ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15 червня 2017 р. Справа № 902/337/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву від 23.03.2017 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню та виправлення помилки в наказі у справі

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація", м.Суми

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Вінниця

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 171 287,08 грн

та зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Вінниця

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація", м. Суми

про стягнення 90 782,77 грн

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" (заявника): ОСОБА_4, довіреність № 200 від 14.06.2017 р., паспорт МА № 230430 виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 11.12.1996 р.

Фізичної особи-підприємцю ОСОБА_1, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3: не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.08.2016 р. у справі № 902/337/16 (головуючий суддя Тварковський А.А., судді Мельник П.А., Яремчук Ю.О.) задоволено первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, Фізична особи-підприємця ОСОБА_3 стягнуто з відповідача на користь позивача 145 739,64 грн - вартість пошкодженого товару, 199,60 грн - відсотки на компенсацію у звязку із частковим пошкодженням вантажу, 25 347,84 грн - витрати за послуги компанії SGS при проведенні фіксації факту пошкодження вантажу та 2 659,30 грн - витрат зі сплати судового збору.

Зустрічний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" про стягнення 90782,77 грн задоволено частково; стягнуто з ТзОВ "Сумифітофармація" на користь ФОП ОСОБА_1 75177,66 грн заборгованості, 1988,29 грн пені та 1171,30 грн витрат зі сплати судового збору. Відмовлено в задоволені зустрічного позову в частинні стягнення 13266,54 грн заборгованості та 350,88 грн пені.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою від 22.08.2016 р.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.08.2016 р. у справі № 902/337/16 задоволено частково, рішення Господарського суду Вінницької області скасовано в частині стягнення за первісним позовом 25 347 грн 84 коп. витрат за послуги компанії SGS при проведенні фіксації факту пошкодження вантажу, прийнято у цій частині нове рішення, яким відмовлено у стягненні 25 347 грн 84 коп. витрат за послуги компанії SGS при проведенні фіксації факту пошкодження вантажу, резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції:

"Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21000, ідент. код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" (вул. Заливна, 11, поверх 1, м. Суми, 40034; АДРЕСА_2, 40034, ) 145739 грн 64 коп. вартість пошкодженого товару, 199 грн 60 коп. відсотків компенсації у звязку із частковим пошкодженням вантажу та 2 265 грн 76 коп. витрат зі сплати судового збору.

В частині стягнення 25 347 грн 84 коп. витрат за послуги компанії SGS при проведенні фіксації факту пошкодження вантажу відмовити."

В іншій частині рішення господарського суду Вінницької області залишити без змін та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 432,89 грн витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

30.12.2016 р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано касаційну скаргу від 29.12.2016 р. на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 р.

07.02.2017 р. Вищий господарський суд України ухвалою касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 р. у справі № 902/337/16 Господарського суду Вінницької області повернув без розгляду.

11.01.2017 р. Господарським судом Вінницької області на виконання постанови Рівненського господарського суду України від 15.12.2016 р. видано накази.

23.03.2017 р. до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" про визнання наказів Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. у справі № 902/337/16 такими, що не підлягають виконанню та виправлення помилки в наказі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.03.2017 р. вказану заяву розподілено судді Білоусу В.В.

Ухвалою суду від 24.03.2017 р. заяву призначено до розгляду на 03.04.2017 р.

Разом з тим, розгляд заяви ТОВ "Сумифітоформація" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню та виправлення помилки в наказі у справі № 902/337/16 не відбувся в зв'язку з перебуванням судді Білоуса В.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 04.04.2017 р. вказану заяву розподілено судді Банаську О.О.

Ухвалою суду від 05.04.2017 р. вказану заяву ТОВ "Сумифітоформація" призначено до розгляду на 18.04.2017 р.

Однак 12.04.2017 року до Господарського суду Вінницької області від Рівненського апеляційного господарського суду надійшов запит про надіслання всіх матеріалів справи до апеляційної інстанції для подальшого їх скерування до Вищого господарського суду України.

Ухвалою суду від 14.04.2017 р. зупинено провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" б/н від 22.03.2017 р. (вх. № 06-52/2687/17 від 23.03.2017 р.) про визнання наказів Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. у справі № 902/337/16 такими, що не підлягають виконанню та виправлення помилки в наказі до повернення матеріалів справи з апеляційної інстанції.

13.06.2017 р. матеріали справи № 902/337/16 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 14.06.2017 р. поновлено провадження у справі 902/337/16 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.06.2017 р.

При поновленні провадження у справі суд прийняв до уваги приписи ч.3 ст.117 ГПК України згідно з якою господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу із врахуванням часу розгляду вказаної заяви з моменту її повторного автоматизованого розподілу від 04.04.2017 р. та зупинення провадження з розгляду вказаної заяви.

15.06.2017 р. відповідачем за первісним позовом до суду подано письмові пояснення (б/н від 15.06.20017 р.) в яких останній вважає подану заяву необґрунтованою та просить суд відмовити в її задоволенні.

В судове засідання 15.06.2017 р. представники відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не з'явилися, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялись ухвалами які надіслані рекомендованою кореспонденцією.

Крім того обізнаність останніх про дату, час та місце судового засідання підтверджується телефонограмами суду, які наявні в матеріалах справи.

Із врахуванням наведеного вище та беручи до уваги приписи ч.3 ст.117 ГПК України суд зазначає, що неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

За письмовим клопотанням позивача за первісним позовом справа розглядається із здійсненням фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника заявника суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

В обґрунтування поданої заяви про визнання наказів таким, що не підлягають виконанню заявник зазначає, що виходячи з предмету первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" до ФОП ОСОБА_1 так і предмету зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" вимоги сторін є однорідними.

Крім того, заявник в прохальній частині заяви просить суд виправити помилку в наказі Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. вказавши дату народження Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

На підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 р. у справі № 902/337/16 Господарським судом Вінницької області 11.01.2017 р. видано два накази, а саме: про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" 145 739,64 грн вартості пошкодженого товару, 199,60 грн відсотків компенсації у зв'язку із частковим пошкодженням вантажу та 2 265,76 грн судового збору та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 75 177,06 грн заборгованості, 1 988,29 грн пені та 1 171,30 грн витрат зі сплати судового збору.

06.03.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" направило на адресу ФОП ОСОБА_1 заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 78 336,65 грн, тобто суму задоволених вимог за зустріним позовом.

За твердженням заявника із врахуванням поданої ним заяви зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" перед ФОП ОСОБА_1 щодо заборгованості в сумі 78 336.65 грн, відповідно до наказу Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. про стягнення 78 336,65 грн є припиненим і також частково є припиненим зобов'язання ФОП ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" яке виникло відповідно до наказу Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. про стягнення 148 205,00 грн., в сумі 78 336.65 грн.

Враховуючи ці підстави заявник вважає, що є підстави для визнання наказу Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на суму 78 336,65 грн. таким що не підлягає виконанню та визнання наказу суду від 11.01.2017 р. щодо стягнення з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" на суму 148 205,00 грн. таким, що не підлягає виконанню частково, а саме, в сумі 78 336,65 грн.

В обґрунтування вимог щодо виправлення описки в наказі Господарського суду Вінницької області заявник зазначає, що 22.02.2017 р. Староміським відділом державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, мотивоване невідповідністю змісту наказу п.п.3, 6 ч.1 ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження".

У заяві від 03.04.2017 р. про долучення доказів Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" вказує на постанову від 10.03.2017 р. винесену начальником Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області якою відмовлено у задоволенні скарги на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа.

В поясненнях від 15.06.2017 р. відповідач за первісним позовом вважає подану заяву необґрунтованою та просить відмовити в задоволенні останньої оскільки згідно з ч.5 ст. 203 Господарського кодексу України не допускається зарахування вимог щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідач за первісним позовом стверджує що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" існують відносини, які виникли не на підставі зобов'язання, а на підставі рішення суду. Видання наказів на виконання рішення суду надає стороні право на його примусове виконання, шляхом звернення до органів ДВС.

Із матеріалів долучених до заяви та інформації наявної у базі даних "Діловодство спеціалізованого суду" слідує, що після прийняття у даній справі рішення та набрання ним законної сили після розгляду справи Рівненським апеляційним господарським судом 11.01.2017 р. Господарським судом Вінницької області на виконання постанови Рівненського господарського суду України від 15.12.2016 р. видано накази, які надіслано на адресу стягувача.

01.02.2017 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" на адресу Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надіслано заяву про примусове виконання рішення на підставі наказів Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р.

22.02.2017 р. Староміським відділом державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на адресу стягувача надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження".

06.03.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" надіслало на адресу ФОП ОСОБА_1 заяву про зарахування зустрічних позовних вимог № 93 на суму 78 336,65 грн.

