ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.06.2017 Справа № 904/12054/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотрейд", м. Дніпро

про стягнення 5 222,70 грн.

Головуючий колегії ОСОБА_1

Судді: Юзіков С.Г.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, представник за довіреністю № 1268 від 07.12.2016

від відповідача: ОСОБА_4, представник за довіреністю № б/н від 06.02.2017

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотрейд" (далі - відповідач) про стягнення 5 222,70 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 72741 від 03.04.2000, в частині розрахунків за надані послуги.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2016 порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 26.01.2017.

Ухвалою господарського суду від 03.01.2017 було виправлено описку у п. 2 ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016; пункт 2 викладено в редакції: "Справу призначити до розгляду в засіданні на 07.02.2017 о 12:00".

Ухвалою господарського суду від 07.02.2017 відкладено судове засідання на 15.02.2017.

Ухвалою господарського суду від 15.02.2017 продовжено строк розгляду спору до 09.03.2017 включно; відкладено судове засідання на 06.03.2017.

06.03.2017 у судовому засіданні оголошено перерву до 09.03.2017.

Ухвалою господарського суду від 09.03.2017 призначено колегіальний розгляд справи, передано матеріали справи для визначення складу колегії.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 10.03.2017 визначено колегію у складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Петренко І.В., Кеся Н.Б.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2017 було задоволено заяву судді Петренко І.В. про самовідвід від розгляду справи № 904/12054/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.03.2017 визначено новий склад колегії у складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Кеся Н.Б., Рудь І.А.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2017 прийнято справу № 904/12054/16 до розгляду колегією суддів в складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Кеся Н.Б., Рудь І.А.; призначено розгляд справи на 20.04.2017.

Ухвалою господарського суду від 20.04.2017 відкладено розгляд справи на 15.05.2017.

15.05.2017 судове засідання не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Рудь І.А. у відпустці.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.05.2017 визначено колегію у складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Юзіков С.Г., Кеся Н.Б.

Ухвалою господарського суду від 17.05.2017 прийнято справу № 904/12054/16 до розгляду колегією суддів в складі: головуючий суддя - Петренко Н.Е., судді - Юзіков С.Г., Кеся Н.Б.; призначено розгляд справи на 13.06.2017.

13.06.2017 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.06.2017.

20.06.2017 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 4 216,00 грн.

Колегія суддів залишає подану заяву без розгляду, виходячи з того, що:

- заява про зменшення розміру позовних вимог є за своєю природою заявою про зміну підстави позову, оскільки позивач вказує про те, що основна сума заборгованості утворилася внаслідок несплати відповідачем послуг зв'язку по іншому договору, ніж зазначений в позовній заяві (договір № 72741 від 03.04.2000), а саме по договору № 75492, 72741 від 18.12.2001;

- заява про зміну підстави позову, подана після початку розгляду господарським судом справи по суті.

Повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі.

У судовому засіданні 20.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2000 між ТОВ з ІІ "Оптіма Телеком", правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 72741 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, відповідач поручає, а позивач приймає на себе обов'язок виконання робіт по встановленню відповідачу виробничого телефонного номера, а також технічному та сервісному обслуговуванню в приміщенні за адресою: вул. Шевченко, буд. 17, поверх 3.

За приписами п. 1.2. Договору, кількість встановлених телефонних номерів - 1 (один).

Відповідно до п. 2.3. Договору, оплата повна, здійснюється шляхом внесення готівкових коштів в касу позивача або перерахуванням не пізніше двох банківських днів з моменту виписки позивачем рахунку відповідачу на розрахунковий рахунок позивача; копії платіжних документів в цьому випадку додаються відповідачем до цього Договору. Датою укладення цього Договору по взаємній згоді сторін є день надходження грошей на розрахунковий рахунок чи в касу позивача.

Згідно з п. 7.1. Договору, за використання лінії зв'язку і технічне обслуговування телефонного номеру позивач встановлює щомісячну абонентську плату.

Положеннями п. 7.3. Договору зазначено, що за користування послугами зв'язку відповідач до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, вносить абонентську плату, плату за міжнародні, міжміські переговори, а також інші послуги телефонного зв'язку, згідно виставленим позивачем рахункам. Рахунки за минулий місяць надходять в реєстраційні пункти не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата готівкою здійснюється в установленому порядку на реєстраційних пунктах позивача. При безготівковій оплаті грошові кошти перераховуються на р/р позивача відповідно до п. 2.3., 3.1. цього Договору.

В п. 8.9. Договору зазначено, що відповідач зобов'язаний своєчасно вносити абонентську плату, плату за міжнародні і міжміські переговори, а також оплачувати інші послуги телефонного зв'язку відповідно до виставленим позивачем рахункам.

Як зазначено у п. 9.1. Договору, при несвоєчасній оплаті належних позивачу сум відповідач сплачує пеню відповідно до діючого законодавства України про Зв'язок.

В системі обліку позивача для здійснення нарахувань за надані телекомунікаційні послуги та обліку оплат, що надійшли, відповідачу було присвоєно особовий рахунок №262842.

Для оплати наданих послуг по вищезазначеному Договору позивачем було виставлено відповідачу відповідні рахунки-акти:

- рахунок-акт № НОМЕР_1 на 765,46 грн.

- рахунок-акт № НОМЕР_2 на 776,80 грн.

- рахунок-акт № НОМЕР_3 на 783,29 грн.

- рахунок-акт № НОМЕР_4 на 637,40 грн.

- рахунок-акт № НОМЕР_5 на 639,98 грн.

Позивач вказує про те, що станом на 06.12.2016 сума основного боргу відповідача за надані телекомунікаційні послуги становить 4 347,78 грн..

За неналежне виконання відповідачем свого обов'язку по Договору щодо повної та своєчасної оплати за телекомунікаційні послуги, позивачем на підставі п. 9.1. Договору була нарахована пеня у розмірі 554,39 грн.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 265,53 грн. та 3% річних у розмірі 55,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за телекомунікаційні послуги у розмірі 4 347,78 грн., пеню у розмірі 554,39 грн., інфляційні втрати у розмірі 265,53 грн., 3% річних у розмірі 55,00 грн., а всього 5 222,70 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного.

- Договір № 72741 від 03.04.2000 укладений не з позивачем, а з ТОВ з ІІ "Оптіма Телеком". Крім того, відповідача, відповідно до умов п. 10.5. Договору, не було повідомлено про правонаступництво.

- Відповідно до п. 1.2. Договору № 72741 від 03.04.2000 кількість, встановлених телефонних номерів - 1 (один). Доказів зміни кількості телефонних номерів за Договором №72741 від 03.04.2000 позивачем не було надано.

Крім того, відповідач не використовує за адресою вул. Шевченко, буд. 17, поверх 3 телефонні номери.

- Позивачем не доведена вартість послуг телефонного зв'язку, не наведено обґрунтування розміру суми заборгованості за кожен місяць окремо.

Крім того, відповідно до "Граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги", що діяли з 01.10.2015 до 01.12.2016, абонентна плата за користування телефонним апаратом (за місяць), який підключений до окремої лінії без погодинної оплати складає 55,97грн. без ПДВ. Розмір абонентної плати, вказаний в рахунках в десять раз перевищує Граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги (наприклад, липень 2016 - 627,87 грн. без ПДВ).

- Позивачу було відомо про розірвання договору оренди приміщення, розташованого за адресою вул. Шевченко, буд. 17 та зміну адреси на вул. Берегова, буд. 135. Відповідач отримав від позивача повідомлення про відсутність технічної можливості перенести телефонні номери.

- Відповідач не отримував рахунки на оплату, доказів направлення та отримання відповідачем рахунків позивачем не надано.

- Сторонами у Договору не узгоджений розмір пені.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства (ст. 129 Конституції України).

Положеннями ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договору №72741 від 03.04.2000 та обставини справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

- Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконання відповідачем умов Договору №72741 від 03.04.2000, в частині розрахунків за надані послуги.

За приписами п. 1.2. Договору № 72741 від 03.04.2000, кількість встановлених телефонних номерів - 1 (один).

Послуги надавалися за адресою: вул. Шевченко, буд. 17, поверх 3.

Позивач стверджує, що відповідач відповідно до умов Договору № 72741 від 03.04.2000 використовував за вищезазначеною адресою 2 телефонних номери, але жодного доказу в підтвердження даного факту до суду не надав.

- В матеріалах справи наявний лист № 187 від 30.06.2004, відповідно до якого відповідач просив перенести телефонні номера на нову адресу: вул. Берегова, 135; з 03.07.2004 відключити телефонні номера за адресою: вул. Шевченко, буд. 17.

Позивач підтверджує факт отримання 30.06.2004 вищевказаного листа, та стверджує, що телефонні номери було перенесено за місцем знаходження відповідача на вул. Берегова, 135 (а.с. 40).

14.07.2004 були відключені телефоні номери відповідача за адресою: вул. Шевченко, буд. 17, що підтверджують наряди на зняття (а.с. 92, 93).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що з 14.07.2004 не надавалися відповідачу, відповідно до умов Договору № 72741 від 03.04.2000, телекомунікаційні послуги за адресою: вул. Шевченко, буд. 17.

- Позивач не надав суду обґрунтований розрахунок суми наданих відповідачу послуг за період з червня 2016 року по листопад 2016 року, відповідно до умов Договору № 72741 від 03.04.2000, за адресою: вул. Шевченко, буд. 17.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами існування заборгованості по Договору № 72741 від 03.04.2000 за період з червня 2016 року по листопад 2016 року.

- Умови Договору № 72741 від 03.04.2000 не розповсюджуються на телекомунікаційні послуги, які надавалися відповідачу за адресою вул. Берегова, 135, оскільки між сторонами не було укладено Додаткової угоди щодо зміниадреси надання послуг та кількості номерів телефонів.

- Послуги, які надавалися за Договором № 75492, 72741 від 18.12.2001, не є предметом спору по даній справі, тому позивач має право звернутися з іншим позовом щодо стягнення заборгованості за вказаним договором.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

За приписами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.06.2017

Головуючий колегії Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_2