ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017р. Справа № 914/846/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В., судді Іванчук С.В., судді Манюка П.Т.

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Самбір, Львівська область

про розірвання договору оренди, виселення з об"єкта оренди та стягнення заборгованості 95 788,62 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3-представник (довіреність від 11.01.2017 р. №2302-вих-95).

від відповідача: не з"явився.

Представнику позивача та відповідача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів, до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м.Самбір, Львівська область, про розірвання договору оренди, виселення з об"єкта оренди та стягнення заборгованості 95 788,62 грн.

Суть спору викладено в ухвалах суду, які знаходяться в матеріалах справи № 914/846/16.

03.03.2017 року матеріали справи № 914/846/16 повернуто на адресу господарського суду Львівської області разом із висновком судової будівельно - технічної експертизи № 2843 від 23.02.2017 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.03.2017 року провадження у справі поновлено і призначено до розгляду на 13.03.2017 року. Ухвалою від 13.03.2017 року призначено колегіальний розгляд справи № 914/846/16 у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.03.2017 року, склад колегії суддів у справі № 914/846/16: Горецька З.В. - головуючий суддя, суддя - Пазичев В.М., суддя - Іванчук С.В.

У зв'язку з тим, що суддя Пазичев В.П. перебуває у відпустці, 10.05.17р. було здійснено зміну складу колегії суддів.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.05.2017 року, склад колегії суддів у справі № 914/846/16: Горецька З.В. - головуючий суддя, Іванчук С.В.- суддя, Манюк П.Т. - суддя.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 27.07.2015 року між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди нерухомого майна №С-9712-15, на виконання якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 640,4 м.кв., які розташовані за адресою: м.Львів, вулиця Сихівська.11. За умовами договору відповідач зобов'язувався сплачувати орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Оскільки, взяті за договором зобов'язання (в частині своєчасного та повного внесення орендної плати) відповідач не виконав і як наслідок допустив заборгованість в розмірі 95 788,62 грн., позивач просить суд розірвати укладений між сторонами договір оренди, стягнути з відповідача борг по орендній платі та зобов»язати ФОП ОСОБА_2 звільнити та повернути об»єкт оренди.

07.06.2017 року позивач подав клопотання про доручення до матеріалів справи Виписку з ЄДРЮО та ФО у зв»язку із зміною найменування.

Представник відповідача в судове засідання 07.06.2017 року не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв»язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні. Представник позивача в судовому засіданні проти заявленного клопотання заперечив. Колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні данного клопотання, оскільки неявка належним чином повідомленого відповідача про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає вирішенню спору, адже, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за наявними матеріалами. В попередньому судовому засіданні відповідач подав відзив на позов, проти позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про розірвання договору оренди, зобов"язання повернути об"єкт оренди шляхом виселення з об"єкта оренди та стягнення заборгованості в розмірі 95 788,62 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.07.2015 року між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди нерухомого майна №С-9712-15, на виконання якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 640,4 м.кв., а саме, приміщення підвалу - 640,4 кв.м., першого поверху - 0,00 кв.м., антресоль - 0,00 кв.м., спільне користування - 0,00 кв.м., другого та третього поверхів - 0,00 кв.м., що позначені в технічній документації під індексами І, ІІ, ІІІ, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, відповідно до даних технічного паспорта ОКП ЛОР «БТІ та ЕО" від 17.10.2011 року, інвентарний номер 1240, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно довідки позивача про заборгованість відповідача станом на 10.03.2016 року у останнього перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 95 788,62 грн. за період з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року, враховуючи часткові проплати.

У зв»язку з тим, позивач просить суд розірвати договір оренди, зобов»язати відповідача звільнити об»єкт оренди та стягнути решту суми заборгованості.

Відповідач проти позовних вимог заперечив. Відповідач вважає, що передане в оренду приміщення не могло бути використане останнім за призначенням у відповідності до п.2.1 Договору. через обставини, за які він не відповідає, відповідно зобов»язання по сплаті орендної плати відсутні, а отже відсутні підстави для задоволення позову і щодо стягнення заборгованості з орендної плати так і розірвання договору оренди та повернення орендованого майна. Так, відповідач заперечив щодо виселення останнього з об»єкта оренди.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, 27.07.2015 року між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди нерухомого майна №С-9712-15, згідно з актом приймання-передачі від 27.07.2015 року відповідач прийняв у користування нежитлові приміщення за адресою м.Львів, вул.Сихівська,11, загальною площею 640,4 кв.м., в якому зазначено, що приміщення під індексами I-XI (підвал) знаходяться в задовільному санітарно-технічному стані. Жодних зауважень щодо стану приміщення відповідачем не було зазначено.

