ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа № 922/4461/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.,

за участю секретаря судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (особисто);

відповідача - Василенко Н.К., довіреність від 02 березня 2017 року; Парфило І.В., довіреність від 02 березня 2017 року;

та запрошеного в порядку статті 30 Господарського процесуального кодексу України колишнього директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" (вх.№ 3767 Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 22 лютого 2017 року у справі № 922/4461/16

за позовом СПД ФО ОСОБА_1;

до Приватного АТ "Верифікаційні проекти";

про стягнення 531 335,00 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22 лютого 2017 року у справі № 922/4461/16 (суддя Добреля Н.С.) позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 4, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61118, АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) заборгованість за надану правову допомогу за період 23 червня 2015 року по 29 липня 2016 року в сумі 288 610,00 грн, штраф 100% від ціни договору в розмірі 242 725,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 970,03 грн.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У скарзі з посиланням на неправомірність, необґрунтованість та невідповідність нормам матеріального і процесуального права рішення господарського суду Харківської області від 22 лютого 2017 року у даній справі просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10 квітня 2017 року апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду.

17 травня 2017 року СПД ФО Ушаков ОСОБА_1 подав заяву (вх.№5120 від 17.05.2017 року) про відвід всьому складу суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року у задоволенні заяви СПД ФО ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Россолова В.В., судді Гетьмана Р.А., судді Тихого П.В. (вх.№5119) відмовлено.

30 травня 2017 року від СПД ФО ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 17 травня 2017 року надійшов витяг із Адвокатського досьє на підзахисну особу - Приватне АТ "Верифікаційні проекти" (вх.№5670), який був долучений до матеріалів справи.

31 травня 2017 року від Приватного АТ "Верифікаційні проекти" надійшли додактові документів до матеріалів справи (вх.№5710), які долучені судом до матеріалів справи, втім не приймаються до розгляду, оскільки є новими доказами, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції; клопотання про призначення технічної експертизи документів (вх.№5711), додаткові письмові пояснення (вх.№5712).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31 травня 2017 року в порядку статті 30 Господарського процесуального кодексу України викликано у судове засідання для дачі пояснень колишнього директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4, та нинішнього генерального директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7

07 червня 2017 рокуСПД ФО Ушаковим ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№5965).

07 червня 2017 року від Приватного АТ "Верифікаційні проекти" надійшло уточнене клопотання про призначення експертизи (вх.№5957) та клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх.№5958).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07 червня 2017 року задоволено клопотання Приватного АТ "Верифікаційні проекти" про продовження строку розгляду апеляційної скарги на 15 днів; продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів; задоволено клопотання СПД ФО ОСОБА_1 та Приватного АТ "Верифікаційні проекти" про відкладення розгляду справи; повторно викликано у судове засідання для дачі пояснень колишнього директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4, та нинішнього генерального директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7 Представнику відповідача забезпечити явку вказаних осіб; запропоновано СПД ФО Ушакову ОСОБА_1 надати для огляду у судовому засіданні оригінал договору №8 від 23 червня 2015 року та №8/1 від 24 червня 2016 року.

У судове засідання, яке відбулось 08 червня 2017 року, з'явились належні представники сторін та колишній директор Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4

На початку судового засідання судом встановлено, що 08 червня 2017 року від СПД ФО Ушаков ОСОБА_1 надійшла заяву (вх.№618 від 18.06.2017 року) про відвід всьому складу суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08 червня 2017 року у задоволенні заяви СПД ФО ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Россолова В.В., судді Гетьмана Р.А., судді Тихого П.В. (вх.№6018) відмовлено.

Після цього, СПД ФО Ушаковим ОСОБА_1 в усній формі заявлено про відвід всьому складу суду з підстав недослідження судом наявності повноважень у осіб Василенко Н.К., та Парфило І.В. на представництво інтересів Приватного АТ "Верифікаційні проекти" в даній справі.

Виходячи з того, що за імперативним приписом частини четвертої статті 20 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен заявлятись у письмовій формі (пункт 1.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції") судом було запропоновано позивачеві викласти відвід у письмовій формі у зв'язку з чим оголошено перерву в розгляді спору.

Проте відповідним правом СПД ФО Ушаков ОСОБА_1 не скористався, викладену у письмовій формі заяву про відвід суду не надав, мотивуючи це технічною неспроможністю та відсутністю нормативної бази для складання тексту заяви.

У відповідності до статті 20 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

З огляду на наявність в матеріалах справи довіреності на представництво інтересів Приватного АТ "Верифікаційні проекти", виданої Василенко Н.К. та Парфило І.В. ще з моменту порушення апеляційного провадження у справі, а відтак обізнаності заявника з підставами відводу до початку судового засідання, позивачем порушено правила подання заяви про відвід суду, оскільки не дотримано правила подання такої заяви, визначених статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, а саме, подачі заяви до початку розгляду справи та у письмовій формі.

Крім того задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в частині першій статті 20 Господарського процесуального кодексу України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують (пункт 1.2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Слід розцінювати як зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами, зокрема, подання ним другої і наступних заяв про відвід судді (суддів) господарських судів з одних і тих самих підстав (у тому числі з викладенням відповідної заяви в іншій стилістичній формі), або, хоча й з інших підстав, ніж у первісній заяві, але з таких, що з урахуванням обставин справи були або мали бути відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, і, отже, повинні були зазначатися саме в ній (пункт 1.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оскільки обставини представництва (дослідження повноважень у осіб Василенко Н.К. та Парфило І.В. на представництво у суді інтересів відповідача) були та мали бути відомі заявникові під час подання ним первісної заяви про відвід суду від 08 червня 2017 року подання позивачем другої заяви про відвід суду колегія суддів розцінює, як зловживання учасником судового процесу свої правами.

Виходячи з того, що СПД ФО Ушаковим ОСОБА_1 при оголошенні в усній формі заяви про відвід колегії суддів було:

-порушено правила подання такої заяви, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України,

-у відповідності до пункту 1.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" заява своїм змістом розцінюється судом як зловживання учасником судового процесу свої правами,

колегія суддів дійшла до висновку, що остання не підлягає розгляду.

08 червня 2017 року від Приватного АТ "Верифікаційні проекти" надійшли: заява щодо неможливості явки у судове засідання нинішнього генерального директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7 у зв'язку з його перебування за межами території України (вх.№5985) та клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх.№6024 ), які долучені до матеріалів справи.

Одночасно стороною подано письмові пояснення нинішнього генерального директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7 з приводу обставин укладення договору №8/1 від 24 червня 2016 року. Виходячи з принципу безпосередності в доказуванні у господарській справі, який передбачає, що суд при розгляді справи повинен, як правило, сприймати докази у справі з першоджерел, особистої неявки ОСОБА_7 у судове засідання, для підтвердження викладеної позиції, письмові пояснення не приймаються до розгляду колегією суддів.

Розглядаючи уточнене клопотання Приватного АТ "Верифікаційні проекти" про призначення експертизи (вх.№5957) колегія суддів встановила наступне.

Звертаючись з даним клопотанням Приватне АТ "Верифікаційні проекти" просить суд

1)призначити у господарській справі №922/4461/16 технічну експертизу документів, на вирішення якої поставити наступні запитання:

-В один чи різні періоди часу виконано підпис від імені ОСОБА_7 в акті звіряння взаєморозрахунків від 01 серпня 2016 року та нанесено текст акту на папір?

-У якій послідовності виконувались реквізити акту звіряння взаєморозрахунків від 01 серпня 2016 року підпис ОСОБА_7 та текст документа?

-В один чи різні періоди часу виконано підпис від імені ОСОБА_7 в актах прийому-передачі послуг від 30.06.2016, 29.07.2016 та нанесено текст актів на папір?

-У якій послідовності виконувались реквізити актів прийому-передачі послуг від 30.06.2016, 29.07.2016 підпис ОСОБА_7 та текст документа?

2)Призначити у господарській справі №922/4461/16 почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:

-Чи виконано підпис від імені ОСОБА_8 в договорі про надання правової допомоги від 23.06.2015 тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою;

-Чи виконано підпис від імені ОСОБА_8 в актах прийому передачі послуг від 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, 29.01.2016, 29.02.2016 тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (постанова Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23 березня 2012 року).

З поданої відповідачем заяви та пояснень сторони вбачається, що необхідність призначення технічної експертизи аргументується заявником припущенням щодо можливої передачі СПД ФО Ушакову ОСОБА_1 чистих аркушів паперу з підписом та печаткою Приватного АТ "Верифікаційні проекти", на яких позивачем в одноособовому порядку міг бути складений договір №8/1 від 24 червня 2016 року та інша документація на підтвердження виконання даного правочину.

Втім, виходячи із мети судової експертизи, остання призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, тобто підтвердження або спростування заявлених стороною матеріально-правових фактів.

Перевірка будь-яких припущень сторони не може бути передумовою призначення судової експертизи.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення клопотання в даній частині та призначення судової експертизи.

З приводу клопотання відповідача в частині призначення технічної експертизи документів колегія суддів зазначає наступне.

Необхідність призначення даної експертизи мотивується заявником фактичним не укладенням колишнім директором Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4 договору про надання правової допомоги від 23.06.2015 №8 та не підписанням актів прийому-передачі послуг 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, 29.01.2016, 29.02.2016.

Втім суд зазначає, що обставини волевиявлення Приватного АТ "Верифікаційні проекти" при укладенні договору про надання правової допомоги від 23.06.2015 №8 та його виконання з боку позивача можуть бути встановлені на підставі інших доказів, а саме Акту звіряння взаєморозрахунків від 01 серпня 2016 року, що виключає необхідність призначення почеркознавчої експертизи, а відтак і задоволення клопотання в даній частині.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини спору.

Між СПД ФО Ушаковим ОСОБА_1 (Адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (Клієнт) в особі генерального директора ОСОБА_4, було укладено Договір про надання правової допомоги №8 від 23 червня 2015 року, відповідно до предмету якого Адвокат, в обсязі та на умовах визначених цим Договором, зобов'язався надавати Клієнту правову допомогу щодо здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в кримінальному провадженні; представництво інтересів Клієнта в кримінальному провадженні або під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів Клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; надання інших видів правової допомоги, не заборонених законом, а Клієнт, за виконані Адвокатом дії по наданню правової допомоги, зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) та фактичні витрати, пов'язані з виконанням цього Договору.

Також, між СПД ФО Ушаковим ОСОБА_1 (Адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (Клієнт) в особі генерального директора ОСОБА_7, було укладено Договір про надання правової допомоги №8/1 від 24 червня 2016 року, відповідно до предмету якого Адвокат, в обсязі та на умовах визначених цим Договором, зобов'язався надавати Клієнту правову допомогу щодо здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в кримінальному провадженні; представництво інтересів Клієнта в кримінальному провадженні або під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів Клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; надання інших видів правової допомоги, не заборонених законом, а Клієнт, за виконані Адвокатом дії по наданню правової допомоги, зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) та фактичні витрати, пов'язані з виконанням цього Договору.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним на виконання Договору №8 та Договору №8/1 в період з 23.06.2015 року по 29.07.2016 року було надано відповідачу послуги з надання правової допомоги на загальну суму 288 610,00 грн., що підтверджується Актами прийому-передачі послуг від 30 червня 2015 року, від 31 липня 2015 року, від 31 серпня 2015 року, від 30 вересня 2015 року, від 31 жовтня 2015 року, від 30 листопада 2015 року, від 31 грудня 2015 року, від 29 січня 2016 року, від 29 лютого 2016 року, від 31 березня 2016 року, від 30 квітня 2016 року, від 31 травня 2016 року, від 30 червня 2016 року та від 31 липня 2016 року (Том 1, арк. с. 142-155).

В свою чергу в порушення умов Договору №8 та Договору №8/1 відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, зокрема, за надання правової допомоги щомісяця не пізніше кожного шостого числа наступного місяця не сплатив гонорар (винагороду) та фактичні витрати в розмірі 288 610,00 грн. Крім того, в порушення умов вищевказаних Договір (пп. 5.6. п. 5), відповідач, без залучення Адвоката, 15 вересня 2015 року та 03 листопада 2015 року допустив на підприємство правоохоронні органи з питань, що стосуються предмету договору про надання правової допомоги №8 від 23 червня 2015 року, що передбачає сплату штрафу в розмірі 242 725,00 грн. не пізніше шостого числа наступного місяця, в якому стався зазначений у даному пунктів випадок.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

З огляду на доведеність та фактичність позовних вимог суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.

Не погоджуючись з позицією місцевого господарського суду відповідач в апеляційній скарзі наголошує на:

-непідписанні з боку відповідача договорів, що є предметом стягнення, а також документації на підтвердження виконання юридичних послуг позивачем;

-необґрунтованості розміру адвокатського гонорару та ненаданні позивачем клієнтського досьє;

-неукладеності з боку відповідача договорів, що є предметом стягнення, а також документації на підтвердження виконання юридичних послуг позивачем;

-неправомірності стягнення штрафу в розмірі 242 725,00 грн штрафу в порядку пп. 5.6. п. 5 договору, оскільки відповідне положення договору суперечить приписам законодавства, сповіщення адвоката під час проведення перевірки відповідача не є обов'язком клієнта, а також відсутні докази проведення перевірки на підприємстві позивача;

-винесенні судового рішення за відсутності представника відповідача, неповідомленого належним чином про час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі нормам законодавства зважаючи на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прийняття спірного рішення відбулось за відсутності відповідача, неповідомленого належним чином про час та місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 21 лютого 2017 року, в яке представник відповідача не з'явився (Том 1, а.с.160-162) було оголошено перерву до 22 лютого 2017 року об 11 годині 00 хвилин. Жодних дій, спрямованих на сповіщення відповідача стосовно дати продовження судового засідання, з боку суду не було реалізовано.

У судове засідання, яке відбулось 22 лютого 2017 року та в якому було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, представник відповідача не з'явився, що підтверджується протоколом судового засідання (Том 1, а.с.170-172).

Відповідно до п. п. 3.9, 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи на час прийняття рішення в матеріалах справи були відсутні будь-які докази обізнаності відповідача про час і місце засідання суду.

В даному випадку, місцевий господарський суд оголошуючи перерву у судовому засіданні 21 лютого 2017 року, не здійснив повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом надсилання стороні телефонограми, передбачене пунктом 3.9.1-1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". При цьому під час розгляду позовної заяви суд повинен виходити з приорітету права особи на безпосередню участь у судовому засіданні, а не обмеженості строку розгляду справи.

Згідно до пункту 2 частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо, зокрема, справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

У п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що порушення норм процесуального права, зазначені у п. 1-7 ч. 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з пунктом 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України приймає нове рішення.

Оскільки місцевий господарський суд 28 лютого 2017 року розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином щодо часу та місця проведення судового засідання, в силу приписів статті 104 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасування, а спір вирішенню по суті на стадії апеляційного провадження по справі.

Здійснюючи розгляд спору по суті колегія суддів встановила, що 23 червня 2015 року та між СПД ФО Ушаковим ОСОБА_1 (Адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (Клієнт) в особі генерального директора ОСОБА_4, було укладено Договір про надання правової допомоги №8, відповідно до предмету якого Адвокат, в обсязі та на умовах визначених цим Договором, зобов'язався надавати Клієнту правову допомогу щодо здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в кримінальному провадженні; представництво інтересів Клієнта в кримінальному провадженні або під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів Клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; надання інших видів правової допомоги, не заборонених законом, а Клієнт, за виконані Адвокатом дії по наданню правової допомоги, зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) та фактичні витрати, пов'язані з виконанням цього Договору.

24 червня 2016 року між СПД ФО Ушаковим ОСОБА_1 (Адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (Клієнт) в особі генерального директора ОСОБА_7, було укладено Договір про надання правової допомоги №8/1, відповідно до предмету якого Адвокат, в обсязі та на умовах визначених цим Договором, зобов'язався надавати Клієнту правову допомогу щодо здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в кримінальному провадженні; представництво інтересів Клієнта в кримінальному провадженні або під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів Клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; надання інших видів правової допомоги, не заборонених законом, а Клієнт, за виконані Адвокатом дії по наданню правової допомоги, зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) та фактичні витрати, пов'язані з виконанням цього Договору.

Зміст вказаних договорів є аналогічним.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно приписів статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до пункту 2.1. договорів, Адвокат зобов'язується, зокрема, щомісяця складати та підписувати акти прийому-передачі послуг, а також скласти та підписати акт прийому-передачі послуг, після закінчення строку дії договору, його дострокового припинення за взаємною згодою Сторін чи розірвання на вимогу однієї з Сторін.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту пункту 2.4. Договорів вбачається, що Клієнт зобов'язаний сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених цим Договором; щомісяця підписувати акти прийому-передачі послуг не пізніше наступного дня від його отримання, дня закінчення строку дії Договору, його дострокового припинення за взаємною згодою Сторін чи розірвання на вимогу однієї з Сторін.

Розділом 3 Договорів сторони погодили ціну Договору та порядок розрахунків.

Положеннями пункту 3.1. передбачено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 665,00 грн за кожну добу в період дії цього Договору. Загальна сума (ціна) договору складає 242 725,00 грн. Сторони визначили, що розмір гонорару Адвоката не можу бути меншим ніж 250 гривень за одну людино-годину надання Адвокатом правової допомоги за цим Договором та меншим ніж 20615,00 грн на місяць в період дії Договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання Договору №8 та Договору №8/1 надано відповідачу послуги, що підтверджується Актами прийому-передачі послуг від 30 червня 2015 року, від 31 липня 2015 року, від 31 серпня 2015 року, від 30 вересня 2015 року, від 31 жовтня 2015 року, від 30 листопада 2015 року, від 31 грудня 2015 року, від 29 січня 2016 року, від 29 лютого 2016 року, від 31 березня 2016 року, від 30 квітня 2016 року, від 31 травня 2016 року, від 30 червня 2016 року та від 31 липня 2016 року, які містять відомості щодо особи надання та особи отримання юридичних послуг; дати складання, кількості годин надання адвокатом юридичних послуг.

Щодо актів прийому-передачі послуг від 31 березня 2016 року, від 30 квітня 2016 року та від 31 травня 2016 року, то суд зазначає, що відповідні акти підписані лише зі сторони позивача.

Як пояснив позивач, ним особисто було надано акти директору Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7, але з невідомих причин останній їх підписаними не повернув; претензій з цього приводу не висував.

Поряд з цим матеріали справи містять Акт звіряння розрахунків від 01 серпня 2016 року (Том 1, а. с. 141), як додаток до Договору №8 та Договору №8/1, в якому зазначено, що загальна заборгованість Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" за надану правову допомогу становить 288610,00 грн, в тому числі за послуги надані в березні 2016 року, квітні 2016 року та травні 2016 року.

В даному акті директор Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7 визнав, що в березні 2016 року адвокатом ОСОБА_1 було надано правову допомогу на суму 20615,00 грн, квітні 2016 року на суму 20615,00 грн та травні 2016 року на суму 20615,00 грн.

Даний акт звірки підписано з боку Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" директором ОСОБА_7 та скріплено печаткою підприємства.

За змістом пункту 2.1 договорів, акти наданих послуг є свідченням надання адвокатом ОСОБА_1 правової допомоги відповідачеві.

За таких обставин позивачем підтверджено належними та допустимими доказами як сам факт виконання умов Договорів № 8 та №8/1, так і об'єм та вартість наданих послуг.

При цьому відсутність підпису в Актах від березня 2016 року, квітня 2016 року та травня 2016 року не є свідченням невиконання умов договору за даний період, оскільки належне надання таких послуг підтверджено Акт звіряння розрахунків від 01 серпня 2016 року за підписом директора Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7

Більш того, з аналізу пункту 3.1 договору, вбачається, що останній є абонентським, що передбачає отримання адвокатом фіксованого платіжу в розмірі не менше ніж 20615,00 грн на місяць, незалежно від об'єму наданих юридичних послуг.

Таким чином, протягом дії договорів клієнт мав обов'язок щомісячної виплати позивачеві фіксованого платіжу в розмірі не менше ніж 20615,00 грн на місяць незалежно від об'єму наданих юридичних послуг та підписання сторонами акту наданих послуг.

Крім того з наданого позивачем на виконання вимог ухвали витягу із Адвокатського досьє на підзахисну особу Приватне АТ "Верифікаційні проекти" з визначенням виду правової допомоги та витраченого робочого часу (Том 2, а.с.55-57) вбачається, що у березні 2016 року було витрачено 56 годин робочого часу з переліком наданих відповідачеві юридичних послуг (Том 1, а.с.56), у квітні 2016 року було витрачено 59 годин робочого часу з переліком наданих відповідачеві юридичних послуг (Том 1, а.с.56), у травні 2016 року було витрачено 89 годин робочого часу з переліком наданих відповідачеві юридичних послуг (Том 1, а.с.56).

З приводу доводів відповідачів стосовно неукладеності Договорів № 8 та №8/1 суд зазначає наступне.

В статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що правомірно породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Отже, у разі неспростування презумпції правомірності Договору № 8 від 23 червня 2015 у справі, що переглядається, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню (аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-232цс16).

Пояснення представників відповідача та колишнього директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4 з приводу неукладеності з боку ОСОБА_7 договору №8/1 від 24 червня 2016 року, а також документації на підтвердження виконання юридичних послуг позивачем, з підстав фактичної передачі адвокату лише чистих аркушів паперу з підписами та печаткою підприємства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така обставина як у визначеному порядку, так і особисто з боку посадової особи ОСОБА_7 є непідтвердженою. Так, при вирішенні питання чи мало місце певна дія особи суд не може керуватися поясненнями третіх осіб, не підтверджених особисто такими фігурантами. Суд звертає увагу, що відповідно до пояснень представників відповідача та особисто ОСОБА_4 між СПД ФО ОСОБА_1 та директором Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_7 існували ділові стосунки та був укладений договір про надання правової допомоги на території Белгородської області. Доводи представників відповідача та письмових пояснень ОСОБА_7 щодо неукладеності Договору №8/1 є виключно припущенням сторін та не носить достеменного характеру. Варто враховувати, що у разі добровільної передачі посадовою особою підприємства іншій особі зразку підпису та печатки юридичної особи, остання несе всі ризики їх використання отримуючою особою.

При цьому порушення порядку складання документів не є свідченням відсутності волевиявлення сторони на виконання юридично значимих дій.

Доводи представників Приватного АТ "Верифікаційні проекти" та пояснення колишнього директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4 з приводу непідписання Договору про надання правової допомоги №8 не впливають на питання дійсності даної угоди, оскільки директором Приватного АТ "Верифікаційні проекти" на підставі Акту звіряння розрахунків від 01 серпня 2016 року (Том 1, а. с. 141), в порядку статті 241 Цивільного кодексу України, було схвалено та визнано отримання від адвоката ОСОБА_1 правової допомоги починаючи з червня 2015 року.

Окремо судом приймається до уваги, що пояснення колишнього директора Приватного АТ "Верифікаційні проекти" ОСОБА_4 з приводу не підписання Договору про надання правової допомоги №8 та актів наданих послуг, не є беззаперечними, не носять абсолютного характеру, оскільки, як заявлено останньою, вона є колишнім керівником Приватного АТ "Верифікаційні проекти", перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_7, та повністю погоджується з позицією представників відповідача. Вказані обставини в сукупності викликають у суду сумніви стосовно неупередженості даної особи.

Оскільки відповідачем не надано жодних доказів оплати послуг позивача за Договором про надання правової допомоги №8 та №8/1, а позивачем доведено факт надання адвокатських послуг за вказаними угодами, Приватне АТ "Верифікаційні проекти" має обов'язок з виплати 288 610,00 грн позивачеві.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати в повному обсязі заборгованості за Договором № 8 від 23 червня 2015 року та №8/1 від 24 червня 2016 року не надав, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надану позивачем правову допомогу за період з 23 червня 2015 року по 29 липня 2016 року в сумі 288 610,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

У сукупності досліджуваних доказів та фактичних обставин справи, враховуючи чинність Договорів №8 та №8/1, той факт, що відповідач не ставить питання недійсності даних правочинів, не звертається із зустрічних позовом з такою вимогою, з огляду на акти прийому-передачі послуг та Акт звіряння розрахунків від 01 серпня 2016 року (Том 1, а. с. 141), як схвалення юридичною особою в порядку статті 241 Цивільного кодексу України факту отримання послуг від СПД ФО ОСОБА_1 за Договором про надання правової допомоги №8, позивачем доведено факт укладеності договорів та його фактичного виконання, як підстави для стягнення заборгованості в розмірі 288 610,00 грн.

В той же час зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявляється до стягнення також 242 725,00 грн штрафу в порядку пункту 5.6. Договору №8 та №8/1.

У відповідності до вимог пункту 5.6. Договору №8 та №8/1, Клієнт, який без залучення Адвоката допустив правоохоронні, контролюючі та інші органи державної влади (законодавчої, виконавчої, судової) до перевірки, нагляду або інших форм контролю, що стосуються питань господарської діяльності Клієнта чи інших щодо предмету цього Договору питань, сплачує Адвокату штраф 100% від ціни договору зазначеної в п. 3.1. за кожний зазначений в цьому пункті випадок, не пізніше шостого числа наступного місяця, в якому стався зазначений у даному пунктів випадок.

З пояснень СПД ФО ОСОБА_1 вбачається, що підставою для нарахування штрафу в порядку пункту 5.6. Договору слугувало проведення органами досудового розслідування в межах справи №640/8231/14-к обшуку в приміщенні Приватного АТ "Верифікаційні проекти" без його участі .

Стосовно правомірності закріплення такого штрафу колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до частини 5 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Приписами статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Конституція України в статті 59 проголосила найважливішу соціальну функцію адвокатури - забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права. При цьому вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

У відповідності до статті 8 Правил адвокатської етики у межах дотримання принципу законності адвокат зобов'язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів перед своїми власними інтересами, інтересами колег, партнерів, співробітників, законних представників клієнтів або їх опікунів, піклувальників та інших осіб, а також перед будь-якими іншими міркуваннями; Адвокат повинен поважати свободу вибору клієнтом захисника, представника чи особи, яка надає йому правову допомогу, і ні до прийняття доручення, ні в процесі його виконання не вчиняти перешкод у реалізації цієї свободи.

Принцип вільного волевиявлення під час отримання правничої допомоги передбачає свободу у виборі особи захисника та форми захисту. Особа не може бути примушена до отримання як певних видів і об'ємів адвокатських послуг, так і до конкретної особи захисника (адвоката).

Відповідні права та обов'язки адвоката знайшли своє відображення в межах Договору №8 та №8/1, в частині предмета договору (Розділ 1), прав та обов'язків сторін (Розділ 2), зводячи зміст правової допомоги до виконання доручень клієнта.

Таким чином, покладення на особу Клієнта штафних санкцій за відмову останньої від отримання послуг адвоката суперечить змісту статті 59 Конституції України, частини 5 статті 27 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" носить дискримінаційний характер, у зв'язку чим пункт 5.6. Договору №8 та №8/1 не може бути підставою для стягнення штрафу.

При цьому як вірно зазначене відповідачем зміст Договорів №8 та №8/1 не передбачає обов'язок Приватного АТ "Верифікаційні проекти" щодо залучення (сповіщення) адвоката під час проведення перевірки правоохоронними, контролюючими органами та іншими органами державної влади підприємства відповідача.

Відтак, по суті в межах пункту 5.6. Договору №8 та №8/1 встановлено не штрафну санкцію за неналежне виконання зобов'язання, а сформовано нове зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з статтею 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Аналіз цитованих норм закону свідчить про те, що встановлення штрафних санкцій сторонами, можливе лише за невиконання або неналежне виконання сторонами господарських зобов'язань, взятих на себе договором.

Встановлення ж штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, яке не передбачене договором, явно суперечить чинному законодавству і відповідно є незаконним.

Оскільки сторонами договору не було встановлено обов'язок Приватного АТ "Верифікаційні проекти" щодо залучення (сповіщення) адвоката під час проведення перевірки правоохоронними, контролюючими органами та іншими органами державної влади підприємства відповідача, покладення на особу клієнта штрафних санкцій за невиконання зобов'язання, яке не передбачене договором, суперечить чинному законодавству.

Поряд з цим за приписами статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, норми Кримінально-процесуального кодексу України визначаються допуск органів досудового розслідування до приміщення в якому передбачається проведення обшуку, як обов'язок власника або орендаря такого приміщення.

Виходячи з того, що відповідач не наділений правом не допускати органи досудового розслідування до власного приміщення в діях Приватного АТ "Верифікаційні проекти" відсутня вина, як обов'язкового елементу притягнення особи до відповідальності та безпосередньо сплату нею штрафних санкцій.

Враховуючи все вищенаведене колегія суддів дійла до висновку про неможливість застосування пункту 5.6. Договору, а відтак і неправомірності позовних в частині стягнення 242 725,00 грн штрафу, у звязку з чим позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Оскільки судом першої інстанції здійснено порушення частини 2, п. 2 ч. 3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, спірне рішення підлягає скасуванню. При цьому, підлягають задоволенню позовні вимоги лише в частині стягнення суми основого боргу в розмірі 288 610,00 грн, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного АТ "Верифікаційні проекти" пілягає частковому задоволенню.

За змістом пункту 10 частини 2 статті 105 ГПК України у постанові апеляційного господарського суду має бути зазначено, зокрема, новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають перерахуванню.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви СПД ФО ОСОБА_1 було сплачено 7970,03 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією №290 від 22 грудня 2016 року (Том 1, а.с.8).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 288 610,00 грн, з боку відповідача підлягає відшкодуванню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3621,19 грн.

При поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено 8767,03 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № від 15 березня 2017 року (Том 2, а.с.11).

З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги з боку позивача підлягає відшкодуванню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4032,83 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 2 ч. 3 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 22 лютого 2017 року у справі № 922/4461/16 скасувати повністю.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 4, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61118, АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) заборгованість в сумі 288 610,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 4, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61118, АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3621,19 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61118, АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 4, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4032,83 грн.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 червня 2017 року.

Головуючий суддя В.В.Россолов

Суддя Р.А.Гетьман

Суддя П.В.Тихий