РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017Справа №910/4374/17
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО", м.Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "РАНТЬЄ", м.Київ
простягнення 569 013,00 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Давидович В.М.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО" (надалі - ТОВ "ВЕТЕКО", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНТЬЄ", (надалі - ТОВ "РАНТЬЄ", відповідач) про стягнення 969 539,12 грн., а саме: основної заборгованості за поставлений товар у розмірі 875 526,12 грн., пені у розмірі 64 448,00 грн., 22 670,00 грн. інфляційних втрат та 6 895,00 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним договором поставки №516 від 27.11.2015р. щодо оплати поставленої продукції в порядку та строки, передбачені умовами вказаного договору.

Ухвалою від 21.03.2017р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва у складі судді Князькова В.В. порушено провадження у справі №910/4374/17 та розгляд справи призначено на 05.04.2017р.

05.04.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 05.04.2017р. розгляд справи відкладено на 17.05.2017р.

У зв'язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості, 15.05.2017р. представником позивача подано письмові пояснення за змістом яких, останній зменшив розмір позовних вимог, зокрема, просить стягнути з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 575 000,00 грн., пеню у розмірі 64 448,00 грн., 22 670,00 грн. інфляційних втрат та 6 895,00 грн. - 3% річних.

Керуючись ст.69 Господарського процесуального кодексу України, представники сторін у судовому 17.05.2017р. засіданні подали клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи клопотання сторін, з метою повного та всебічного з'ясування обставин справи та необхідністю витребування у сторін доказів, ухвалою господарського суду м.Києва від 17.05.2017р. розгляд справи відкладено на 31.05.2017р.

Відповідач відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст.59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог не надав. При цьому, 30.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

31.05.2017р. представником позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача основну заборгованість у розмірі 475 000,00 грн., пеню у розмірі 64 448,00 грн., 22 670,00 грн. інфляційних втрат та 6 895,00 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/4374/17.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

27.11.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО" (постачальник, продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РАНТЬЄ" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки №516, згідно із п.1.1. якого продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупцю певний товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до п.2.1 вказаного договору, кількість та асортимент товару передбачається в видаткових накладних на кожну окрему поставку.

Згідно із п.4.1 договору поставки покупець оплачує поставлений продавцем товар за цінами, які вказуються в рахунках та видаткових накладних на кожну окрему поставку.

Пунктом 4.3 договору №516 від 27.11.2015р. передбачено, що загальна сума кожної поставки зазначається у відповідній видатковій накладній. Суму договору складає суму вартості всього товару, що постачається продавцем покупцю на умовах договору на протязі терміну його дії. Загальна сума договору не обмежується.

Згідно п.п.5.1-5.2 договору поставки №516 від 27.11.2015р., розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку в національній валюті України. Датою платежу вважається дата фактичного надходження коштів за поставку на розрахунковий рахунок продавця, номер якого вказується у відповідному рахунку. Порядок оплати 100% суми кожної поставки сплачується в наступному порядку:

- 20% суми кожної поставки сплачується згідно виставленому рахунку фактури протягом двох календарних днів, якщо в рахунку не визначений інший термін оплати;

- остаточний розрахунок здійснюється після отримання товару згідно видаткової накладної протягом 30 календарних днів з моменту переходу права власності на товар. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної видаткової накладної.

Пунктом 5.3 договору поставки передбачено, що грошові кошти, що надходять від покупця як оплата за отриманий по договору товар, зараховується продавцем в рахунок погашення заборгованості покупця послідовно, починаючи з першої за датою видачі неоплаченої видаткової накладної, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, на виконання умов договору поставки №516 від 27.11.2015р. позивач в період с 18.10.2016р. по 24.01.2017р. поставив відповідачу продукцію на суму 913 120,93 грн., що підтверджується видатковими накладними:

-№7186 від 18.10.2016р. на суму 234 962,42 грн.;

-№7270 від 21.10.2016р. на суму 4 919,94 грн.;

-№7326 від 25.10.2016р. на суму 114 310,82 грн.;

-№7459 від 28.10.2016р. на суму 6 167,99 грн.;

-№7479 від 31.10.2016р. на суму 103 842,02 грн.;

-№7712 від 08.11.2016р. на суму 111 097,85 грн.;

-№7809 від 11.11.2016р. на суму 13 562,16 грн.;

-№7855 від 15.11.2016р. на суму 107 155,22 грн.;

-№7952 від 18.11.2016р. на суму 13 562,16 грн.;

-№7954 від 18.11.2016р. на суму 3 047,90 грн.;

-№7996 від 22.11.2016р. на суму 107 245,22 грн.;

-№8101 від 25.11.2016р. на суму 14 768,44 грн.;

-№8205 від 29.11.2016р. на суму 11 155,21 грн.;

-№8284 від 01.12.2016р. на суму 6 514,31 грн.;

-№8370 від 06.12.2016р. на суму 2 600,00 грн.;

-№8797 від 23.12.2016р. на суму 5 303,21 грн.;

-№8816 від 26.12.2016р. на суму 17 164,81 грн.;

-№172 від 12.01.2017р. на суму 13 354,27 грн.;

-№294 від 20.01.2017р. на суму 12 422,17 грн.;

-№375 від 24.01.2017р. на суму 9 964,81 грн.

Вказані вище видаткові накладні підписані сторонами без зауважень і заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо належного виконання позивачем обов'язку по поставці відповідачу товару в період с 18.10.2016р. по 24.01.2017р. на загальну суму 913 120,93 грн.

Проте, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, відповідач взяті на себе за договором поставки №516 від 27.11.2015р. зобов'язання не виконав, продукцію у визначений договором строк у повному обсязі не оплатив.

Враховуючи часткову оплату відповідачем заборгованості (що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками) та зміст п.5.3 договору поставки №516, судом встановлено, що на момент звернення до суду у ТОВ "РАНТЬЄ" перед ТОВ "ВЕТЕКО" була наявна заборгованість у розмірі 875 526,12 грн.

Одночасно, згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень та банківської виписки по рахунку ТОВ "ВЕТЕКО", відповідачем в процесі розгляду судової справи було сплачено в рахунок заборгованості за договором поставки №516 грошові кошти у розмірі 400 526,12 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги положення укладеного договору, суд дійшов висновку щодо наявності у відповідача заборгованості за поставлений товар (з урахуванням часткової оплати на момент прийняття рішення) у розмірі 475 000,00 грн.

Факт наявності прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань судом встановлено та по суті не оспорено відповідачем.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст.34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем позовні вимоги доведені повністю, вимоги щодо стягнення з ТОВ "РАНТЬЄ" на користь ТОВ "ВЕТЕКО" заборгованості за поставлений товар у розмірі 475 000,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Одночасно, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача нарахованої на суму 875 526,12 грн. пені за період з 18.11.2016р. по 15.03.2017р. у розмірі 64 448,00 грн., інфляційних втрат в сумі 22 670,00 грн., 3% річних в сумі 6 895,00 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписами п.7.2 договору №516 від 27.11.2015р., у разі порушення терміну розрахунків покупець за вимогою продавця зобов'язаний сплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період такого прострочення, за кожний день затримки від суми заборгованості.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, (де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення).

У п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. за №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, судом визнано його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому за порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати отриманого товару, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума пені в розмірі 64 448,00 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем строків оплати поставленого товару позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України звернувся до суду з вимогою про стягнення з ТОВ "РАНТЬЄ" 3% річних в сумі 6 895,00 грн. та інфляційних у розмірі 22 670,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом визнано його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з ТОВ "РАНТЬЄ" 3% річних в сумі 6 895,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 22 670,00 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій ТОВ "РАНТЬЄ", судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНТЬЄ" про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 475 000,00 грн., пені у розмірі 64 448,00 грн., 22 670,00 грн. інфляційних втрат та 6 895,00 грн. - 3% річних задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНТЬЄ" (01004, м. Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4а, ідентифікаційний код 32949090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТЕКО" (03151, м. Київ, вулиця Ушинського, будинок 25а, ідентифікаційний код 37686849) основний борг у розмірі 475 000 (чотириста сімдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 64 448 (шістдесят чотири тисячі чотириста сорок вісім) грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 22 670 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 6 895 (шість тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп., 14 543 (чотирнадцять тисяч п'ятсот сорок три) грн. 09 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 31.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 06.06.2017р.

Суддя В.В. Князьков