально-виховним процесом. Отже, невикористання навчальним закладом майна, не надає права передачі цього майна в оренду з іншою метою, ніж повязаною з навчально-виховним процесом.

Підпунктом 2 п.8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010, також передбачено, що навчальні заклади можуть надавати в оренду будівлі, споруди, окремі тимчасово вільні приміщення і площі, інше рухоме та нерухоме майно або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Згідно п.53 Положення про дошкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2003 №305, Дошкільний навчальний заклад за погодженням із засновником може придбавити і орендувати необхідне обладнання та інше майно; отримувати допомогу від підприємств, установ, організацій або фізичних осіб4 здавати в оренду приміщення, споруди, обладнання юридичним та фізичним особам для провадження освітньої діяльності згідно із законодавством.

Тобто, згідно імперативних вимог ч.5 ст.63 Закону України "Про освіту", об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Отже, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог ч.5 ст.63 Закону України "Про освіту" законодавець визначає обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов'язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди).

Згідно з п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється. Ці норми затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України №63 від 14.08.2001 та розповсюджуються на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, ІІ, ІІІ ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкованості.

Оскільки майно, яке передане в оренду є частиною будівлі навчального корпусу, що перебуває на балансі Відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації, а тому воно може передаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Зі змісту п.1.2 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району від 12.11.2012 №8/85328 колегією суддів вбачається, що орендоване майно за оспорюваним договором використовуються з метою розміщення АТС та надання послуг з доступу до глобальної мережі Internet.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що майно передано в орендне користування не для використання в навчально-виховному процесі, а тому має місце порушення ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна" та ст.63 Закону України "Про освіту".

Наразі таке майно визначено положеннями ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якими, зокрема, заборонено передачу в оренду об'єктів державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (крім пам'яток культурної спадщини, нерухомих об'єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників).

В свою чергу, ч.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна" серед державного майна, яке не підлягає приватизації та має загальнодержавне значення, визначає обєкти освіти, що фінансуються з державного бюджету.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, обєкт договору оренди знаходиться у комунальній власності, а встановлений судом в силу ч.2 ст.18 Закону України "Про освіту" статус державного навчального закладу жодною мірою не впливає на режим власності в контексті приналежності такого майна, на чому наголошує ПАТ "Укртелеком".

Таким чином, системний аналіз положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Закону України "Про приватизацію державного майна" вказує на те, що не може бути обєктом оренди майно за одночасної наявності таких ознак: перебування майна у державній власності; майно є обєктом освіти, що фінансується з державного бюджету.

Беручи до уваги вказані вище норми законодавства, суд зазначає, що загальноосвітній державний заклад може надавати платні послуги по передачі в оренду приміщень виключно з метою досягнення передбачених у статті 5 Закону України "Про загальну середню освіту" завдань, якими є виховання громадянина України; формування особистості учня (вихованця), розвиток його здібностей і обдарувань, наукового світогляду; виконання вимог Державного стандарту загальної середньої освіти, підготовка учнів (вихованців) до подальшої освіти і трудової діяльності; виховання в учнів (вихованців) поваги до Конституції України, державних символів України, прав і свобод людини і громадянина, почуття власної гідності, відповідальності перед законом за свої дії, свідомого ставлення до обовязків людини і громадянина; реалізація права учнів (вихованців) на вільне формування політичних і світоглядних переконань; виховання шанобливого ставлення до родини, поваги до народних традицій і звичаїв, державної мови, регіональних мов або мов меншин та рідної мови, національних цінностей Українського народу та інших народів і націй; виховання свідомого ставлення до свого здоровя та здоровя інших громадян як найвищої соціальної цінності, формування гігієнічних навичок і засад здорового способу життя, збереження і зміцнення фізичного та психічного здоровя учнів (вихованців).

Як вбачається з матеріалів справи, основний вид економічної діяльності юридичної особи Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" визначений на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік код КВЕД 61.10 "Діяльність у сфері проводового електрозв'язку", 61.20 "Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку", 61.90 "Інша діяльність у сфері електрозв`язку" а за умовами Договору №8/85328 від 12.11.2012 майно передається в оренду з метою розміщення АТС та надання послуг з доступу до глобальної мережі Інтернет, тобто для здійснення господарської комерційної діяльності.

А отже, ПАТ "Укртелеком" в особі Вінницької філії використовує приміщення для розміщення АТС та надання послуг з доступу до глобальної мережі Інтернет, що не є здійсненням освітньої діяльності з метою досягнення наведених у ст. 5 Закону України "Про загальну середню освіту" завдань та суперить нормам Закону України "Про освіту", а тому є правові підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 ЦК України передбачено, що якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Як вже зазначалось, відповідно до вимог ч.3 ст.207 ГК України, виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або частково, припиняється з дня набрання рішенням законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі, якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним.

Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або рухомого) майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району від 12.11.2012 №8/85328 укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки приміщення навчального закладу не може використовуватись для здійснення господарської (комерційної) діяльності, не пов'язаної з навчальним та науковим процесом.

Відповідно до п.4 Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. №400/2011, нагляд та контроль за дотриманням вимог санітарного законодавства органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, органами влади Автономної Республіки Крим, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, фізичними особами та громадянами, реалізацією ними санітарних та протиепідемічних (профілактичних) заходів, безпосередньо здійснює Держсанепідем служба України.

Посилання відповідачів на висновок Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції №264 на проект будівництва №4545 від 22.06.2007, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.25, т. 2), судом до уваги не приймається, оскільки не спростовує доводів прокурора щодо порушення законодавства, яке пов`язане з наданням освітніх послуг, оскільки об'єкт оренди використовувався не в навчально-виховному процесі, що прямо суперечить приписам законодавства України про освіту. Поряд з цим, висновок Вінницької обласної санітарно-епідеміологічної станції №264 від 22.06.2007 діяв протягом чотирьох років, тобто до 22.06.2011.

Окрім того, копія договору №275-І про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL укладеного 27.02.2012 між ПАТ "Укртелеком" в особі Віннцької філії та Відділом освіти Вінницької районної державної адміністрації (а.с. 220, т. 1) підтверджує той факт, що ПАТ "Укртелеком" в особі Віннцької філії використовує приміщення для розміщення АТС та надання послуг з доступу до локальної мережі Інтернет, що не є здійсненням освітньої діяльності з метою досягнення вказаних в ст.5 Закону України "Про загальну середню освіту" завдань. Підтвердженням використання об`єкта оренди відповідачем 2 в комерційній діяльності також підтверджується листом №294 від 04.04.2017 Вінницько - Хутірської сільської ради (а.с.125, т.1) та листом №74 від 18.04.2017 Вінницько-Хутірського навчально-виховного комплексу: загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний новчальний заклад (а.с.242, т.1).

Отже, зважаючи на вищевикладене та враховуючи встановлені обставини в межах розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позову, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.21, т.2), про визнання недійсним договору оренди, зміст якого суперечить вимоги Закону України "Про освіту", звільнити та повернути спірне приміщення, оскільки таке приміщення загальноосвітнього навчального закладу не може бути об'єктом оренди для використання його у комерційній діяльності.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Заступника прокурора Вінницької області підлягає задоволенню, в свою чергу, керуючись п.3 ч.1 ст.104 ГПК України, рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2017 у справі № 902/215/17 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст.44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області задовольнити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2017 у справі №902/215/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району №8/853-28 від 12.11.2012, укладеного між Відділом освіти Вінницької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (ідентифікаційний код юридичної особи 21560766) в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (ідентифікаційний код юридичної особи відокремленого підрозділу 01182204), загальною площею 29,8 кв.м., яке розташоване в приміщенні Вінницько-Хутірського навчально-виховного комплексу: загальноосвітня школа 1-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад Вінницького району Вінницької області, за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Леніна, 54 на першому поверсі вбудованого приміщення майстерні, вартістю 51640 грн.

3. Публічному акціонерному товариству "Укртелеком" (ідентифікаційний код 21560766) в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (ідентифікаційний код 01182204) звільнити та повернути передане в оренду згідно договору від 12.11.2012 майно загальною площею 29,8 кв.м., яке розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Леніна, 54, на першому поверсі вбудованого приміщення майстерні, вартістю 51640 грн., балансоутримувачу - відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації (ідентифікаційний код юридичної особи 02141302) згідно акту приймання-передачі.

4. Стягнути з Відділу освіту Вінницької районної державної адміністрації (23227, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, 2, Вінницький район, Вінницька область, ідентифікаційний код 02141302) на користь Прокуратури Вінницької області (21050, м.Вінниця, вул.Монастирська, 33, ідентифікаційний код 02909909, р/р 3988, , ДКСУ, МФО 820172, отримувач: Прокуратура Вінницької області, вул. Монастирська, 33, м.Вінниця, 21050) - 1600 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, бул.ОСОБА_5, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (21050, м.Вінниця, вул. Соборна, 8, ідентифікаційний код 01182204) на користь Прокуратури Вінницької області (21050, м.Вінниця, вул.Монастирська, 33, ідентифікаційний код 02909909, р/р 3988, , ДКСУ, МФО 820172, отримувач: Прокуратура Вінницької області, вул. Монастирська, 33, м.Вінниця, 21050) - 1600 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

6. Видати накази.".

3. Стягнути з Відділу освіту Вінницької районної державної адміністрації (23227, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, 2, Вінницький район, Вінницька область, ідентифікаційний код 02141302) на користь Прокуратури Вінницької області (21050, м.Вінниця, вул.Монастирська, 33, ідентифікаційний код 02909909, р/р 3988, , ДКСУ, МФО 820172, отримувач: Прокуратура Вінницької області, вул. Монастирська, 33, м.Вінниця, 21050) - 1760 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, бул.ОСОБА_5, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (21050, м.Вінниця, вул. Соборна, 8, ідентифікаційний код 01182204) на користь Прокуратури Вінницької області (21050, м.Вінниця, вул.Монастирська, 33, ідентифікаційний код 02909909, р/р 3988, , ДКСУ, МФО 820172, отримувач: Прокуратура Вінницької області, вул. Монастирська, 33, м.Вінниця, 21050) - 1760 грн. 00коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Філіпова Т.Л.