КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. Справа№ 910/2801/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача: Бакулін О.Ю. за довіреністю від 20.10.2016;

від відповідача: Михайлов В.Л. за довіреністю від 10.01.2017;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2017

у справі № 910/2801/17 (суддя С.О. Чебикіна)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (далі - відповідач) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016, укладеного між Товариством з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" та Товариством з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" як оператором спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну діяльність від 24.03.2004.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір про відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016 є недійсним, оскільки договір від імені обох сторін підписаний однією і тією ж особою, скріплений печаткою ТОВ "Карпатигаз" (), з чого відображається відсутність наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема договір про відступлення права вимоги укладено з порушенням ч. 3 ст. 238 Цивільного Кодексу України.

Так, скаржник вказав, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як Оператор спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну діяльність від 24.03.2004 діяло при укладенні договору відступлення права вимоги як комерційний представник у розумінні ст. 243 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" у справі №910/2801/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.05.2017.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі, у яких він просив задовольнити апеляційну скаргу.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, рішенння суду залишити без змін.

В судове засідання 31.05.2017 з'явилися представник позивача та представник відповідача. Розгляд справи було відкладено на 14.06.2017.

В судове засідання 14.06.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 - без змін.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

24.03.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича Фірма "Техпроект" (сторона-1) та Дочірнєю компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (сторона-2) було уклаено договір №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність, згідно умов якого, за цим договором (п. 1.1. договору) сторони зобов'язуються об'єднати свої вклади та ве сти спільну інвестиційну та виробничу діяльність з метою розвитку розробки Вишневського газоконденсатного родовища шляхом: додаткового проектування розробки Вишневського родовища, стабілізації видобутку вуглеводнів на свердловинах №№ 1, 3, 6, 7, 21, 22 Вишневского родовища, капітального ремонту свердловин №№ 1, 3, 6, 7, 21, 22 Вишневського родовища, підготовки та впровадження програм, спрямованих на підвищення віддачі продуктивних пластів та продуктивності свердловин, буріння, облаштування та експлутація нових свердловин на Вишневському родовищі відповідно до проекту розробки, видобутку та реалізації видобутих вглеводнів та отримання прибутку в інтересах сторін.

Згідно пункту 4.3. зазначеного договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2008, ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльні стю здійснює сторона-1 (далі також - оператор). При цьому оператор діє в межах, обумовлених даним договором, програмами спільної дія льності та рішеннями комітету управління. Оператор здійснює ведення спільних справ учасників договору на підставі довіреності, що видається стороною-2.

Відповідно до п. 4.9 зазначеного договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2008 до обов'язків та компетенції оператора відноситься, зокрема, укладення (зміна, припинення) та виконання договорів (правочинів) в межах завдань та повноважень, передбачених даним договором, програмами спільної діяльності та довіреністю.

20.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича Фірма "Техпроект" (сторона-1) та Дочірнєю компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (сторона-3) було укладено додаткову угоду №3 до договору №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність, пунктом 7 якої сторони домовилися пункт 4.3 договору викласти в наступній редакції: « 4.3. Ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю, здійснює сторона-3 (далі також - оператор). При цьому оператор діє в межах, обумовлених цим договором, програмами спільної діяльності та рішеннями комітету управління. Цим договором сторона-1 та сторона-2 надають стороні-3 повноваження і права представляти інтереси спільної діяльності та вчиняти дії від імені спільної діяльності у взаємовідносинах з будь-якими державними органами і органами місцевого самоврядування, банками, нотаріальними конторами, органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні і поза її межами незалежно від форми власності, фізичними особами, в тому числі (але не виключно) у податкових, правоохоронних і судових органах України і інших держав з питань, що стосуються спільної діяльності за цим договором, діяти у зазначених взаємовідносинах виключно на підставі цього договору без надання стороною-1 та стороною-2 відповідних окремих довіреностей згідно з ч. 2 ст. 1135 Цивільного кодексу України, в тому числі вчиняти дії, передбачені підпунктом 4.9.13 цього договору».

08.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як Оператор спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 (оспорюваний договір), відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору і стає кредитором за договором №КГ/15-01 купівлі-продажу природного газу від 31.03.2016 (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (надалі - боржник), в частині права вимоги одержання частини оплати за поставлений природний газ первісним кредитором боржнику згідно з умовами основного договору у розмірі 14335525грн. 60коп. До нового кредитора переходить також право на стягнення штрафних санкцій та збитків за порушення виконання Боржником своїх зобов'язань за основним договором пропорційно розміру оплати за поставлений природний газ, право вимоги якої передається за цим договором (п. 1.1. договору). За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань останнього з оплати вартості природного газу, переданого за основним договором, штрафних санкцій та збитків, як це визначено у п.1.1 договору. (п.1.2 договору)

Спірний договір від імені первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" було укладено в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони та від імені нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як Оператора спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 в особі ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності №12 від 01.08.2016, з другої сторони.

Спільна діяльність передбачена та регулюється главою 77 (ст.ст. 1130-1143) Цивільного Кодексу України. Комерційне представництво, у свою чергу, передбачене у статті 243 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 243 Цивільного кодексу України комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності.

Отже, як правильно зазначено скаржником, комерційний представник у відповідності до Цивільного кодексу України при вчиненні правочину може виступати лише представником інших підприємців, на підставі договорів, укладених з кожним підприємцем окремо.

За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Відтак, просте товариство не є юридичною особою. Цим воно відрізняється від повного та інших господарських товариств (ст. 1132 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1135 Цивільного кодексу України, під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.

У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Таким чином договором визначається один або більше учасників, які наділяються правом вчиняти правочини та здійснювати інші юридично значущі дії від імені всіх учасників. Якщо учасники простого товариства обрали модель ведення справ, за якою хтось із них представляє інших у правовідносинах з третіми особами, то ця особа і буде оператором спільної діяльності. Вона веде і бухгалтерський, і податковий облік.

При веденні справ одним із учасників простого товариства він має діяти за принципами представництва, діяти добросовісно, в інтересах всіх учасників. Тобто, жодна зі сторін не має права вимагати виконання щодо себе особисто і відповідно не повинна вчиняти виконання безпосередньо щодо будь-якої іншої сторони (аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 01.09.2016 №922/334/16).

Таким чином, як правильно зазначено скаржником, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" будучи оператором спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004, діє як представник у відносинах з третіми особами, що безпосередньо випливає зі змісту цих договорів та положень ст. 1135 Цивільного кодексу України.

У відповідності до п. 4.3 Договору №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 у редакції за додатковою угодою №3 від 20.02.2014 до цього договору, "ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює Сторона-3 (ТОВ "Карпатигаз"). Цим договором Сторона-1 та Сторона-2 надають Стороні-3 повноваження і права представляти інтереси спільної діяльності та вчиняти дії від імені спільної діяльності у взаємовідносинах з будь-якими державними органами і органами місцевого самоврядування, банками, підприємствами, установами та організаціями в Україні".

Тобто, Договором № 493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 ТОВ "Карпатигаз" надано саме повноваження бути представником під час ведення спільних справ, договором не визначено ТОВ "Карпатигаз" як комерційного представника.

Відповідно до ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частина 3 ст. 238 Цивільного кодексу України передбачає, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно зі ст. 243 Цивільного кодексу України комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину допускається за згодою цих сторін та в інших випадках, встановлених законом. Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю.

Тобто, комерційне представництво являє собою діяльність, яка здійснюється особою самостійно на свій ризик і спрямована на систематичне одержання прибутку від надання послуг з представництва осіб при укладенні ними договорів у сфері підприємництва (аналогічна позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 18.12.2008 №16/403 пд).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" здійснюючи представництво за договорами про спільну діяльність не надає послуги та не одержує за це оплату від надання послуг з такого представництва інших учасників договорів про спільну діяльність.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з твердженням скаржника, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як Оператор спільної діяльності за договором № 493 від 24.03.2004 діяло при укладенні договору відступлення права вимоги як комерційний представник у розумінні ст. 243 Цивільного Кодексу України.

Щодо висновків суду першої інстанції, про наявність/відсутність негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" при укладенні договору про відступлення права вимоги, Київський апеляційний господарський суд відзначає наступне.

До встановлення дійсності/недійсності договору відступлення права вимоги відсутня юридична визначеність правовідносин відповідних сторін, зокрема позивач переббуває в стані непевності щодо особи на користь якої має бути виконано зобов'язання, а виконання за таких умов може привести до суттєвих негативних наслідків.

Окрім того, при укладенні договору відступлення права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" діє у тому числі і як оператор за договором №493 про спільну інвестиційну діяльність від 24.03.2004, за яким він діє як представник інших учасників спільної діяльності.

Оскільки, договір відступлення права вимоги було укладено саме зі зловживанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" функціями представництва, інші учасники спільної діяльності матимуть право звернутися до суду за захистом свого порушеного права з позовом про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що договір відступлення права вимоги підписано двома особами на підставі повноважень, наданих Директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", тобто, фактично, від обох сторін договір відступлення права вимоги підписано на підставі повноважень однієї особи - директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз".

Відповідно до ч. І ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частина 3 статті 237 ЦК України передбачає, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 240 Цивільного кодексу України, представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо не встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Таким чином, директор ТОВ "Карпатигаз", надавши ОСОБА_5 довіреність, передоручив власні повноваження представника юридичної особи на підставі її статуту.

В той же час передоручення в розумінні ст. 240 Цивільного кодексу України можливо виключно на підставі договору або закону, але не статуту.

Відповідно до постанови Пленуму вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", статут є локальним нормативним актом, що виключає можливість передоручення повноважень директора іншій особі.

Положення ст. 203 Цивільного кодексу України встановлюють загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей;

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 23.09.2014 у справі №3-110гс14.

Таким чином, заперечення на апеляційну скаргу відповідача спростовуються вищевикладеним.

З огляду на викладене та враховуючи, що договір відступлення права вимоги було укладено зі зловживанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" функціями представництва, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у даній справі підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" - підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, покладаються: при відмові в позові - на позивача.

Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта, а при задоволенні апеляційної скарги - на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 у справі №910/2801/17 - скасувати та прийняти нове рішення, яким

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як Оператор спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 28/2, н/п №43 ) 1600,00 грн (одна тисяча шістсот гривен 00 копійок) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 28/2, н/п №43 ), 1760,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят гривен 00 копійок) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/2801/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко