ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа № 917/55/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №2-403 від 28.12.2016)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність №19/1898 від 10.06.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз», м. Кременчук, Полтавська область (вх. №1204 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2017 у справі № 917/55/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз», м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення 8713860,67 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.03.2017 по справі № 917/55/17 (суддя Гетя Н.Г.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» (39601, Полтавська область, м. Кременчук, провулок Героїв Бресту, 46, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) заборгованість в розмірі 6551543,11 грн., пеню в розмірі 175967,06 грн., 3% річних -18853,61 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 101195,46 грн. В частині стягнення заборгованості в розмірі 1967496,89 грн. - провадження припинено на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач із даним рішенням суду в частині стягнення 4644149,62 грн. основного боргу, 175967,06 грн. пені, 18853,61 грн. 3 % річних не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення в оскаржуваній ним частині є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2017 по справі № 917/55/17 в частині стягнення 4644149,62 грн. основного боргу, 175967,06 грн. пені, 18853,61 грн. 3 % річних скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові в цій частині відмовити. Разом зі скаргою відповідач просить суд апеляційної інстанції залучити до матеріалів справи копію спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 1874/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 20.03.2017.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.05.2017 о 12:30 год.

16.05.2017 позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (вх. № 5061), в якому проти доводів скаржника заперечує, вважає рішення суду першої інстанції у даній справі законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. До відзиву на апеляційну скаргу позивачем надано розрахунок суми боргу ПАТ «Кременчукгаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» по договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015 за надані послуги балансування обсягів природного газу (липень-серпень, жовтень 2016 року) станом на 11.05.2017.

У судовому засіданні 16.05.2017 оголошено перерву до 08.06.2017 о 12:00 год.

08.06.2017 від ПАТ «Кременчукгаз» надійшли пояснення (вх. № 6035), в яких відповідач вважає безпідставними доводи позивача про те, що сплачені відповідачем кошти в сумі 6975777,32 грн. повинні бути віднесеними на погашення заборгованості за надані послуги з балансування відповідачу у липні місяці 2016 року, і ніякого впливу на стан заборгованості, що є предметом позову, не мають. Відповідач зазначає, що 18.05.2017 ним на адресу позивача був направлений лист № 05/1690 від 17.05.2017, яким чітко визначено призначення платежу стосовно здійснених відповідачем оплат на суму 6 975 777,32 грн., а саме: за послуги балансування обсягів природного газу в жовтні 2016 року за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015. Поряд з цим, відповідач зауважив, що на його думку, саме ПАТ «Полтаваобленерго», як замовник послуг з транспортування природного газу за договором постачання природного газу, повинен самостійно оплачувати послуги балансування, що надані ПАТ «Укртрансгаз», оскільки в силу пункту 4 глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи обсяги негативного місячного небалансу за липень місяць 2016 року на ПАТ «Кременчукгаз» не можуть бути покладені.

Також, відповідач надав суду клопотання про залучення письмових доказів до матеріалів справи (вх. № 6036 від 08.06.2017), в якому просить суд апеляційної інстанції залучити: копію листа ПАТ «Кременчукгаз» від 17.05.2017 № 05/1690 та відповідні докази його направлення позивачу у справі; копію довідки про обсяги використання природного газу філією Кременчуцька ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго» у липні 2016 року; копію акта прийому-передачі фактично розподілених обсягів газу № 7475 від 31.07.2016; копію розрахунку вартості послуг балансування за липень 2016 року; копію акта № 07-16--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу від 28.12.2016; копію довідки про обсяги використаного природного газу філією Кременчуцька ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго» у серпні 2016 року; копію акта прийому-передачі фактично розподілених обсягів газу № 8460 від 31.08.2016; копію акта № 08-16--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу від 28.12.2016 за серпень 2016 року; копію розрахунку вартості послуг балансування у серпні 2016 року; роздруківку рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2017 у справі № 910/21182/16; роздруківку ухвали господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі № 910/21182/16; роздруківку постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 у справі № 910/21182/16. При цьому, відповідач повідомив, що вищевказані докази не були подані до суду першої інстанції з причин, що не залежали від відповідача, а саме: пояснення, щодо віднесення сплаченої суми в розмірі 6975777,32 грн на погашення заборгованості за нібито надані послуги з балансування у липні місяці 2016 року були надані лише в суді апеляційної інстанції, внаслідок чого відповідач, під час розгляду справи у місцевому господарському суді не був поінформований про це.

Всі надані учасниками даного судового процесу письмові пояснення та надані на їх підтвердження документальні докази ретельно вивчені колегією суддів апеляційної інстанції та залучені до матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, заслухавши у судовому засіданні уповноважених представників сторін, які підтримали свої правові позиції у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз», м. Кременчук, Полтавська область (вх. №1204 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2017 у справі № 917/55/17 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних правових підстав та фактичних обставин справи.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи, 20.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Оператор, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Кременчукгаз» (Замовник, відповідач) укладено Договір транспортування природного газу № (далі - Договір, том 1 аркуші справи 12-22).

За умовами Договору, Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

У пункті 2.2. Договору сторони обумовили, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.3. Договору сторони визначили послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи;

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій;

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.

Розділом 3 Договору визначені права та обовязки сторін, зокрема:

- Оператор зобовязаний: своєчасно надавати Послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від Замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України (пункт 3.1. Договору);

- Оператор має право: користуватися іншими правами, передбаченими цим Договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання Послуг, а також для виконання обов'язків оператора газотранспортної системи (пункт 3.2. Договору);

- Замовник зобов'язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби Оператора; вчасно врегульовувати небаланси (пункт 4.1. Договору);

- Замовник має право: замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

У пункті 9.1. Договору сторони узгодили, що у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов'язаний сплатити Оператору за послуги балансування.

Відповідно до пункту 9.4. Договору, Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору (пункт 11.4. Договору).

Відповідно до пункту 17.1 Договору він набирає чинності з дня його укладання на строк до 31 грудня 2016 року.

Відповідно до наведених положень Договору та вимог чинного законодавства для ПАТ «Укртрансгаз» встановлені права та обов'язки щодо визначення у ПАТ «Кременчукгаз» наявності негативного місячного небалансу та надання ПАТ «Кременчукгаз», у зв'язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання ПАТ «Кременчукгаз» негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу газотранспортної системи в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Як свідчать матеріали справи та обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, позивач, здійснюючи права та виконуючи обов'язки передбачені Договором та Кодексом газотранспортної системи, встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу в жовтні 2016 року в обсязі 1 200,000 тис. куб. м., що не був врегульований відповідачем у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом газотранспортної системи.

Наявність негативного небалансу газу у ПАТ «Кременчукгаз» в жовтні 2016 року підтверджується тим, що відповідач до номінації у жовтні 2016 року не включав обсяги природного газу на ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства, які в свою чергу не були виділені на вказані потреби ПАТ «Кременчукгаз» й жодним постачальником природного газу. Натомість, у звіті газорозподільної компанії ПАТ «Кременчукгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу за жовтень 2016 року (далі-Звіт) було вказано про використання відповідачем в жовтні 2016 року 1 200,000 тис. куб. м. природного газу на ВТВ, при тому, що в графі «підтверджений обсяг номінацій» на вказану потребу ПАТ «Кременчукгаз» обсяги природного газу виділені не були.

Крім того, ПАТ «Кременчукгаз» в своєму Звіті за жовтень 2016 року вказав про відсутність планових обсягів природного газу на ВТВ в жовтні 2016 року, що складає 1200,000 тис. куб. м.

У зв'язку з не врегулюванням Відповідачем негативного місячного небалансу в жовтні 2016 року в обсязі 1 200,000 тис. куб. м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом, позивач, відповідно до вимог пунктів 9.1-9.5, 11.4 Договору, пункту 7 глави 3 Розділу XIV, пунктів 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування, про що був складений та направлений відповідачу односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу та рахунок, а саме: акт № 10-16--БАЛАНС від 31.10.2016 з додатком; рахунок № 10-16--БАЛАНС від 31.10.2016.

Відповідно до положень пункту 9.2. Договору позивач нарахував відповідачеві вартість послуг балансування природного газу за жовтень 2016 року в розмірі 8519040,00 грн.

Однак свої зобов'язання з оплати наданих позивачем відповідно акту послуг балансування обсягів природного газу № 10-16--БАЛАНС від 31.10.2016, відповідач не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 8519040,00 грн., яка станом на момент подачі позову у даній справі (29.12.2016) відповідачем не була сплачена.

Відповідно до пункту 13.5. Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача: вартості послуг балансування природного газу за жовтень 2016 року на загальну суму 8519040,00 грн., пені за період з 30.11.2016 по 26.12.2016 в розмірі 175967,06 грн., а також 3% річних за період з 30.11.2016 по 26.12.2016 в розмірі 18853,61 грн.

Суд першої інстанції, проаналізувавши умови Договору та норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, дійшов висновку, що відповідно до пункту 9.4. Договору та пункту 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, з моменту отримання відповідачем листа від 16.11.2016 № 15704/12 (з додатками) у ПАТ «Кременчукгаз» виникло зобов'язання здійснити оплату ПАТ «Укртрансгаз» послуг балансування на загальну суму 8519040,00 грн. у строк, що не перевищує п'яти банківських днів з моменту отримання акту.

Водночас, суд першої інстанції встановив, що відповідач у належний для цього строк надані послуги балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в жовтні 2016 року в обсязі 1 200,000 тис. куб. м. вартістю 8519040,00 грн. грн. не оплатив, чим порушив умови пункту 9.4. Договору та пункту 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу.

Під час розгляду даного спору, судом першої інстанції було зясовано, що після порушення провадження у справі, 27.01.2017 відповідачем в рахунок погашення заборгованості по Договору за послуги з балансування природного газу за жовтень 2016 року було сплачено позивачу 1967496,89 грн., що підтверджується відповідною банківською випискою (том 1 аркуш справи 43).

З урахуванням фактичних обставин справи, які свідчать про порушення відповідачем зобовязань за Договором в частині повної та своєчасної оплати вартості послуг з балансування обсягів природного газу і ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення, судом першої інстанції зроблено висновок про визнання обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з балансування природного газу в розмірі 6551543,11 грн., пені в розмірі 175967,06 грн. та 18853,61 грн. 3% річних.

Враховуючи сплату відповідачем заборгованості з балансування природного газу за жовтень 2016 року в сумі 1967496,89 грн. під час розгляду справи, і визнання даного платежу позивачем саме в рахунок погашення боргу за спірний період, суд першої інстанції дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині вимог по стягненню заборгованості в сумі 1967496,89 грн. на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України через відсутність предмету спору на день його розгляду.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вказані висновки місцевого господарського суду ґрунтуються на підтверджених матеріалами справи належних та допустимих доказах і наданих сторонами у справі поясненнях, а також жодним чином не спростовані відповідачем ні під час розгляду спору в суді першої інстанції, ні під час повторного перегляду справи в апеляційному порядку.

Виходячи із приписів статті 1 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) відповідачем та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Враховуючи правову природу та зміст укладеного між сторонами Договору на транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015, останній у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України, статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків. Спірні правовідносини регламентуються нормами Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому приписи частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу XI Кодексу газотранспортної системи замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою.

Відповідно до пункту 5 глави 1 Розділу І Кодексу газотранспортної системи:

- небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

- алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу XII Кодексу газотранспортної системи підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Як вбачається з наведених положень Кодексу газотранспортної системи, алокація здійснюється на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, та на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 Розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи.

Так, в результаті аналізу відповідних підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу, згідно яких замовник послуг на транспортування подав певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснив їх відбір з такої системи, формується алокація щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Відповідно до пунктів 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Згідно пунктів 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до пункту 7 глави 3 Розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з пунктами 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Пунктом 4.1. Договору передбачено обов'язок замовника своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих послуг; вчасно врегульовувати небаланси. У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до двадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний баланс замовника визначається відповідно до Кодексу газотранспортної системи (пункт 9.1. Договору).

В силу пункту 9.4. Договору позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру, а відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

На виконання умов Договору та положень Кодексу позивач направив на адресу відповідача акт № 10-16--БАЛАНС наданих послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016. Належні докази надсилання даного акту містяться у справі.

Частиною другою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак свої зобов'язання з оплати наданого позивачем акту наданих послуг балансування обсягів природного газу № 10-16--БАЛАНС від 31.10.2016 відповідач не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 8713860,67 грн., яка частково була ним погашена під час розгляду даної справи у суді першої інстанції в сумі 1967496,89 грн.

Докази сплати заборгованості в сумі 6551543,11 грн. у справі не містяться та відповідачем суду апеляційної інстанції також не надані.

Згідно зі статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

За практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Обсяг обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, у принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Іспанії», заява № 30544/96). Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції, порушується, лише якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах «Проніна проти України», заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що позивач не виконав вимоги пункту 3 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, відповідно до якого підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування.

Однак вказані твердження скаржника є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься акт № 10-16--БАЛАНС наданих послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016, який складений позивачем саме на основі звіту газорозподільної компанії ПАТ «Кременчукгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу за жовтень місяць 2016 року. В даному акті міститься інформація щодо наданих послуг балансування, зокрема відносно обсягу негативного небалансу та вартості послуг балансування.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що за умовами Договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015 саме на відповідача, а не будь-яку іншу особу, покладено обовязок оплачувати послуги балансування, що надані ПАТ «Укртрансгаз» по цьому Договору у 2016 році.

Посилання відповідача на лист за вих. № 05/1690 від 17.05.2017, в якому відповідач просить позивача вважати вірним призначення платежу у платіжних дорученнях від 27.01.2017 в сумі 1967496,89 грн., від 28.02.2017 в сумі 1000000,00 грн., від 28.02.2017 в сумі 1000000,00 грн., від 28.02.2017 в сумі 1370430,01 грн., від 27.03.2017 в сумі 1273719,61 грн., від 03.05.2017 в сумі 364130,81 грн., сплачених ПАТ «Кременчукгаз» за Договором на балансування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 - «за послуги балансування обсягів природного газу в жовтні 2016р. за Договором на балансування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.» є безпідставним, оскільки як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, платіж від 27.01.2017 на суму 1967496,89 грн. вже був зарахований позивачем в рахунок погашення заборгованості по Договору за послуги з балансування природного газу за жовтень 2016 року. Що стосується всіх інших зазначених у цьому листі платежів, то нормами чинного законодавства не передбачено самостійну зміну призначення платежу отримувачем коштів. Водночас, згідно умов Договору та пункту 8.3. Договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015 відповідач, як замовник послуг з транспортування газу (у тому числі послуг балансування) повинен обовязково у платіжних дорученнях вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У разі якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено, зокрема, звітного періоду, за який здійснюється оплата, то оператор послуг (позивач у справі) зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу, як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, котра виникла у попередніх періодах, що і має місце в даному спірному випадку.

Надані відповідачем документи в підтвердження сплати заборгованості в сумі 3370430,01 грн. а саме: банківська виписка, яка сформована станом на 01.03.2017, платіжне доручення № 379 від 16.02.2017 на суму 1000000,00 грн., платіжне доручення № 380 від 16.02.2017 на суму 1000000,00 грн., платіжне доручення № 377 від 15.02.2017 на суму 1370430,01 грн., колегією суддів відхиляються, оскільки дані платежі на підставі пункту 8.3. Договору були правомірно зараховані позивачем за послуги балансування обсягів природного газу, які були надані в липні 2016 року, що підтверджується наданим до відзиву на апеляційну скаргу розрахунком заборгованості.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 цього ж Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності колегія суддів апеляційної інстанції перевіривши обґрунтованість і правильність здійснених позивачем нарахувань, встановила, що заявлена до стягнення сума основного боргу не є предметом регулювання за Спільними протокольними рішеннями № 986/у від 15.02.2017, № 988/у від 15.02.2017, № 876/у від 13.02.2017, № 3705/у від 28.12.2016, № 1874/у від 20.03.2017, копії яких містяться у справі.

Крім того, грошові кошти у сумі 1273719,61 грн., які надійшли у відповідності до підписаного Спільного протокольного рішення № 1874/у, були також зараховані позивачем за надані послуги з балансування обсягів природного газу, що надавались в липні 2016 року, і цей факт відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами.

За змістом пункту 5 зазначених ОСОБА_4 протокольних рішень дані протокольні рішення є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

Таким чином, спільні протокольні рішення № № 986/у від 15.02.2017, № 988/у від 15.02.2017, № 876/у від 13.02.2017, № 3705/у від 28.12.2016, № 1874/у від 20.03.2017 не є належними доказами проведення відповідного державного фінансування послуг балансування згідно Договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 за спірний період (жовтень 2016 року).

Відповідач не підтвердив жодними доказами, що у зв'язку з підписанням ОСОБА_4 протокольних рішень № № 986/у від 15.02.2017, № 988/у від 15.02.2017, № 876/у від 13.02.2017, № 3705/у від 28.12.2016, № 1874/у від 20.03.2017 грошові кошти повинні бути зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості саме за спірний період.

Отже, доводи відповідача про те, що заборгованість за Договором транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 є погашеною і саме за спірний період шляхом підписання зазначених спільних протокольних рішень не відповідають фактичним обставинам справи.

Виходячи з наведеного є вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення 6551543,11 грн. основного боргу.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені та 3% річних, місцевий господарський суд обґрунтовано врахував, що: наявні у справі ОСОБА_4 протокольні рішення стосуються виключно джерел та порядку фінансування оплати за транспортування природного газу за Договором; жодних змін до умов Договору, зокрема, в частині строків оплати та відповідальності за прострочення, сторонами не вносилось; надані відповідачем ОСОБА_4 протокольні рішення жодним чином не змінювали та не припиняли зобов'язань сторін згідно Договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 у спірний період. Тому з урахуванням положень статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» судом першої інстанції було перевірено розрахунок заявленої позивачем до стягнення пені за період з 30.11.2016 по 26.12.2016 в розмірі 175967,06 грн. та обґрунтовано встановлено, що нарахування позивачем суми пені не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за періоди, вказані позивачем в розрахунку, даний розрахунок пені узгоджується з вимогами чинного законодавства, в звязку з чим позов в цій частині вимог правомірно задоволено у повному обсязі.

Крім того, судом першої інстанції на підставі статті 625 Цивільного кодексу України здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення 3% річних за період з 30.11.2016 по 26.12.2016 в розмірі 18853,61 грн. і також обґрунтовано встановлено, що їх нарахування є правомірним, а позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню в межах заявленої до стягнення суми.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2017 у справі № 917/55/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз», м. Кременчук, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.03.2017 у справі №917/55/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пелипенко Н.М.