КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/211/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача: Ковальчук Ю.В.- представник по довіреності № 1224 від 12.07.2016р.;

від відповідача(апелянта): Яковченко Р.Г. - представник по довіреності № 65 від 27.03.2017р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2017р.

у справі №910/211/17 (суддя Паламар П.І.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест"

до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2017р. позов задоволено в повному обсязі, а саме розірвано договір оренди державного майна, що належить на праві повного господарського відання державному підприємству №188/Р/АК/12/13/Т/256/1-03 від 31грудня 2003р., укладений між Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест" як правонаступником Акціонерного товариства закритого типу "Укомлайн" та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго". Стягнуто з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" 1378 грн. витрат на оплату судового збору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2017р. та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені частково, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване. А саме зазначив, що Позивач приймаючи рішення у 2013р. про пролонгацію спірного Договору, був вільний в укладанні договору та визначенні умов Договору, тому з урахуванням обізнаності позивача щодо економічної ситуації у державі в останні роки, посилання Позивача на те що він під час пролонгації Договору розраховував, що такі обставини не настануть були безпідставними.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.17р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження розгляд справи призначено на 24.05.2017р.

24.05.2017р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів позивачем подано відзив на апеляційну скаргу.

За результатами судового засідання від 24.05.2017р. оголошено перерву у розгляді справи до 06.06.2017р.

29.05.2017р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів відповідачем надано заперечення щодо відзиву позивача на апеляційну скаргу.

31.05.2017р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів позивачем надано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

02.06.2017р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів відповідачем надані пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив суд задовольнити її, рішення Господарського суду від 28.02.2017р. скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання з'явився, заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву та доповнень до відзиву поданих під час апеляційного провадження та просив рішення Господарського суду від 28.02.2017р. залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між позивачем Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест" як правонаступником Акціонерного товариства закритого типу "Укомлайн" та відповідачем Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" укладений договір оренди державного майна, що належить на праві повного господарського відання державному підприємству № 188/Р/АК/12/13/Т/256/1-03 від 31грудня 2003 р., додаткову угоду № 1 від 30 грудня 2004 р. до цього договору, згідно з якими відповідач передав йому на 10 років у користування волокна №№ 5, 6, 7, 8, 4257/9,4257/10, 4257/11, 4257/12 в волокно-оптичному кабелі по маршруту повітряної лінії електропередач.

На виконання умов договору сторонами було підписано акти прийняття-передачі об'єкту оренди.

Пунктом 10 Договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє по 31 грудня 2013р.

Умовами п. 10.4 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви жодної із сторін про припинення або зміну цього Договору за один місяць до закінчення строку його чинності, Договір вважається продовженим на строк в 10 років, і на тих умовах, які були передбачені цим Договором. Після закінчення терміну Договору оренди Орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Відповідно до умов п. 10.4 Договору з 1 січня 2014 року Договір було поновлено ще на 10 років.

Звертаючись до суду, позивач в своїй позовній заяві зазначив, що з часу укладення договору обставини, якими він керувався при його укладенні, істотно змінились, внаслідок погіршення економічної ситуації в країні надання послуг з використанням орендованого майна стало явно невигідним, у зв'язку з чим він демонтував своє обладнання, яке давало можливість використовувати це майно і з тих пір ним фактично не користувався.

Факт демонтажу такого обладнання, підтверджується актами приймання передачі обладнання, що забезпечувало передавання даних, уповноваженими особами. Крім того, із змісту актів вбачається, що обладнання було демонтоване саме на ділянках лінії електропередач вказаних в технічних характеристиках об'єкту оренди (додатку 1 до Договору), що підтверджує факт не використання волокон Відповідача та схвалення (акцептування) представниками організацій, що підпорядковуються Відповідачу дій спрямованих на розірвання Договору.

В матеріалах справи наявні листи позивача до відповідача № 1 від 7 грудня 2015 р. та 210/04-11 від 3 березня 2016 р. з пропозиціями встановлення іншого строку дії договору, на які відповідач не погодився.

В своїх поясненнях позивач зазначив, що відмова від використання орендованого майна зумовлена зміною економічної ситуації в державі та кон'юнктури ринку, що зробило здійснення господарської діяльності з використанням цього майна збитковою.

Спір між сторонами виник у зв'язку з відмовою Відповідача розірвати спірний договір оренди за пропозицією Позивача.

