ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р.Справа № 916/491/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників сторін:

від ДП «Морський торговельний порт «Южний» - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ПП «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК» в особі філії №4 ПП «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК» ОСОБА_2 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»

на рішення господарського суду Одеської області від 25 квітня 2017 року

по справі №916/491/17

за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»

до Приватного підприємства «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК» в особі філії №4 Приватного підприємства «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК»

про стягнення 44193,38грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 15.06.17р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

24.02.2017р. Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» (надалі позивач, ДП «МТП «Южний», Порт) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК» в особі філії №4 Приватного підприємства «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК» (надалі відповідач, ПП «ТД «Галпідшипник» в особі філії №4), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь 44193,38грн., з яких з яких 17569,20грн. - розмір пені за прострочення поставки Товару за рознарядкою від 23.08.2016р. №205-63/1697, 22405,78грн. - розмір штрафу за прострочення поставки Товару за рознарядкою від 23.08.2016р. №205-63/1697 понад 30 днів, 1603,48 грн. розмір пені за прострочення поставки Товару за рознарядкою від 23.09.2016р. №205-63/1942, 2614,92грн. розмір штрафу за прострочення поставки Товару за рознарядкою від 23.09.2016р. №205-63/1942 понад 30 днів.

В обґрунтування позовних вимог ДП «МТП «Южний» зазначило, що між ним та відповідачем 12.05.2016р. було укладено Договір про поставку товарів №Т/СН-37. Відповідачем частково не здійснено та здійснено з простроченням термінів поставку товарів за рознарядками 23.08.2016р. №205-63/1697, 23.09.2016р. №205-63/1942. З урахуванням п.7.2 Договору, позивачем нараховані пеня та штраф у вищезазначених розмірах, 28.11.2016р. направлено відповідачу претензію за вих. № 6478/12/102/16 від 28.11.2016 р. щодо сплати штрафних санкцій за неналежне виконання Договору про поставку товарів Т/СН-37 від 12.05.2016р. у розмірі 43395,43грн., яка залишена відповідачем без реагування.

З посиланням на норми ст.ст.525, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.ст.193, 231 ГК України, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

12.04.2017р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій за рознарядкою №205-63/1697 від 23.08.2016р. на загальну суму 39974,98грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.04.2017р. (суддя Рога Н.В.) у позові відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ч.ч.1,2 ст.11, ст.ст.626, 627, ч.ч.613 ЦК України, ст.174, ч.1 ст.193 ГК України, та вмотивовано наступним. 12.05.2016р. між ДП «Морський торговельний порт «Южний» (Покупець) та ПП «Торговий дім «ГАЛПІДШИПНИК» в особі філії №4 ПП «Торговий дім «ГАЛПІДШИПНИК» (Постачальник) був укладений Договір про поставку товарів Т/СН-37 (до якого в подальшому вносились зміни додатковими угодами), відповідно до якого Постачальник зобовязується у 2016 році поставити Покупцю товари, зазначені у Специфікації, що є додатком № 1 до Договору, а Покупець зобовязуються прийняти та оплатити такий товар. Відповідно до п. 5.1 Договору Постачальник протягом 10 робочих днів з дня отримання рознарядки Покупця на поставку конкретної партії товару, поставляє Покупцеві товар у повній відповідності до наданої рознарядки. Рознарядка Покупця на поставку конкретної партії товару надсилається Постачальнику засобами факсимільного звязку. В матеріалах справи містяться копії рознарядок № 205-63/1697 від 23.08.2016 р. та № 205-63/1942 від 23.09.2016 р. за підписами начальника ВМТЗ ОСОБА_3 на імя директора ПП Торговий дім Галпідшипник - ОСОБА_4 Так, судом встановлено, що відповідно до роздруківки „звіт про передачу рознарядки № 205-63/1942 від 23.09.2016 р., остання була направлена за номером телефону 97161465, а рознарядка № 205-63/1942 від 23.09.2016 р. була направлена на електронну адресу: . Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення відповідачу рознарядок № 205-63/1697 від 23.08.2016 р. та № 205-63/1942 від 23.09.2016 р. у встановленому Договором порядку (п. 5.1 Договору), а саме засобами факсимільного звязку за телефонним номером відповідача, що зазначений у розділі 13 Договору („Місцезнаходження та реквізити сторін), що свідчить про відсутність з боку відповідача порушень умов Договору про поставку товарів Т/СН-37 від 12.05.2016 р., та як наслідок, відсутність правових підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за таке невиконання.

