РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017Справа №910/4506/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інрезерв"

про стягнення 81 965,01 грн.

Представники:

від позивача: Савицький О.С. - представник за довіреністю № 09/12/6 від 10.01.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інрезерв" про стягнення 81 965,01 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інрезерв" укладено договір добровільного страхування майна № 15/М-0052 від 09.10.2015 р.

Оскільки відповідач свій обов'язок по поверненню надлишку страхового платежу в розмірі 73 660,54 грн. не виконав, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.02.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.04.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 23.05.2017 р., у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

У судове засідання 23.05.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 23.03.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 016.

Представник позивача надав суду додаткові докази по справі.

Представника позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

09.10.2015 р. між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інрезерв" укладено договір добровільного страхування майна № 15/М-0052, відповідно до якого предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майна.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з 0 год. 00 хв. 01.01.2016 та діє до 24 год. 00 хв. 31.12.2018. Строк дії договору складає 36 місяців.

Страховий платіж - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором (3.11.).

Відповідно до п. 3.11 договору, страховий платіж у сумі 19 674 598,48 грн. сплачено позивачем на поточний рахунок відповідача у повному обсязі, що копією меморіального ордеру № 105464 від 20.11.2015 р.

31.12.2015 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої в зв'язку із виключенням майна зі списку застрахованого та страхуванням товарно-матеріальних цінностей (додаток 2), сторони домовились додаток 1 до договору викласти в новій редакції, згідно з додатком 1.2. до цієї додаткової угоди, та доповнити перелік застрахваного майна, згідно з додатком 2 до цієї додаткової угоди.

Згідно п. 3.11 договору (із змінами та доповненнями), загальний страховий платіж за цим договором становить 19 672 675,74 грн. і має бути сплачений страхувальником на поточний рахунок страховика.

У зв'язку із зміною переліку застрахованого майна змінився загальний розмір страхової суми та розмір страхового платежу, тому приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інрезерв" повернуло страхувальнику надлишок страхового платежу в розмірі 1 922,74 грн.

В подальшому 29 квітня 2016 року між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інрезерв" укладено додаткову угоду № 3 до договору добровільного страхування майна № 15/М-0052 від 09.10.2015 р., відповідно до якої в зв'язку із виключенням зі списку застрахованого майна (додаток 1.1.) та страхуванням нерухомого майна (додаток 1.2.), товарно-матеріальних цінностей (додаток 1.3.). сторони домовились:

- додаток 1 до договору викласти в новій редакції, згідно з додатком 2 до цієї додаткової угоди,

- додаток 2 до договору викласти в новій редакції, згідно з додатком 3 до цієї додаткової угоди.

Пунктом 3.9. договору (із змінами та доповненнями) встановлено, що загальний розмір страхової суми за цим договором страхування встановлюється за згодою сторін у національній валюті України і складає 132 679 837, 31 грн.

Відповідно до п. 3.11. договору (із змінами та доповненнями) загальний страховий платіж за цим договором становить 19 599 015,20 грн. і має бути сплачений страхувальником на поточний рахунок страховика.

Згідно з п. 3. додаткової угоди № 3 від 29.04.2016 р. до договору добровільного страхування майна № 15/М-0052 від 09.10.2015 р., враховуючи вищевикладене та фактично сплачену суму страхового платежів розмірі 19 672 675,74 грн, страховик зобов'язується повернути страхувальнику надлишок страхового платежу в розмірі 73 660,54 грн. в строк до 01.08.2016 р. на поточний рахунок страхувальника, визначений у п. 7 цієї додаткової угоди.

В матеріалах справи відсутні докази щодо повернення страховиком страхувальнику надлишку страхового платежу в розмірі 73 660,54 грн. в строк до 01.08.2016 р.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із листом вих. № 17/3 від 24.01.2017 р. щодо виконання страховиком умов договору страхування майна, відповідно до якого просив повернути надлишок страхового платежу в розмірі 73 660,54 грн. в термін до 31.01.2017 р., отриманий останнім 16.02.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 3 015.

Відповідач вимогу не виконав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості по поверненню надлишку страхового платежу за додатковою угодою № 3 від 29.04.2016 р.до договору добровільного страхування майна № 15/М-0052 від 09.10.2015 р. в розмірі 73 660,54 грн., належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь індекс інфляції в сумі 6 924,09 грн. та 3% річних в розмірі 1 380,38 грн. за період з 02.08.2016 р. по 17.3.2017 р.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Вимога позивача щодо стягнення індексу інфляції в розмірі 6 924,09 грн. та 3% річних в розмірі 1380,38 грн. за період прострочення вказаний в розрахунку є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інрезерв" (01014, м. Київ, вул. Мічуріна, буд. 4, ) на користь публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провул. Шевченка, 12, ) заборгованість по поверненню надлишку страхового платежу в розмірі 73 660 (сімдесят три тисячі шістсот шістдесят) грн. 54 коп., індекс інфляції в розмірі 6 924 (шість тисяч дев'ятсот двадцять чотири) грн.. 09 коп., 3 % річних в розмірі 1 380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн.. 38 коп. та судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 20.06.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий