ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 червня 2017 р. Справа № 902/555/17

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія", м.Київ

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля", с.Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область

про стягнення 736 323,60 грн

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 07/17 від 23.01.2017 р., паспорт серії АМ № 857554 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01.03.2002 р.

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 07/23 від 22.05.2017 р., паспорт серії АВ №354278 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 08.04.2002 р.

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" заявлено позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" про стягнення 736 323,60 грн заборгованості за договором поставки № 25/ПО2017-1 від 12.04.2017 р.

Ухвалою суду від 06.06.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/555/17 та призначено до розгляду на 20.06.2017 р.

22.06.2017 р. представником відповідача подано заяву № 55 від 21.06.2017 р. в якій останній визнає позовні вимоги про стягнення 736 323,60 грн заборгованості за договором № 25/ПО2017-1 від 12.04.2017 р.

22.06.2017 р. представником позивача супровідним листом № 17 від 21.06.2017 р. до суду подано ряд документів на виконання вимог ухвали суду від 06.06.2017 р.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

12.04.2017 р. між Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" (Продавець) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" (Покупець) укладено договір поставки № 25/ПО2017/1 (а.с. 8-11, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у встановлений строк товар, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених цим договором.

Предметом постачання по договору є засоби захисту рослин (товар) виробник, асортимент, вартість та кількість яких передбачаються в Додатках до цього договору, що є його невід'ємною частиною (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору товар постачається Продавцем в терміни та обсязі, що визначаються в Додатках до цього договору.

Поставка Товару може здійснюватися як окремими частинами (партіями) згідно кожного Додатку, укладеного до цього Договору, так і в цілому по Договору, за умови, що не будуть порушуватися терміни поставки товару, передбачені окремими Додатками до договору (п. 5.2 Договору).

Постачання здійснюється Продавцем на умовах: склад Покупця, адреса якого зазначається у відповідному додатку до договору (п. 5.3 Договору).

Відповідно до умов п. 6.1 Договору Покупець сплачує Продавцю за товар, який підлягає поставці за договором по цінам та на умовах, передбачених у Додатках до договору.

Загальна вартість товару, що поставляється за договором, становитиме сукупну вартість товару, фактично поставленого за договором, що визначається на підставі накладних (п. 6.2 Договору).

Згідно п. 6.3 Договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем у порядку та строки, що передбачаються в Додатках до договору.

Крім того відповідно п. 6.4 Договору сторони передбачають можливість проведення розрахунків (частково або повністю) за договором шляхом передачі Покупцем у розрахунок за поставлений товар векселів або авальованих векселів. У разі наміру здійснити розрахунок за отриманий товар векселем/авальованим векселем, Покупець зобов'язаний письмово повідомити про це Продавця, додавши до повідомлення копію договору аваля (для авальованих векселів), після чого сторони в обов'язковому порядку укладають додаткову угоду до договору, в якій узгоджують форму векселя, конкретні вимоги, що ставляться до векселів, порядок та строки їх передачі, перелік банків, прийнятних для Продавця (для авальованих векселів), та розраховують знижку (при умові надання знижок Продавцем).

У випадку, якщо після підписання сторонами додаткової угоди до договору та передачі товару Покупцю за ціною зі знижками, Покупець відмовляється або не може передати Продавцю вексель/авальований вексель, у строки та з дотриманням вимог, передбачених умовами додаткової угоди, підписаної між сторонами, Продавець здійснює коригування вартості переданого товару шляхом її збільшення на раніше надану знижку, а Покупець зобов'язаний оплатити таку вартість товару.

Відповідно п.п. 7.1, 7.2 товар повинен бути затарений і спакований таким чином, щоб не допустити псування та/або знищення його на період постачання до прийняття товару Покупцем. Вартість тари та пакування входить до ціни товару.

Передача-приймання товару здійснюється в пункті поставки (п. 8.1 Договору).

Згідно п. 8.2 Договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в наступному порядку: по кількості (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в накладних; по якості - відповідно до якості, вказаній сертифікаті якості виробника товару.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами взятих на себе обов'язків по договору (п. 9.1 Договору).

13.04.2017 р. між сторонами підписано Додатки № 1, № 2, № 3, № 4 та специфікації відповідно до яких визначається ціна товару та порядок розрахунків (а.с. 12-19, т. 1).

Відповідно до змісту Додатків № 1, № 2, № 3, № 4 та специфікацій Продавець зобов'язується продати, а Покупець оплатити товар на загальну суму 432 880,56 грн (107 146,37 грн + 176 632,99 грн + 83 724,48 грн + 65 376,72 грн).

Поставка товару за додатками здійснюється в строк до 01.05.2017 р., на умовах склад Покупця, що знаходиться за адресою с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область.

Крім того, 19.05.2017 р. сторонами підписано Додатки № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10 та специфікації до них, в яких визначається ціна товару та порядок розрахунків (а.с. 20-31, т. 1).

Відповідно до змісту Додатків № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10 та специфікацій Продавець зобов'язується продати, а Покупець оплатити товар на загальну суму 303 443,04 грн (65 650,20 грн + 79 824,96 грн + 20 202,00 грн + 73 793,28 грн + 55 030,80 грн + 8 941,80 грн).

Покупець зобов'язується повністю сплатити Продавцю 100 % від вартості товару, вказаної в накладних на товар, не пізніше 25.05.2017 р.

На виконання умов договору поставки № 25/ПО2017/1 від 12.04.2017 р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 736 323,60 грн, що підтверджується накладними № 25/ПО2017-1 від 13.04.2017 р. на суму 432 880,56 грн та № 25/ПО2017-2 від 19.05.2017 р. на суму 303 443,04 грн (а.с. 32-33, т. 1).

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар за договором поставки № 25/ПО2017/1 від 12.04.2017 р. в добровільному порядку спонукала позивача звернутись з даним позовом до суду.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту укладення сторонами Договору поставки № 25/ПО2017-1 від 12.04.2017 р. між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З врахуванням наведеного вище вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за переданий товар в сумі 736 323, 60 грн є правомірною та обґрунтованою, з огляду на що підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів тощо).

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням процесуальної позиції відповідача та заяви від 21.06.2017 р. про визнання позову.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

Разом з тим, при розподілі судових витрат, судом враховано положення норм чинного законодавства щодо повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого судового збору.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України " Про судовий збір" в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Оскільки позивачем було сплачено надмірно 00,01 грн судового збору при зверненні з позовом до суду виходячи із ціни позову та не подано заяви про повернення з державного бюджету України суми судового збору дане питання не вирішується судом в даному судовому засіданні.

22.06.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 4-6, 22, 31, 32, 34, 36, 42, 43, 44, 49, 78, 82, 84, 85, 87, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля", вул. 50-річчя Жовтня, 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 23340 (ідентифікаційний код - 32192534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія", вул. Стельмаха, 6А, м. Київ, 03040 (ідентифікаційний код - 31109157) - 736 323 грн 60 коп. - боргу, 11 044 грн 85 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23 червня 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.