Так, нормами статті 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", однією із істотних умов договору оренди є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції.

Частинами 1 та 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна " передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач зазначив, що заявлена до стягнення заборгованість виникла за період з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року станом на 10.03.2016 року у останнього перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 95 788,62 грн.

Відповідач стверджує, що відповідно до Висновку експерта № 13-15 експертного будівельно-технічного дослідження від 18.08.2015р. приміщення, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Сихівська, 11 у місті Львові не придатні для використання в якості громадських приміщень (клубу спортивного більярду). Відповідач зазначає, що за таких обставин, передане в оренду приміщення не могло бути використане останнім за призначенням, а саме використовуватись для клубу спортивного більярду (п. 2.1.Договору)

Враховуючи заперечення відповідача, ухвалою суду від 02.06.2016 року провадження у справі № 914/846/16 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів до відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м.Самбір, Львівська область про розірвання договору оренди, виселення з об"єкта оренди та стягнення заборгованості в сумі 95 788,62 грн. - зупинено, призначено у справі № 914/846/16 судову будівельну-технічну експертизу, проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, вдповідно до статті 4 Закону України "Про судову експертизу" експерта попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

На вирішення судової експертизи поставлено наступні питання:

1. Чи придатні для використання в якості громадських приміщень (клубу спортивного більярду) підвальні приміщення площею 640,4 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Сихівська, 11 у м. Львові?

Згідно висновку №2843 судової будівельно-технічної експертизи, підвальні приміщення на вул.Сихівській,11 в м.Львові, які підлягали реконструкції в частині пониження рівня підлоги, оздоблення, влаштування санітарно-гігієнічних приміщень та проведення інженерних комунікацій, тобто приміщення коридору під літ.І, підвалу під літ. V; коридору під літ. VI; комори під літ VII; частина приміщення підвалу під літ. VIII придатні для використання в якості громадських приміщень як клуб спортивного більярду.

Підвальні приміщення на вул. вул.Сихівській,11 в м.Львові, які не підлягали реконструкції, тобто службове приміщення під літ.ІІ, технічне приміщення під літ. ІІІ; комора під літ. ІV; а також частина приміщення підвалу під літ. VIII, підвали під літ.ІХ, під літ.Х, під літ.ХІ не придатні для використання в якості громадських приміщень як клуб спортивного більярду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач без належних на те правових підстав не сплачував орендну плату своєчасно, в результаті чого у нього виникла заборгованість.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 95 788,62 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 ГК України.

Статтею 783 ЦК України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Водночас суд зазначає, що орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. (ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

При цьому вказана норма застосовується з урахуванням наведених вище загальних положень ГК України та ЦК України.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Тому норми статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вимога позивача про розірвання договору є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Як зазначив Верховний суд України в постанові №3-26гс12 від 08.05.2012р. можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору у позасудовому порядку, передбачена ст. 782 ЦК є правом, а не обов'язком наймодавця. Право наймодавця на відмову від договору найму, встановлене ч. 1 ст. 782 ЦК, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Аналогічна правова норма міститься в ч. 1 ст. 785 ЦК України.

З огляду на викладені положення законодавства, враховуючи те, що протягом спірного періоду відповідачем не здійснювалася орендна плата, що встановлено судом вище та в свою чергу є істотним порушенням умов договору, а тому вимоги позивача про розірвання Договору та виселення відповідача з приміщень є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, позовні вимоги не спростував.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не спростував, не подав докази погашення боргу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди, зобов"язання відповідача звільнити та повернути об"єкт оренди та стягнення заборгованості в розмірі 95 788,62 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Беручи до уваги наведене та керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33-35, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ) - 95 788,62 грн. боргу з орендної плати.

3.Розірвати Договір оренди №С-9712-15 від 27.07.2015 року нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, укладений між Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

4.Зобов»язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) повернути нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 640,4 м.кв. Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Стягувач: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ).

5.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ) - 4 192,83 грн. судового збору.

6.Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2017 р.

Головуючий суддя Горецька З. В.

суддя Іванчук С.В.

суддя Манюк П.Т.