В обґрунтування свого позову Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" зазначило, що 31.12.2003р. Договір було укладено з метою оренди волокон в волоконно-оптичному кабелі по маршруту повітряної лінії електропередач з метою установки обладнання передачі даних на волокнах з подальшою здачею каналів передачі даних в оренду для оптових покупців і використання частини каналів для власних потреб.

З метою подальшої експлуатації орендованих волокон Договір було продовжено на строк 10 років, тобто до 31 грудня 2023року.

На дату укладання Договору орендна плата за базовий місяць розрахунку за 1 км волокна без урахування ПДВ становила 121,1022 грн. Згідно із умовами п. 3.3. Договору орендна плата щомісячно корегується на індекс інфляції.

Так розмір орендної плати за 1 км волокна за квітень 2016р. вже становив 268,75 грн. без врахування ПДВ, отже розмір орендної плати протягом строку дії Договору збільшився у 2,22 рази. Таке зростання розміру орендної плати понад 122 % суттєво впливає на результати господарського діяльності позивача та робить таку оренду економічно збитковою.

За дами офіційно оприлюдненими на сайті Державної служби статистики за період починаючи з 2004 року та по 2014 рік, тобто з моменту укладання Договору, а також в період його пролонгації Сторонами, в Україні існувала досить стабільна економічна ситуація, та помірний індекс споживчих цін. Враховуючи, що протягом всього строку дії Договору був помірний індекс споживчих цін, а деколи і дефляція, позивачем було прийнято рішення продовжити умови Договору на тих самих підставах.

Але у зв'язку з економічною дестабілізацією у країні в 2014 році індекс інфляції становив 124,9 %, а у 2015 році 143,3%, що відповідно до умов Договору було відображено на розмірі орендної плати. Так у січні 2014 року Позивачем в якості орендної плати було перераховано Відповідачу 238 669,21 грн. без урахування ПДВ, а в січні 2016 року вже - 424 780,68 грн. без ПДВ за ту саму кількість волокон в волоконно-оптичному кабелі, тобто лише через рівень інфляції розмір орендної плати виріс майже в 2 рази.

Як зазначає позивач, оскільки Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" використовувало волокна Відповідача для здачі в оренду каналів зв'язку, а також для власних потреб, оренда волокон Відповідача стала економічно невигідною та збитковою для Позивача. Так у грудні 2015 року Позивачем за оренду волокон було сплачено 420 992,00 грн., а отримано доходів лише 30 000 грн., тобто прямий збиток за грудень місяць складав 390 992, 00 грн. Така збитковість пояснюється значним скороченням абонентської бази у зв'язку із зростанням індексу споживчих цін та відмовою клієнтів від оренди каналів у зв'язку із економічною кризою у державі.

Виходячи з вищевикладених обставин, Позивачем не можливо було передбачити ні у 2003 році підчас укладання Договору, ні у 2013році під час прийняття рішення про його пролонгацію, отже обставини змінились настільки, що якби сторони могли це передбачити в момент укладання або продовження Договору, вони не уклали б договір або укладали б його на інших умовах. Тому враховуючи істотну зміну обставин Позивачем було прийняте рішення припинити відносини із Відповідачем.

Відносини з приводу розірвання договору врегульовані, зокрема, ст.ст. 651, 652, ЦК України.

Згідно з положеннями зазначених вимог договір може бути розірвано за згодою сторін, або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною, а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судом першої інстанції на підставі ретельної правової оцінки умов укладеного між сторонами договору оренди та інших доказів по справі встановлено наявність передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України істотних умов в їх сукупності, які є достатньою підставою для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити. Виходячи з вищевикладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи міститься достатньо підстав для розірвання Договору оренди.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно доводів відповідача, про те, що дострокове припинення договору порушить його права та заподіє збитків у вигляді не отриманої плати, на яку він розраховував при укладенні договору безпідставні, оскільки, як вбачається з матеріалів справи протягом встановленого 10-річного строку договір був належним чином виконаний сторонами.

Таким чином, відповідач отримав вигоду, на яку він розраховував при укладенні спірного договору. Поновлення договору на новий строк зумовило отриманням ним додаткової вигоди, що змінило співвідношення майнових інтересів сторін, які існували на час укладення договору.

Враховуючи, викладене, вимоги позивача про розірвання спірного договору оренди є обґрунтованими. Заперечення з цього приводу суперечать зібраним у справі доказам та встановленим обставинам, тому є безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 у справі №910/211/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 у справі №910/211/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/211/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко