КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа№ 910/13202/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Руденко М.А.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: Тарантаєв І.А. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р.

у справі № 910/13202/16 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Капітал"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нео-Синтезгаз"

про стягнення 91 000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Капітал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" про стягнення 91 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2016р. залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нео-Синтезгаз".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р. у справі № 910/13202/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Капітал" 91 000,00 грн. заборгованості та 1 378,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гренатек" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також на неправильне встановлення обставин справи.

На думку скаржника, судом першої інстанції неправомірно відмовлено в задоволенні клопотань про з`ясування питання легальності договору факторингу №1/11Ф від 18.03.2016р., адже такий договір містить умови, не характерні для договору факторингу, а тому укладений договір не відповідає правовій конструкції договору факторингу. Належним доказом, на переконання апелянта, невідповідності договору факторингу вимогам закону може бути висновок експерта, проте судом клопотання про проведення експертизи необґрунтовано відхилено.

Апелянт також вказував, що задоволення позову у даній справі призведе до унеможливлення виконання рішення у справі №911/3230/14, завдасть істотної шкоди ПАТ АК «Укргазбанк» та державі, оскільки частка державної власності у акціях вказаного банку складає 94,9409%, тому суд першої інстанції мав залучити ПАТ АК «Укргазбанк» до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Корсакова Г.В. судді: Станік С.Р., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" до провадження, розгляд справи призначено на 23.11.2016р.

17.10.2016р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив, в якому його представник заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" неодноразово відкладався.

19.01.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економіко-правової експертизи. Відповідач просив поставити на вирішення експерта питання щодо того, чи відповідає зміст Договору факторингу № 1/11Ф від 18.03.2016р. конструкції договору факторингу та чи виникло у позивача право грошової вимоги до відповідача за вказаним Договором.

Розглянувши клопотання апелянта про призначення судової експертизи, колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на наступне.

У пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У наведеному пункті постанови також міститься висновок, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані посиланням на обставини, підтверджені представленими до матеріалів справи доказами, які підлягають оцінці судом в порядку, передбаченому нормами процесуального кодексу (ст. 43 ГПК України).

Питання, з'ясування яких відповідач просить поставити експерта, є правовими і виходячи з предмету та підстав заявленого позову, підлягають дослідженню при вирішенні спору судом самостійно.

19.01.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ Акціонерного банку «Укргазбанк».

Клопотання обґрунтовано тим, що рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/3230/14 стягнуто з третьої особи на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" грошові кошти, внаслідок чого в межах виконавчого провадження накладено арешт на рахунки ТОВ "Нео-Синтезгаз". За твердженням відповідача, передача третьою особою позивачу права вимоги до відповідача за Договором № 08-14 від 11.02.2014р. поставки нафтопродуктів, шляхом укладення Договору факторингу № 1/11Ф від 18.03.2016р. свідчить про ухилення третьої особи від виконання рішення суду у справі № 911/3230/14.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Предмет спору у справі, яка переглядається судом, не стосується прав та обов'язків ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк", не створює нових і не припиняє існуючих прав чи обов'язків ПАТ АБ «Укргазбанк» по відношенню до сторін спору, а тому клопотання відповідача про залучення до участі в розгляді даної справи вказаної особи у правовому статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору задоволенню не підлягає.

19.01.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у даній справі посадової особи ТОВ «Нео-Синтезгаз» та витребування відомостей про хід і стадії кримінальних проваджень.

Клопотання обґрунтовано сумнівами відповідача у легальності Договору факторингу № 1/11Ф від 18.03.2016р., що може підтвердити чи спростувати директор ТОВ «Нео-Синтезгаз» ОСОБА_4 у судовому засіданні, а також повідомити про наявність інформації стосовно кримінальних проваджень у слідчих органів.

У задоволенні клопотання апелянта відмовлено з огляду на те, що нікчемність правочину, як підстав спірності правочину, визначається законом, а не поясненнями посадових осіб юридичної особи.

Відповідно до ст. 30 ГПК України, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Тобто, у вказаній статті мова йде про посадових осіб і працівників згаданих суб'єктів, які не беруть участь у справі як сторони або треті особи. Посадові ж особи та працівники сторін і третіх осіб дають суду пояснення як представники, виходячи з процесуального статусу сторін та третіх осіб та їх зацікавленості у результаті розгляду справи.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нео-Синтезгаз" є учасником судового процесу в даній справі, отже, третя особа не позбавлена можливості скористатись своїм правом та надати суду письмові пояснення по суті даного спору з наданням відповідного обгрунтування.

Крім цього, витребування від слідчих органів інформації про хід та стадії кримінальних проваджень на підтвердження легальності договору факторингу № 1/11Ф від 18.03.2016р., не підлягає задоволенню, оскільки відповідність вимогам закону договору факторингу встановлюється господарським судом самостійно, незалежно від наявності кримінальних проваджень.

19.01.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про витребування у ТОВ «ФК «Фактор Капітал» завіреної копії журналу обліку договорів факторингу за період з березня 2016р та витребувати у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг завірену копію журналу обліку договорів факторингу ТОВ «ФК «Фактор Капітал» за період з березня 2016р.

Клопотання обґрунтовано тим, що в 2012 році Національна комісія, яка здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, видала позивачу дозвіл на надання послуг у сфері фінансових послуг. На думку заявника, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Капітал" зобов'язане вести журнал обліку договорів факторингу, а тому для отримання відповіді про легальність договору факторингу від 18.03.2016р., укладеного між позивачем та третьою особою, необхідно отримати копію зазначеного журналу обліку.

Відхиляючи наведене клопотання, колегія суддів виходить з того, що веденя юридичною особою журналу реєстрації вчинених правочинів не пов'язано законом з підставами нікчемності чи оспорюваності вчинених правочинів.

16.03.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на задоволення клопотань.

28.03.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017р., у зв'язку з перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. на лікарняному, вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду на 17.05.2017р.

17.05.2017р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання та ознайомлення із матеріалами справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. розгляд справи відкладено на 07.06.2017р.

06.06.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про визнання договору недійсним, пояснення до апеляційної скарги та клопотання про проведення судової експертизи.

Апелянт, серед іншого, просив розглянути питання недійсності договору факторингу, вказуючи, що раніше 06.03.2014р. між фактором та клієнтом був укладений договір факторингу.

Клопотання про проведення судової експертизи обґрунтовано сумнівами відповідача щодо укладених між позивачем та третьою особою додаткових угод від 26.11.2015р. та №2 від 17.02.2016р. до договору факторингу №4/5Ф від 06.03.2014р., якими вказаний договір факторингу припинено шляхом розірвання, за згодою сторін.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.06.2017р., у зв'язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. у відпустці, змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Руденко М.А.

Відповідач та третя особа до судового засідання, що відбулось 07.06.2017р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 11.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нео-Синтезгаз" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гренатек" (Покупець) укладено Договір поставки нафтопродуктів (зрідженого газу пропан-бутан) № 08-14 (Договір).

Відповідно до п. 4.1 Договору оплата зрідженого газу здійснюється на підставі рахунку-фактури і додаткової угоди на умовах 100% оплати вартості кожної партії товару не пізніше 30 календарних днів з моменту прибуття товару на станцію призначення, якщо інше не передбачено додатковою угодою.

Згідно до пункту 5.5 Договору встановлено, що приймання-передача товару і перехід права власності здійснюється в пункті поставки товару з оформленням відповідного акту приймання-передачі чи видаткової накладної.

Строк дії Договору в частині поставки встановлено до 31.12.2013р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх договірних зобов'язань (п. 6.1 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Передача-прийняття зрідженого газу між постачальником та покупцем підтверджується видатковими накладними, які містять підписи представників сторін та скріплені їх печатками, а саме: № 116 від 12.02.2014р. на суму 971 670,70 грн., № 117 від 12.02.2014р. на суму 666 892,80 грн., № 125 від 15.02.2014р. на суму 971 670,70 грн., № 127 від 16.02.2014р. на суму 1 281 324,00 грн., № 130 від 18.02.2014р. на суму 977 280,96 грн., на загальну суму 4 868 839,16 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

18.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Капітал" (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нео-Синтезгаз" (Клієнт) укладено Договір факторингу № 1/11Ф (Договір факторингу), за умовами якого Фактор зобов'язався передати грошові кошти в сумі 1 220 000,00 грн. в розпорядження Клієнта, а Клієнт зобов'язався відступити Факторові своє право грошової вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" (Боржник) в розмірі 4 848 839,16 грн. (вимога).

Плата за користування Клієнтом грошовими коштами встановлюється у розмірі 10 000,00 грн. на місяць та сплачується до десятого числа кожного місяця, що слідує за оплатним (пункт 1.1.1 договору).

За умовами пункту 1.2 Договору факторингу Фактор передає Клієнтові грошові кошти в строк до 30.04.2016р. шляхом перерахування грошових коштів у сумі 1 220 000,00 грн. У свою чергу за актом приймання-передачі документів від 18.03.2016р. ТОВ "Нео-Синтезгаз" передало Фактору документи, які підтверджують наявні права вимоги до ТОВ «Гренатек» у розмірі 4 848 839,16 грн.

Перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Капітал" третій особі (Клієнту) (її повіреному - ТОВ "Фінансова компанія "Інноваційна фінансова компанія") грошових коштів за Договором факторингу підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 204 від 21.04.2016р. на суму 1 220 000,00 грн.

Повідомлення № 11/06 від 14.06.2016р. відповідач був повідомлений про укладення між позивачем і третьою особою по справі Договору факторингу та про необхідність виконання вимог Фактору.

Спір у справі виник у зв'язку з невиконанням боржником (відповідачем) вимог фактора, відступлених тому за Договором факторингу №1/11Ф від 18.03.2016р.

Заперечуючи дійсність вимог позивача, боржник (відповідач у справі) зазначав, серед іншого, права вимоги до боржника раніше були уступлені кредитором (третя особа) фактору (позивачу) на підставі Договору факторингу від 06.03.2014р.

Вважаючи неможливим уступку одних і тих самих вимог двічі, відповідач просив відмовити у задоволенні заявлених до нього фактором грошових вимог.

Позивач, заперечуючи такі доводи відповідача, надав до матеріалів справи копії договорів про припинення договору факторингу від 06.03.2014р. за письмовою домовленістю сторін.

Колегія суддів, здійснюючи перегляд справи у повному обсязі, доводи відповідача про недійсність заявленої до нього вимоги оцінює критично, оскільки права та обов'язки боржника імперативно визначені у ст. 1082, 1085 та 1086 ЦК України.

В силу ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і у цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому у розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. В силу ч. 1 ст. 1086 ЦК України у разі порушення клієнтом своїх обов'язків за договором, укладеним з боржником, боржник не має права вимагати від фактора повернення сум, уже сплачених йому за відступленою грошовою вимогою, якщо боржник має право одержати ці суми безпосередньо від клієнта.

З аналізу цих положень закону випливає, що боржник зацікавлений лише у тому, щоби виконати своє зобов'язання і припинити його виконанням, проведеним належним чином.

На момент вирішення спору судом першої інстанції боржник не надав доказів виконання ним зобов'язань фактору за договором від 06.03.2014р., чи клієнту за укладеним із ним договором поставки.

Водночас, договір факторингу від 06.03.2014р. за згодою сторін, які його уклали, був припинений, що не заборонено законом.

Тож в силу ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові, адже 14.06.2016р. отримав повідомлення про необхідність виконання перед фактором грошового зобов'язання і у цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню.

Судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що суперечать закону, доводи скаржника з приводу того, що умовами укладеного ним з клієнтом договору поставки заборонена уступка своїх вимог третій особі без згоди іншої сторони договору. При цьому суд керується тим, що в силу ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Доводи відповідача про те, що заявлені фактором вимоги не мають правової підстави, а договір факторингу за своїм змістом таким не являється, відхиляються апеляційним судом. Суд апеляційної інстанції враховує принципову різницю між цесією та факторингом. На відміну від цесії, предметом договору факторингу і основним його наданням є фінансування клієнта. Суть охоронюваного законом інтереса фінансового агента полягає в отриманні ним прибутку від зробленого розміщення власних фінансових коштів. Саме в силу цієї специфіки (на відміну від цесії), клієнт вправі відмовитися в односторонньому порядку від факторингу до отримання фінансування, а після його здійснення фактором і отримання фінансування - вправі самостійно викупити у фактора передану останньому вимогу до боржника.

Предметом спору в даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 08-14 від 11.02.2014р. поставки нафтопродуктів. При цьому, наявність права вимагати від позивача сплати грошових коштів позивач обґрунтовує укладенням між ним та третьою особою Договору факторингу № 1/11Ф від 18.03.2016р. Колегія суддів вважає клопотання відповідача про призначення судової експертизи з приводу вченення додаткових угод не підлягає задоволенню.

При повторному розгляді справи, апеляційним судом встановлено, що відповідач отримавши повідомлення про особу фактора і суму переданої йому вимоги клієнтом, не виконав грошове зобов'язання ані клієнту, ані фактору, тому позов як правомірний підлягав задоволенню у заявленому позивачем розміру.

Доводи апелянта, наведені ним у скарзі та додаткових поясненнях, законності висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р. у справі № 910/13202/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренатек" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р. у справі № 910/13202/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р. у справі № 910/13202/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13202/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Руденко