Не погодившись з рішенням суду від 25.04.2017р., ДП «МТП «Южний» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що місцевим господарським судом не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, рознарядка № 205-63/1697 від 23.08.2016 направлена на електронну пошту , яка належить Відповідачу та зазначена в довідці загальних відомостей Філії № 4 ПП ТД «ГАЛПІДШИПНИК» в м. Одесі, а також у розрахункових, товарно-розпорядчих документах Постачальника (накладні на випуск товарно-матеріальних цінностей № 3666 від 25.08.2016; № 3828 від 01.09.2016; № 3859 від 05.09.2016; № 3952 від 08.09.2016; № 4016 від 12.09.2016), які додані до позовної заяви. Судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання ДП «МТП «Южний» на лист директора ОФ ПП ТД «Галпідшипник» ОСОБА_4 за вих. №109 від 05.09.2016р., як на доказ отримання Відповідачем рознарядки № 205-63/1697 від 23.08.2016. В свою чергу, Постачальником фактично прийнято до виконання зазначену рознарядку, оскільки зі змісту наведеного листа вбачається, що помилково поставлені Покупцю підшипники 23032 САW 33 - 2шт. відвантажені відповідно до видаткової накладної №3666 від 25.08.2016р., яка оформлена на підставі рознарядки № 205-63/1697 від 23.08.2016р. Жодним чином не порушуючи умови Договору рознарядка № 205-63/1942 від 23.09.2016р. була відправлена позивачем на телефонний номер 716-14-65, який належить відповідачу, та на адресу електронної пошти Відповідача - , що зазначені у довідці загальних відомостей філії № 4 ПП «ТД «Галпідшипник» в м. Одесі та накладних на випуск товарно-матеріальних цінностей №3666 від 25.08.2016; №3828 від 01.09.2016; № 3859 від 05.09.2016; № 3952 від 08.09.2016; № 4016 від 12.09.2016 та товарно-транспортних накладних від 25.08.2016, від 05.09.2016, від 08.09.2016, від 12.09.2016. До того ж, судом першої інстанції проігноровано той факт, що відповідачем у відзиві на позовну заяву письмово підтверджено факт отримання рознарядки № 205-63/1942 від 23.09.2016 та поставки Товару, який зазначено у даній рознарядці з простроченням строку поставки та, відповідно, підтверджено обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 1603,48грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

14.06.2017р. відповідач подав Одеському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, в яких просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що 12.05.2016р. між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» (Покупець) та Приватним підприємством «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК» в особі філії №4 Приватного підприємства «Торговий Дім «ГАЛПІДШИПНИК» (Постачальник) було укладено договір №Т/СН-37 про поставку товарів (надалі Договір №Т/СН-37), за яким Постачальник зобовязується у 2016р. поставити Покупцю товари, зазначені у Специфікації, що є додатком №1 до договору, а Покупець прийняти і оплатити такий товар (п.1.1. Договору).

Згідно із п.1.2 Договору №Т/СН-37 найменування товару визначається згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 та згідно Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015. Асортимент, кількість та ціна за одиницю товару визначені в додатку №1 до Договору.

Ціна договору становить 2832106,32грн. у тому числі ПДВ 20% - 472017,72грн. (п.3.1 Договору №Т/СН-37).

Відповідно до п.4.1 Договору №Т/СН-37 розрахунки за товар проводяться протягом 10 банківських днів з моменту поставки конкретної партії товару на підставі виставленого Постачальником рахунку, який оформлено у відповідності до рознарядки Покупця, шляхом здійснення прямого банківського переведення коштів на рахунок Постачальника.

Постачальник, протягом 10 робочих днів з дня отримання рознарядки Покупця на поставку конкретної партії товару, поставляє Покупцеві товар у повній відповідності до наданої рознарядки. Моментом поставки товару вважається одержання Покупцем з оформленням прибуткових документів на складі Покупця. Рознарядка Покупця на поставку конкретної партії товару надсилається Постачальнику засобами факсимільного звязку. Постачальник не пізніше ніж за 24 години до моменту прибуття товару до місця поставки повідомляє про це Покупця засобами факсимільного звязку (пункти 5.1, 5.2 Договору №Т/СН-37).

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2. Договору №Т/СН-37 у випадку порушення зобовязання, що виникає з цього Договору, винна Сторона несе відповідальність перед іншою Стороною відповідно до діючого законодавства України та умов, викладених у цьому Договорі. За порушення Постачальником строку виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016р., але у будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань (пункт 10.1 Договору №Т/СН-37).

Відповідно до п.11.11 Договору №Т/СН-37 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних нею у Договорі реквізитів та зобовязується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання повязаних із цим несприятливим наслідків.

Згідно із п.11.9 Договору №Т/СН-37 зміни до Договору можуть бути внесені в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тільки за домовленістю Сторін, що оформлюються додатковими угодами до цього Договору, які є його невідємними частинами.

У пункті 13 Договору №Т/СН-37 «Місцезнаходження та реквізити сторін» номери телефонів/факсів Постачальника зазначений як та .

На виконання умов Договору №Т/СН-37 сторонами була підписана Специфікація (додаток №1 до договору) на суму 2832106,32грн. у тому числі ПДВ 20% - 472017,72грн.

Під час дії Договору №Т/СН-37 між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору відповідно до якої сторони виклали Специфікацію (додаток №1 до договору) в новій редакції.

07.06.2016р. сторони уклали додаткову угоду №2 до Договору №Т/СН-37, якою виклали Специфікацію (додаток №1 до договору) у новій редакції.

19.08.2016р. між сторонами було укладено додаткову угоду №3 до Договору №Т/СН-37 за якою сторони виклали Специфікацію (додаток №1 до договору) у новій редакції.

В матеріалах справи міститься копія рознарядки №205-63/1697 від 23.08.2016р. за підписом начальника ВМТЗ ОСОБА_3 на імя директора ПП «Торговий дім «Галпідшипник», в якій зазначено наступне.

«Згідно Договору №Т/СН-37 від 12.05.2016р. прохання поставити на склад бази постачання ДП «МТП Южний» транспортом за Ваш рахунок першочергові підшипники згідно переліку, а також на кожну партію товару прохання надавати відповідні сертифікати виробника та паспорта завірені відповідним чином при їх наявності у виробника».

Рознарядка містить перелік підшипників, які Порт просить йому поставити.

В матеріалах справи наявна завірена копія рознарядки від 23.08.2016р. (а.с.40-42), підписана начальником ВМТЗ ОСОБА_3, при цьому докази надіслання рознарядки від 23.08.2016р., підписаної начальником ВМТЗ, у справі відсутні.

Натомість, за ствердженням позивача, рознарядка від 23.08.2016р. направлена засобами електронного звязку, що підтверджується копією рознарядки (а.с.43-45), на якій підпис начальника ВМТЗ відсутній.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ця копія рознарядки від 23.08.2016р. містить зазначення у електронному листі «Підпис буде пізніше», а також не має вказівки, на яку електронну адресу відправлено цей лист.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази відправлення 23.08.2016р. електронними засобами підписаної рознарядки від 23.08.2016р., дати її отримання відповідачем, що робить безпідставними (незалежно від способу відправки та його відповідності умовам договору) посилання позивача на прострочення поставки, що начебто мало місце виходячи з положення п.5.1 Договору №Т/СН-37 (порушення постачальником обов`язку поставити товар протягом 10 робочих днів з дня отримання рознарядки).

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно визнання відповідачем факту (в суді першої інстанції) отримання рознарядки від 23.08.2016р. та визнання правомірності нарахування штрафних санкцій за відповідну непоставку Товару .

Також наявна копія рознарядки №205-63/1942 від 23.09.2016р. за підписом начальника ВМТЗ ОСОБА_3 на імя директора ПП «Торговий дім «Галпідшипник», в якій також міститься перелік підшипників, які необхідно поставити позивачу.

Дана рознарядка була направлена 23.09.2016р. об 14.24год на електрону адресу (а.с.49) та 23.09.2016р. засобами факсимільного звязку за номером телефону 97161465 (а.с.48), що підтверджується матеріалами справи.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ДП «Морський торговельний порт «Южний» з огляду такого.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В даному випадку, виходячи з положень ст.526, ч.1 ст.627 ЦК України та змісту пункту 11.11. Договору, слід вважати, що зобовязання поставки товару за рознарядкою позивача відповідно до пунктів 5.1., 5.2, 5.3 Договору виникає у відповідача у разі, якщо його контрагент надіслав рознарядку факсимільним звязком за реквізитами, вказаними у розділі 13 Договору, а саме за телефонами/факсами №031-297-65-66, №.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повідомив про зміну своїх реквізитів (номерів телефону/факсу) та/або сторони узгодили зміну реквізитів відповідача у встановлений п.11.9 Договору спосіб, а саме погодили, що за номером телефону 97164465 може бути надіслано рознарядку факсимільним звязком або те, що рознарядки можуть надсилатись на електронну адресу .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

За викладених обставин відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив виконання зобовязання з поставки підшипників за Договором від 12.05.2016р. №Т/СН-37 за рознарядкою від 23.09.2016р.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення відповідачу рознарядок № 205-63/1697 від 23.08.2016 р. та № 205-63/1942 від 23.09.2016 р. у встановленому Договором порядку (п. 5.1 Договору), а саме засобами факсимільного звязку за телефонними номерами відповідача, що зазначені у розділі 13 Договору («Місцезнаходження та реквізити сторін»), що свідчить про недоведеність порушень відповідачем умов Договору про поставку товарів Т/СН-37 від 12.05.2016 р., та як наслідок, відсутність правових підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за невиконання та прострочення виконання зобовязання з поставки Товару.

Позивач вважає, що надані ним накладні на відпуск ТМЦ, приймальні акти, тощо, якими підтверджується часткова поставка Товару за договором, підтверджують також і прострочення поставки Товару за рознарядкою від 23.08.2016р., що є помилковим ствердженням, оскільки жодний з цих документів не містить зазначення рознарядки від 23.08.2016р. як підстави здійснення за ними поставки Товару.

Разом з цим, для визнання нарахування штрафних санкцій за п.7.2 Договору правомірним, позивачу необхідно довести:

- обставину отримання рознарядки Постачальником після її надіслання у встановлений Договором спосіб та на належні реквізити відповідача;

- дату отримання рознарядки, після спливу 10 робочих днів з якої починається прострочення виконання з поставки Товару.

Проте всупереч вимог ст.ст.33,34 ГПК України цей процесуальний обовязок позивачем не виконаний.

Обставина зазначення електронної адреси в довідці загальних відомостей Філії №4 ПП ТД «ГАЛПІДШИПНИК» в м.Одесі та на розрахункових, товарно-розпорядчих документах відповідача (як і обставина надсилання відповідачу факсом рознарядки за номером телефону 716-14-45) жодним чином не свідчить про належність цього способу направлення рознарядок за договором саме за цією адресою, оскільки у пункті 13 Договору №Т/СН-37 «Місцезнаходження та реквізити сторін» номери телефонів/факсів відповідача зазначені як та , отже належним доказом отримання рознарядок відповідачем можуть бути лише докази надсилання рознарядок за вищезазначеними номерами телефонів факсимільним звязком.

Твердження скаржника про неприйняття судом першої інстанції до уваги посилання позивача на лист директора ОФ ПП ТД «Галпідшипник» ОСОБА_4 за вих. №109 від 05.09.2016р. колегія судів відхиляє, оскільки зі змісту вищезазначеного листа вбачається, що в ньому міститься інформація про помилково відвантажені підшипники по видатковій накладній №3666 від 25.08.2016р., в листі відсутні відомості про поставку підшипників на підставі рознарядки Порту від 23.08.2016р. №205-63/1697.

Відсутні у матеріалах справи також і докази того, що видаткова накладна №3666 від 25.08.2016р. була сформована відповідачем саме на підставі вищезазначеної рознарядки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у своїй сукупності не свідчать про неправильність висновку суду першої інстанції про відмову у позові та підставою для скасування або зміни рішення слугувати не спроможні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 25.04.2017р. прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та у відповідності до норм матеріального та процесуального права; відсутні підстави для його скасування, в зв'язку із чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню та рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-103,105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 25.04.2017р. у справі №916/491/17 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 19.06.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.