ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Справа № 910/20166/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малетича М.М.,

суддів: Плюшка І.А.,

Картере В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у справі № 910/20166/16 господарського суду міста Києва за позовом Державної іпотечної установи до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання недійсним договору та за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком", про визнання недійсним договору,

за участю представників:

Позивача: Євченко В.Є., дов. № 3148/151 від 16.05.2017 року,

Відповідача 1: Кулак І.О., дов. б/н від 12.04.2016 року,

Відповідача 2: Григорчук Н.М., дов. б/н від 08.09.2016 року,

Третьої особи: Шпак В.Є., дов. б/н від 10.05.2017 року,

Ханович К.В., дов. б/н від 10.05.2017 року.

В с т а н о в и в :

Державна іпотечна установа (далі - ДІУ, Позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" (далі - ТОВ "Яблуневий дар", Відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком" (далі - ТОВ "Інвестком", Відповідач 2) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку від 11.02.2015 року, укладеного між ТОВ "Яблуневий дар" і ТОВ "Інвестком".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача, було залучено Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк", Банк, Третя особа).

В наступному, ПАТ "Дельта Банк" звернувся до господарського суду міста Києва з позовом, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ТОВ "Інвестком" та ТОВ "Яблуневий дар" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку від 11.02.2015 року, укладеного між ТОВ "Яблуневий дар" та ТОВ "Інвестком".

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року, у задоволенні позову ДІУ та ПАТ "Дельта Банк" відмолено повністю.

У поданій касаційній скарзі, ПАТ "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 73, 203, 215, 512, 514, 1077, 1079 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", п. 4.7. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затв. Постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003 року, ст.ст. 22, 43, 107 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати прийняті у справі судові рішення в частині відмови у задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" та прийняти у цій частині нове рішення у справі, яким задовольни його позовні вимоги повністю.

ТОВ "Інвестком", у своєму письмовому відзиві, посилаючись на безпідставність доводів та вимог ПАТ "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", викладених у касаційній скарзі, просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а таку скаргу - без задоволення.

За письмовим клопотанням представника ПАТ "Дельта Банк", в судовому засіданні суду касаційної інстанції здійснювалось фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 27.02.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" (Банк) та ДІУ (Клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 26/995-070 (далі - Договір №26/995-070), відповідно до умов якого (п. 1.1.) Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній валюті № 0995 та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з тарифами Банку на банківські послуги, як доведені Клієнту в момент підписання цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору № 26/995-070, Банк зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунка та проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України.

В наступному, 14.09.2014 року між ДІУ (Заставодержатель) та ПАТ "Дельта Банк" (Заставодавець) було укладено договір застави майнових прав № Д-1.1/2014 (далі - Договір № Д-1.1/2014), відповідно до умов якого (п.1.1.) Заставодавець надає в заставу Заставодержателю майнові права Заставодавця за кредитними договорами, зокрема, № НКЛ-2005469/5 від 03.07.2013 року, інформація щодо якого та структура його забезпечення наведена у додатку №1 до цього договору (далі - майнові права).

Згідно п. 1.2. Договору № Д-1.1/2014, сторони домовились, що вартість майнових прав на дату укладення цього договору складає ,46 грн.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. Договору № Д-1.1/2014 майнові права за цим договором є засобом забезпечення виконання Заставодавцем зобов'язань перед Заставодержателем за договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013 року та будь-якими додатковими договорами до нього, укладеними між сторонами, за умовами якого Заставодавець зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять Заставодержателю, виконувати його розпорядження щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проводити інші операції у межах законодавства України, а також сплатити відсотки за користування ними у розмірі 15,3% річних. За рахунок майнових прав задовольняються усі вимоги Заставодержателя, які можуть виникнути внаслідок невиконання Заставодавцем зобов'язань перед Заставодержателем за договором банківського рахунку.

При чому, в пункті 4.1. Договору № Д-1.1/2014 сторони передбачили, що одночасно з цим договором укладається договір відступлення права вимоги.

Крім того, 11.02.2015 року між ТОВ "Яблуневий дар" (Новий кредитор) та ТОВ "Інвестком" (Первісний кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку (далі - Договір відступлення прав вимоги), відповідно до умов якого (п. 2.1.) Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги до Боржника (ПАТ "Дельта Банк") за договором рахунку (договір банківського рахунку № 26/21746-168 від 04.09.2009 року), а Новий кредитор зобов'язується сплатити Первісному кредиторові ціну відступлення за права вимоги (права вимагати виплати залишку на рахунку, відкритому за договором рахунку у розмірі 7122150,00 доларів США), що відступаються за цим договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору відступлення прав вимоги, відступлення Первісним кредитором прав вимоги та їх прийняття Новим кредитором набирає чинності з дати укладення цього договору.

Також, як було встановлено судами, 18.02.2015 року ТОВ "Яблуневий дар" направив Банку заяву, б/н, про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог і, зокрема, про припинення внаслідок зарахування зобов'язань ТОВ "Яблуневий дар" перед Банком за кредитним договором у розмірі 6300000,00 євро та про припинення зобов'язань щодо сплати Банком на користь ТОВ "Інвестком" заборгованості за договором банківського рахунку № 26/21746-168 від 04.09.2009 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Яблуневий дар" на суму 7122150,00 доларів США, що за офіційним курсом обміну цієї валюти станом на 12.02.2015 року становить 6300000,00 євро.

У зв'язку з цим, Позивач вважає, що внаслідок укладення Договору відступлення прав вимоги та проведеного на його підставі зарахування зустрічних вимог, зменшилось і забезпечення його майнових прав за Договором № Д-1.1/2014, як заставодержателя за цією угодою.

Вимогами ДІУ у даній справі, з посиланням на ст.ст. 203, 215, 227, 230, 235, 512, 514, 516, 1077 - 1079 Цивільного кодексу України, і на те, що договір відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку від 11.02.2015 року, який має наслідком зменшення забезпечення за договором застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 року та порушує його майнові права, суперечить вимогам ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та п. 1.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затв. Постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003 року, є визнання договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку від 11.02.2015 року, укладеного між ТОВ "Яблуневий дар" і ТОВ "Інвестком" недійсним.

Водночас, вимогами ПАТ "Дельта Банк" також є визнання договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку від 11.02.2015 року, укладеного між ТОВ "Яблуневий дар" і ТОВ "Інвестком" недійсним, з посиланням на положення статей 203, 215, 316, 317, 319, 512, 514, 515, 656, 1066, 1068, 1071, 1077, 1079 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", і на те, що укладення 11.02.2015 року між ТОВ "Яблуневий дар" і ТОВ "Інвестком" договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку призвело до порушення прав Банку, як кредитора ТОВ "Яблуневий дар" за кредитним договором № НКЛ-2005469/5 від 03.07.2013 року, оскільки має наслідком припинення зобов'язань за цим договором і зменшення ліквідаційної маси Банку внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою ТОВ "Яблуневий дар" від 18.02.2015 року № 148, тоді як цей спірний правочин є фактично договором факторингу, що потребує ліцензування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, з урахуванням положень ст.ст. 11, 15, 203, 207, 215, 509, 510, 512 - 514, 626, 640 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України, умов укладених договорів банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 року, застави майнових прав № Д-1.1/2014, відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку від 11.02.2015 року, а також, представлених доказів у справі, встановивши, що Відповідачі скористались правом вільного укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, та при укладенні договору про відступлення права вимоги від 11.02.2015 року керувалися положеннями статей 512, 513, 514 Цивільного кодексу України, і спірний правочин відповідає вимогам зазначених статей, а укладення такого договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку свідчить про передання ТОВ "Інвестком" своїх прав ТОВ "Яблуневий дар" саме стосовно виплати частини грошових коштів, які наявні на рахунку, відкритому за відповідним договором банківського рахунку № 26/21746-168 від 04.09.2009 року у розмірі 7122150,00 доларів США, та прийняття цих прав ТОВ "Яблуневий дар", а не зміну володільця такого рахунку, тоді як спірний правочин не містить ознаку фінансування під відступлення права грошової вимоги, а тому не являється договором факторингу, що свідчить про дотримання сторонами вимог чинного законодавства при укладенні такого правочину, у зв'язку з чим, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовів Державної іпотечної установи та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", відмовивши у їх задоволенні.

На думку колегії суддів касаційної інстанції, висновки суду апеляційної інстанції, відповідають фактичним обставинам справи та наявним матеріалам і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з дотриманням процесуальних норм.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про залишення без змін рішення суду першої інстанції, а тому підстав для зміни чи скасування його постанови, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у справі №910/20166/16 - без змін.

Головуючий - суддя Малетич М.М.

Судді Плюшко І.А.

Картере В.І.