ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" червня 2017 р.Справа № 916/860/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест»;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 07.12.2016р.

Від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ: 10.04.2017р. Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» про стягнення заборгованості за надання телекомунікаційних послуг у розмірі 7383,77 грн., та пені за несвоєчасне виконання договірних зобовязань у розмірі 829,30грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.04.2017р. порушено провадження по справі №916/860/17 із призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

24.05.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 12.06.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2015р. між Приватним акціонерним товариством «Фарлеп-Інвест» (Оператор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» (Абонент, відповідач) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг №1027784/15, відповідно до умов якого Оператор надає Абоненту телекомунікаційні послуги, в обсягах та кількості, обумовлених Сторонами в додатках до цього договору, за встановленими значеннями показників якості (надалі - «Послуги»), а також виконує роботи по підключенню Абонента до Послуг (надалі - Роботи), а Абонент отримує та зобовязується оплачувати їх відповідно до умов Договору та відповідного тарифного плану.

Згідно до п. 1.2 договору, перелік та обсяг послуг, які надаються Оператором Абоненту відповідно договору, їх вартість і характеристики зазначаються в додатках до договору, які є його невідємними частинами.

Згідно п. 4.2. договору Абонент взяв на себе зобовязання сплачувати вартість телекомунікаційних послуг до 20 числа місяця наступного за звітним у розмірі визначеному згідно з умовами обраного Абонентом тарифного плану. Інформацію щодо розміру оплати Абонент може отримати на підставі рахунку Оператора або іншого альтернативного способу отримання відповідної інформації (особистий кабінет, СМС - повідомлення, звернення до Оператора по засобам телефонного звязку, тощо).

Відповідно до п. 7.1 договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до припинення його однією зі сторін або обома сторонами.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» надало відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 7383,77грн. однак, в порушення взятих на себе зобовязань відповідачем надані послуги не були сплачені, у звязку із чим у останнього виникла основна заборгованість.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 29.11.2016р. було направлено на адресу відповідача претензію, згідно якої позивач звернувся до останнього з вимогою сплатити наявну заборгованість та попередив, що у випадку її несплати у встановлений строк він буде змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою, при цьому, крім суми боргу з відповідача будуть стягнуті кошти за сплачений судовий збір, а на основну суму боргу буде нарахована пеня.

Враховуючи вищезазначене, позивач був вимушений звернутися до господарського суду одеської області з відповідним позовом з метою стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в примусовому порядку.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд зазначає, що укладений сторонами договір про надання телекомунікаційних послуг №1027784/15 від 18.03.2015р. породжує у сторін відповідні права та обовязки, в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами, і зобовязання за ним відповідно до приписів ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України мають виконуватися належним чином, відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Зазначене цілком кореспондується з п.4.2. договору про надання телекомунікаційних послуг 1027784/15 від 18.03.2015р., Абонент взяв на себе зобовязання сплачувати вартість телекомунікаційних послуг до 20 числа місяця наступного за звітним у розмірі визначеному згідно з умовами обраного Абонентом тарифного плану.

Відповідач, у відзиві зазначив, що п. 3.1. Розділу 3 договору вказано, що Абонент зобовязується прийняти виконані Оператором Роботи з підключення до телекомунікаційної мережі та надані Оператором Послуги шляхом підписання відповідного підтверджуючого документу, а тому у нього немає підстав оплачувати надані послуги, оскільки немає документів підтверджуючих отримання телекомунікаційних послуг.

Судом встановлено, що відповідно до п.4.2. інформацію щодо розміру оплати Абонент може отримати на підставі рахунку Оператора або іншого альтернативного способу отримання відповідної інформації (особистий кабінет, СМС - повідомлення, звернення до Оператора по засобам телефонного звязку, тощо). Отже, сторони дійшли згоди про оплату послуг до 20 числа місяця наступного за звітним у розмірі визначеному згідно з умовами обраного Абонентом тарифного плану не ставлячи в залежність від наявності документа який підтверджує факт надання послуг.

Зауважень, щодо якості надання послуг від представника відповідача не надходило, договір було розірвано в односторонньому порядку за ініціативою Оператора 01.10.2016р. а тому за період з серпня по жовтень він був діючим та породжував для сторін визначені права та обов'язки, з чого випливає правомірність стягнення вартості послуг.

Крім цього, п. 3.1. договору передбачає обовязок Абонента а не Оператора підписати документ підтверджуючи факт надання послуг, а тому зі сторони Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» умови договору виконані в повному обсязі.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про телекомунікації» розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток, тощо, в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги, за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

З урахуванням зазначеного, оскільки заборгованість ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за надані послуги зв'язку, яка виникла за договором надання телекомунікаційних послуг 1027784/15 від 18.03.2015р. у розмірі 7383,77грн. підтверджується наявними матеріалами справи та доказів сплати зазначеної суми відповідачем суду не надано, суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» про стягнення з відповідача вказаної суми цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Зазначена позиція цілком відображене у постанові Верховного суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446, яка в силу положень ст. 111-28 ГПК України є обовязковою для застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Так, згідно ч. ч. 1 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені господарський суд зазначає, що позивачем невірно обрано кінцеву дату нарахування пені, оскільки відповідно до ч. 6 ст 232 ГК України пеня нараховується не більше ніж за 6 місяців, якщо інше не передбачено договором чи законом, сторони не передбачили в договорі нарахування пені понад 6 місяців а тому по рахунку за серпень судом визначено період з 21.09.2016 по 21.03.2017р. в розрахунках позивача по рахунку за вересень за період з 21.10.2016р по 01.04.2017р. та за жовтень за період з 21.11.2016р. по 01.04.2017р. виявлено арифметичні помилки, однак за розрахунком господарського суду розмір пені, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» складає 929,27грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому задоволенню підлягає сума пені в редакції позивача, що має наслідок задоволення заявленої позовної вимоги у вказаній частині на суму 829,30 грн.

Окрім того, відповідач зазначає, що починаючи з 23.09.2016 р. майно, що належить ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» було захоплено службовими особами державного підприємства «Укртранснафтопродукт» та станом на теперішній час, доступ до території та приміщень підприємства фізично заблокований охоронною організацією, підконтрольної службовим особам Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» а тому ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» не вбачає підстав для сплати телекомунікаційних послуг.

Однак суд не приймає до уваги правову позицію відповідача, оскільки ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» не було в установленому договором та законом порядку припинено отримання телекомунікаційних послуг, не ініційовано питання про розірвання договору, в спірний період відповідач продовжував отримувати телекомунікаційні послуги по діючому договору, а тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Інші наявні в матеріалах справи докази та пояснення сторін вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» (65041, Одеська область, м. Одеса, Шкодова гора, б. 1/14 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» (01011, м. Київ, провулок Кутузова, 3, ) основну заборгованість в сумі 7383,77 грн., пеню в розмірі 829,30 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова.