ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Справа № 915/313/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

при секретарі Говоріній А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3)

в особі: Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, а/с 20)

до відповідача: Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 8)

про: зобовязання укласти договір № 39378 від 13.02.2017,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 26.04.2016 за № 575,

від відповідача: ОСОБА_2 доручення № 03/517 від 21.03.2017,

Суть спору:

10 квітня 2017 року позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 32/5197 від 07.04.2017, в якій просить суд визнати укладеним в редакції Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» договір між Комунальним підприємством «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» та ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС № 39378 від 13.02.2017 на надання послуг по транспортуванню стічних вод ОРК «Іскра» та об'єктів Гідрокомплексу від колодязя КК-231-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі проекту договору № 39378 від 13.02.2017 на надання послуг по транспортуванню стічних вод ОРК «Іскра» та об'єктів Гідрокомплексу від колодязя КК-231-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК; протоколу розбіжностей від 14.03.2017 до договору № 39378 від 13.02.2017; Міських правил приймання стічних вод від абонентів у відомчу та комунальну систему каналізації міста Южноукраїнська; норм статей 13, 19, 30, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 179, 181, 187 Господарського кодексу України та мотивовані незгодою позивача із запропонованою відповідачем у протоколі розбіжностей від 14.03.2017 редакцією договору № 39378 від 13.02.2017 у звязку, зокрема, з наступним:

- відповідач має технічні можливості виконувати тільки частину технологічного процесу водовідведення, а саме: здійснювати відведення (транспортування) стічних вод обєктів Гідрокомплексу та ОРК «Іскра» від колодязя КК-232-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК;

- ВП ЮУАЕС є державним підприємством, і не має можливості сплачувати державні кошти за не отримані послуги, а саме водовідведення;

- позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про встановлення та затвердження у визначеному законодавством порядку тарифу на транспортування стічних вод від КНС-3 КП ТВКГ до напірного каналізаційного колодязя ВП ЮУ АЕС для подальшої їх очистки на ОСГПК (листи № 17/132 від 06.01.2010, № 51/13687 від 05.09.2011, № 51/2714 від 22.02.2013, № 51/4322 від 26.03.2013, № 51/6578 від 22.04.2015), які відповідачем залишені без реагування;

- позивач звертався для отримання інформації щодо формування тарифів до НКРЕКП, яка листом № 2161/19/61-15 від 10.03.2015 повідомила про необхідність врахування всіх технологічних процесів конкретного виробництва та подачі на розгляд комісії відповідних підтверджуючих документів;

- КП ТВКГ не скористалося своїм правом на здійснення розрахунків економічно обґрунтованих витрат надання послуг транспортування стічних вод та подання їх органам, уповноваженим встановлювати тарифи, зокрема НКРЕКП, не надало зазначеного розрахунку у протоколі розбіжностей до запропонованого для укладення спірного договору, а також не додало контррозрахунок договірної ціни послуг. При цьому, позивач вказує, що відповідач у подальшому вправі у встановленому законодавством порядку визначити тариф для транспортування стічних вод з об'єктів Гідрокомплексу та ОРК «Іскра» ВП ЮУ АЕС та внести відповідні зміни до умов договору.

Відповідач у відзиві за вих. № 03/973 від 19.06.2017, посилаючись на ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України та ст. 627 Цивільного кодексу України, проти позову повністю заперечує, зазначаючи, що позивач здійснює скид стічних вод до комунальної каналізаційної системи м. Южноукраїнська та відповідно до чинного законодавства він зобов'язаний укласти з КП ТВКГ договір на послуги водовідведення, а не транспортування. Тариф на водовідведення встановлений уповноваженим органом Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а тарифу на транспортування на сьогодні для КП ТВКГ не існує, оскільки підприємство не надає такі послуги. КП ТВКГ здійснює свою господарську діяльність у сфері водовідведення на підставі відповідної ліцензії, виданої уповноваженим органом. Тариф на водовідведення є економічно обґрунтованим, та таким, що передбачає усі складові його собівартості. У тому числі: у вказаному тарифі враховано, що КП ТВКГ не має власних очисних систем господарсько-побутової каналізації (ОСГПК). КП ТВКГ здійснює лише попередню механічну очистку стічних вод, що потрапляють до комунальної каналізаційної системи м. Южноукраїнська з використанням обладнання каналізаційно-насосних станцій КП ТВКГ. Затвердженим тарифом та ліцензією на водовідведення передбачено та враховано те, що такий сегмент водовідведення як хімічна очистка стічних вод забезпечується за окремим укладеним між сторонами по справі договором за тарифом, встановленим на водовідведення для ДП «НАЕК «Енергоатом». Тому у спірному договорі повинно застосовуватися поняття саме «водовідведення», а ціна (тобто тариф на послугу водовідведення) та строк дії договору повинні бути у редакції КП ТВКГ, що викладені у протоколі розбіжностей від 14.03.2017. Крім того, відповідач зазначає, що пункти 3.1.8, 4.3, 4.8, 4.9, 4.10, абзаци 2, 3 п. 8.3 та додаток 2 до договору повинні бути виключені у звязку з відсутністю згоди відповідача.

20.06.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач скерував відповідачу для укладення проект договору № 39378 від 13.02.2017 на надання послуг по транспортуванню стічних вод ОРК «Іскра» та об'єктів Гідрокомплексу від колодязя КК-231-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК з додатками №№ 1-3 до нього.

Відповідач, не погоджуючись із запропонованими позивачем умовами вказаного договору, супровідним листом № 03/478 від 15.03.2017 направив позивачу договір № 39378 від 13.02.2017 з двома примірниками (для підписання та повернення адресанту одного примірника) протоколу розбіжностей від 14.03.2017 до договору № 39378 від 13.02.2017.

Позивач вказує на те що, в протоколі розбіжностей відповідач зазначив, а саме:

а) В п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.3, 3.1.1, 3.2.5, 3.3.1, 8.3 Договору та Додатках №№ 1,2,3 в назві договору, по тексту договору та в додатках слова «транспортування» змінити на «водовідведення»;

б) П.п. 3.1.8, 3.1.9 Договору відносно вимог ЗУ «Про запобігання корупції» виключити;

в) П.п. 4.2, 4.3 Договору відносно розподілу та уточнення між сторонами відповідальності п. 4.2 Договору змінити та п. 4.3 Договору виключити;

г) П. 4.8 Договору відносно зменшення ціни договору на суму ПДВ за несвоєчасність реєстрації у ЄРПН виключити;

д) П.п. 4.9, 4.10 Договору відносно відповідальності відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» виключити;

е) Абз. 2 п. 7.1 та п. 7.3 Договору викласти в редакції Відповідача;

ж) Абз. 2 п. 8.3 та абз. 3 п. 8.3 Договору виключити;

з) Додатки №№ 2,3 до Договору виключити.

Незгода відповідача із запропонованою позивачем редакцією договору аргументована, зокрема, таким: предмет договору не відповідає чинному законодавству, а саме: Правилам приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженим наказом від 19.02.2002 № 37 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та зареєстрованим у Мінюсті України 26.04.2002 за № 403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №402/6690; Міським правилам приймання стічних вод від абонентів у відомчу та комунальну систему каналізації м. Южноукраїнська, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 20.03.2014 № 61. Крім того, ціна послуг за договором не передбачена жодним існуючим тарифом та необґрунтована жодним чином. Також КП ТВКГ не погоджувалося зі строком дії договору.

Відносно пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 2.3, 3.1.1, 3.1.8, 3.1.9, 3.2.5, 3.3.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.9, 4.10, 8.3 Договору, абз. 2 п. 7.1 та п. 7.3 Договору, абз. 2 п. 8.3 та абз. 3 п. 8.3 Договору, також Додатки №№ 2,3 до Договору Позивач не погоджується з редакцією КП ТВКГ.

За таких обставин, у звязку з відмовою відповідача укласти договір в редакції позивача, останній звернувся до Господарського суду Миколаївської області з даним позовом.

Перелік житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення, надається у ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), зі змісту якої випливає, що перелік житлово-комунальних послуг не є вичерпним.

Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що централізоване водовідведення це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу обєктів, споруд, колекторів, трубопроводів, повязаних єдиним технологічним процесом ( ч. 1 ст. 1 Закону).

Із зазначеною нормою кореспондуються приписи абз. 6 п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, згідно яких централізоване водовідведення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення.

Система централізованого водовідведення (каналізація) комплекс обєктів, споруд, колекторів, звязаних єдиним технологічним процесом відведення та очищення комунальних та інших стічних вод населених пунктів (абз. 10 пп. 1.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою НКРЕКП від 10.08.2012 № 279 та зареєстрованих у Мінюсті України 31.08.2012 за № 1468/21780).

Отже, ознаками централізованого водовідведення, з огляду на викладені норми, є:

- використання внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення;

- використання централізованих систем водовідведення виконавцем;

- наявність очисних споруд, повязаних єдиним технологічним процесом, відведення та очищення стічних вод.

Згідно Міських правил приймання стічних вод м. Южноукраїнська, вони поширюють свою дію на підприємства, що мають на балансі системи міського водопроводу та каналізації (Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації міста, підприємства, що будуються і реконструюються, та фізичних осіб (Абонентів). Водоканалами, тобто виконавцями послуг з водовідведення, у м. Южноукраїнську вважаються КП ТВКГ та ВП ЮУ АЕС (п. 1.3 Міських правил приймання стічних вод).

Позивач на підставі ліцензії Національної комісієї, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.04.2015 № 287995, здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення в м. Южноукраїнську. Вироблені комунальні послуги з водопостачання позивач реалізовує відповідачу, який має на балансі комунальні мережі та за плату постачає комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам м. Южноукраїнська на підставі ліцензії НКРЕКП від 22.08.2011 № 251-р.

Згідно тверджень позивача, не спростованих відповідачем, у промисловій зоні м. Южноукраїнська, а саме в районі Гідрокомплексу та ОРК «Іскра» загальний технологічний процес водовідведення здійснюється двома різними субєктами господарювання, на балансі яких знаходяться відповідні обєкти, а саме: відповідач здійснює відведення (транспортування) стічних вод, а позивач, на підставі укладеного з КП ТВКГ договору від 21.12.2016 № 222 на видаляння та обробляння стічних вод (код 37.00.11), за допомогою власних очисних споруд (ОСГПК) здійснює очищення стічних вод згідно Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом від 05.07.1995 № 30 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 за № 231/767. Цими Правилами визначено, що очистка стічних вод складається з механічної та біологічної очистки, знезараження, доочистки води в біоставках (розділ 13 Правил технічної експлуатації).

Наведеними вище Ліцензійними умовами передбачено, що водовідведення включає і транспортування стічних вод, визначаючи його як «процес переміщення стічних вод до і після їх очищення системою трубопроводів, каналів або лотків і споруд на них для збирання та відведення з одного місця до оброблення кеку та/або відводу у водний обєкт» (п.1.3 Ліцензійних умов).

Із акту від 05.08.2016 № АК.0.0300.9918 перевірки схеми водовідведення з КНС-Профілакторію, складеного Міненерговугілля України, ВП ЮУ АЕС та КП ТВКГ, випливає, що стічні води від споживачів Гідрокомплексу та ОРК «Іскра» скидаються до каналізаційного колодязя КК-231а перед приймальним. В КНС-3 стічні води резервуаром КНС-3 проходять через сорозатримуючу решітку та роторну дробарку. Очистка стічних вод на КНС-3 не проводиться. З приймального резервуару КНС-3 стічні води разом із стічними водами міста, МЕЗ, СМСЧ перекачуються на ОСГПК, де відбувається їх повна механічна та біологічна очистка. Крім того, до ОСГПК входять споруди по обробці та утилізації осаду стічних вод.

Знаходження зазначеної ОСГПК на балансі ВП ЮУ АЕС підтверджується довідкою позивача від 15.08.2016 № 0042-74/703, в якій зазначено, що очисні споруди по здійсненню очищення стічних вод м. Южноукраїнська, зокрема: хлораторна, адміністративно-технічний комплекс (стар. лабораторія), виробничий корпус, адміністративно-побутова будівля ОСГПК (лабор. корпус), приймальна камера пісполовок, очисні споруди госп. побутової каналізації блока ємностей, перша секція, біоставки, нагорна канава, іглові та піскові площадки, приймальна камера блока ємностей 2-ї черги міста, аеробна станція, місток на 2-му відстійнику 4-ї секції є державною власністю, закріплені за ДП НАЕК «Енергоатом» та станом на 31.07.2016 обліковуються у ВП ЮУ АЕС.

Таким чином, відповідач має технічні можливості виконувати тільки частину технологічного процесу водовідведення, а саме: здійснювати відведення (транспортування) стічних вод обєктів Гідрокомплексу та ОРК «Іскра» від колодязя КК-232-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК.

При цьому, судом враховано, що згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, у справі № 915/14/15 при розгляді спору між тими ж сторонами судами встановлено, що рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 117 від 25.03.2003 КП ТВКГ визначено виконавцем послуг водопостачання, теплопостачання та водовідведення по місту Южноукраїнську.

14.06.2012 між КП ТВКГ (виконавець) та ДП «НАЕК» «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС (споживач) укладено договір про надання послуг по водовідведенню № 050-07/1305/1, за умовами якого виконавець зобовязується надавати споживачу послуги з відведення стічних вод по обєктам гідрокомплексу та профілакторію ОРК «Іскра», а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за надані послуги на умовах даного Договору.

У звязку із закінченням 15.09.2012 строку дії зазначеного договору, 20.09.2012 КП ТВКГ направило на адресу ВП ЮУ АЕС лист з пропозицією укласти договір «Про надання послуг по водовідведенню» на новий термін. Разом з листом, позивачем направлено на адресу відповідача два екземпляри підписаного та скріпленого печаткою однієї сторони договору з додатками для належного оформлення і підписання.

Проте договір не було укладено, однак, обумовлені ним послуги з водовідведення комунальне підприємство продовжувало надалі надавати, що і стало підставою рішення суду у справі № 915/14/15 про стягнення з ДП НАЕК «Енергоатом» на користь КП ТВКГ 479305,55 грн. матеріальної шкоди у вигляді ненадходження грошових коштів за надані послуги водовідведення за встановленим виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради тарифом, а саме за період з 16.09.2012 по 01.10.2014. При цьому, судом відхилено доводи ДП НАЕК «Енергоатом» стосовно того, що послуги, які надає КП ТВКГ, є виключно транспортуванням стічних вод.

Надалі ДП НАЕК «Енергоатом» продовжувало скидати стічні води в каналізаційну мережу м. Южноукраїнськ, внаслідок чого 11.07.2016 КП ТВКГ звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до нього про стягнення вартості скинутих стічних вод у пятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих за час відсутності договору стічних вод, а саме за період з 01.10.2014 по 01.07.2016 на загальну суму 3679125,98 грн. та зобовязання відповідача припинити скидання стічних вод від обєктів та сторонніх організацій, які згідно схеми каналізаційних мереж формують загальний обсяг стічних вод, що в подальшому спрямовуються до каналізаційно-насосної станції оздоровчо-реабілітаційного комплексу «Іскра» ВП ЮУ АЕС та скидаються до комунальної каналізаційної мережі міста Южноукраїнська, а саме до каналізаційного колодязя К-231а, що належить КП ТВКГ, шляхом перекриття відповідних засувок на каналізаційних мережах, що перебувають на балансі відповідача на ділянці між КНС ОРК «Іскра» та КНС-3 КП ТВГК міста Южноукраїнська до моменту укладення договору на водовідведення.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2017, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС на користь КП ТВКГ 1970743,50 грн. вартості скинутих стічних вод у пятикратному розмірі встановленого тарифу за період з 01.10.2014 по 31.12.2015, в решті позовних вимог відмовлено.

При прийнятті вказаного рішення, судом встановлено, що до структури тарифів затверджених КП ТВКГ входить такий показник як витрати на очищення стічних вод іншими підприємствами. Таким чином, відсутність у КП ТВКГ власних очисних споруд та оплата послуг з очищення стічних вод ВП ЮУ АЕС, не може свідчити про відсутність у позивача статусу водоканалу.

Той факт, що очищення стічних вод від обєктів гідрокомплексу та профілакторію «Іскра» здійснює ВП ЮУ АЕС вказує на наявність у нього права на відшкодування вказаних витрат за рахунок КП ТВКГ, але не може бути підставою для відмови в оплаті останньому послуг з водовідведення, за умови відсутності у сторін інших договірних відносин щодо спірного обєкту.

За відсутністю договору виставлення рахунків лише на транспортування у позивача не було підстав, оскільки, такий тариф Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) не затверджено, а затверджено тариф на водовідведення.

Наразі, 12.08.2016 КП ТВКГ знову зверталося до ДП НАЕК «Енергоатом» з пропозицією надати передбачені п. 9.2 Міських правил приймання стічних вод документи, необхідні для укладання договору на водовідведення.

Не реагуючи на цю пропозицію, позивач вдався до процедури укладання договору стосовно надання відповідачем лише послуг транспортування, які є складовими водовідведення.

Згідно до п.п. 1), 2) п. 2.2 Міських правил приймання стічних вод від абонентів у відомчу та комунальну систему каналізації міста Южноукраїнська, затверджених рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 61 від 20.03.2014 (надалі Міські Правила), Водоканал зобов'язаний:

- забезпечити приймання, відведення і очистку стічних вод у межах розрахункових обємів водовідведення згідно з вимогами Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами у разі відповідності якості і режиму скиду стічних вод Абонента умовами укладеного договору та цим Правилам та за умови відсутності заборгованості за послуги водовідведення;

- встановлювати кожному Абоненту кількісні та якісні показники приймання стічних вод до каналізації, а також вимоги щодо додержання певного режиму скиду стічних вод з урахуванням діючих вимог водокористування при укладанні договорів з Абонентами на послуги водовідведення.

Крім того, у справі № 915/1176/16 між тими ж сторонами постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 відмовлено в позові ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС до КП ТВКГ про визнання договору від 01.09.2016 № 38381 надання послуг транспортування стічних вод, укладеним у редакції, запропонованій позивачем.

Так, колегією суддів зроблено висновок, що зважаючи на те, що обов'язковість договору на послуги транспортування чинним законодавством не передбачена, а також на відсутність у відповідача волевиявлення на укладення договірних відносин, договір за № 38381 від 01.09.2015 потрібно вважати таким, що не відбувся.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виробник суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

У частині 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено поділ житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення. Так, до житлово-комунальних послуг належать і комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) (п. 1 ч. 1 ст. 13).

Згідно зі ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статтями 30, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено принципи державного регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Специфіка правовідносин сторін щодо відведення полягає в тому, що відповідач КП ТВКГ не може самостійно здійснювати очистку стічних вод, оскільки не має відповідної інфраструктури, але здійснює її через позивача ВП ЮУ АЕС, який надає підприємству послуги з очищення стічних вод на оплатній основі за договором № 222 від 21.12.2016. До структури тарифів, затверджених відповідачем, входить такий показник як витрати на очищення стічних вод іншими підприємствами.

Таким чином, відповідач надає житлово-комунальні послуги з водовідведення в їх комплексі, передбаченому Правилами, і від надання їх саме в такому обсязі він не має права відмовитися відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України, якою передбачено, що субєкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (виробник) зобовязаний укласти договір з субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору (виконавцем, споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг (ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Договір же на транспортування стічних вод, запропонований позивачем, не є договором про надання житлово-комунальної послуги з водовідведення, тому він не підпадає під дію зазначеної статті і може бути укладеним лише за згодою сторін щодо його істотних умов.

Свобода договору відноситься до однієї із загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 Цивільного кодексу України, до яких також відносяться: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

За приписами статей 11, 12 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інший правочин. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом статей 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника якого має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, оскільки відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За правилами ч. 8 ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

У той же час, згідно зі ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Згідно зі статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статей 34, 36 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, зважаючи на те, що обов'язковість договору на послуги транспортування чинним законодавством не передбачена, а також на відсутність у відповідача волевиявлення на укладення договірних відносин, договір № 39378 від 13.02.2017 слід вважати таким, що не відбувся.

За таких обставин, розглянувши даний спір, застосувавши норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, суд вирішив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 22 червня 2017 року.

Суддя Т.М. Давченко