30.03.2017 р. ФОП ОСОБА_1 надано відповідь (б/н від 27.03.2017 р.) на заяву про зарахування зустрічних позовних вимог, в якій останній зазначає що не погоджується із заявою та питання про зарахування зустрічних позовних вимог є передчасним.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків щодо поданої заяви.

Згідно зі ст.124 Конституції України та ст.115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до приписів ч.2 статті 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частиною 4 названої статті встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

У п.31 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 р. № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні правила містить і стаття 601 ЦК України.

У п.22 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 р. № 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм ГПКУ" відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється зарахуванням, зокрема, зустрічних однорідних вимог; таке зарахування може здійснюватися за заявою однієї із сторін. За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобовязанні із зарахуванням вимог не вимагається.

Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку відповідна заява обовязково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) подаватися господарському суду. Відповідач може також звернутися із зустрічним позовом до позивача в порядку статті 60 ГПК.

Припинення зобовязання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилися спірних (неврегульованих) питань; наприклад, якщо позивач заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, у господарського суду немає підстав для висновку про відсутність предмета спору.

Відповідно до п. 1.14 Постанови пленуму Вищого господарського суду № 14 від 17.12.2013 р. вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 після отримання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" від 06.03.2017 р. № 93 про зарахування зустрічних однорідних вимог листом від 27.03.2017 р. повідомив про відхилення поданої заяви та її передчасність з огляду на подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду у даній справі від 15.12.2016 р.

Окрім того дослідивши зміст заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" від 06.03.2017 р. № 93 про зарахування зустрічних однорідних вимог судом встановлено, що до суми зустрічних однорідних вимог, які являються зобов'язаннями перед ФОП ОСОБА_1 заявником включено вимоги по сплаті 1 988,29 грн пені.

Наказом Господарського суду Вінницької області від 11.01.20017 р. по справі № 902/337/16 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 75 177,06 грн заборгованості, 1 988,29 грн пені та 1 171,30 грн витрат зі сплати судового збору.

Однак відповідно до наказу від 11.01.2017 р. включенні до заяви вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні оскільки вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, а тому ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні однорідні вимоги.

З урахуванням факту оскарження в касаційному порядку постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 р. та відхилення ФОП ОСОБА_1К заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог у зв'язку із оскарженням судового рішення на підставі якого було встановлено зобов'язання ФОП ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація", а також включення до заяви вимог, які не можуть бути зараховані як зустрічні (пеня) суд дійшов висновку про відхилення заяви в частині визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Відмова у задоволенні вказаної заяви не позбавляє права повторно звернутись із аналогічною заявою про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню із врахуванням зокрема того, що не підлягають зарахуванню вимоги по сплаті пені тощо.

Розглянувши вимоги заявника щодо виправлення помилки в наказі Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. шляхом зазначення дати народження Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 2 статті 117 ГПК господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Із матеріалів справи слідує, що видача наказу щодо стягнення заборгованості із ФОП ОСОБА_1 відбулась на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 р. зміст резолютивної частини якої повністю відповідає змісту наказу.

Принагідно суд зауважує, що відповідно до п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень тощо.

З урахуванням зазначених вище приписів суд дійшов висновку про відхилення заяви в частині виправлення описки в наказі Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р., оскільки судом в наказі зазначено повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що являється достатніми умовами для відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу суду стосовно фізичної особи-підприємця.

Дійшовши такого висновку суд доводить до відома заявника, що згідно із ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Принагідно суд зазначає, що заявник не позбавлений можливості звернутися з відповідною скаргою до Господарського суду Вінницької області для оскарження дій дії державного виконавця щодо повернення наказу в порядку визначеному ст.1212 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 87, 115, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітоформація" від 22.03.2017 р. про визнання наказів Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. у справі № 902/337/16 такими, що не підлягають виконанню та виправлення помилки в наказі Господарського суду Вінницької області від 11.01.2017 р. у справі № 902/337/16 відхилити.

2. Ухвалу надіслати відповідачу (за первісним позовом) та третім особам рекомендованим листом.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2 - відповідачу - вул. Тимощука (ОСОБА_5)АДРЕСА_3, м. Вінниця, 21000.

3 - ОСОБА_2 - АДРЕСА_4, 21000.

4 - ФОП ОСОБА_3 - АДРЕСА_5, 21000.

5 - представнику третіх осіб - ОСОБА_6 - вул.В.Примакова, 48, м.Вінниця, 21100.