ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 справа № 913/279/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5 - задовіреністю не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ
на ухвалу Господарського суду Луганської області
від11.05.2017р.
у справі№ 913/279/17 (суддя Корнієнко В.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ
доПублічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» м.Кадіївка, Луганська область
простягнення 420 000 000,00 грн

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду Луганської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ до Публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» м.Кадіївка, Луганська область про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 420.000.000грн., внесеної відповідачу на виконання контрактів від 24.03.2014 № 01/200, від 24.03.2014 № 01/201, від 24.03.2014 № 01/202, від 25.03.2014 № 01/203, від 25.03.2014 № 01/204, від 25.03.2014 № 01/205, від 25.03.2014 № 01/206, від 25.03.2014 № 01/207, від 25.03.2017 № 01/208 на поставку товару (феросилікомарганцю МнС17Р30(код УКТЗЕД НОМЕР_1)).

В подальшому, позивач звернувся із заявою від 18.04.2017 № 10/918, яку визначив як заяву про збільшення розміру позовних вимог.

У поданій заяві позивач вказав, про те, що на суму попередньої оплати по кожному з контрактів, за період з 01.01.2015 по 18.04.2017, позивачем здійснено нарахування процентів у розмірі трьох відсотків річних в сумі 33.558.000,02 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 319.442.299,13 грн. за прострочення платежів.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. у справі №913/279/17 заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017 № 10/918 залишено без розгляду (з урахуванням ухвали господарського суду Луганської області від 23.05.2017р. у справі №913/279/17 про виправлення описки).

Рішенням господарського суду Луганської області від 23.05.2017р. у справі №913/279/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» передоплату в сумі 420.000.000,00 грн.,судовий збір в сумі 240000 грн.

Не погодившись з прийнятою ухвалою господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. у справі №913/279/17, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить її скасувати в частині залишення без розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017р. №10/918 та направити до суду першої інстанції для розгляду по суті та прийняття додаткового рішення.

Підставами для скасування зазначеної ухвали в цій частині, позивач вважає те, що вправі змінювати первісні заявлені вимоги, змінювати їх якісно, тобто заявляти ті вимоги, які при зверненні до суду із позовом не заявлялись, проте які ґрунтуються на тих самих підставах. Крім того, заявник, з посиланням на постанови Верховного Суду України від 06.06.2012р. у справі №6-49цс12, від 24.10.2011р. у справі №6-38цс11, від 17.10.2011р. у справі №6-42цс11, вважає, що інфляційні витрати та 3% річних є складовими боргу (грошового зобовязання), а не окремими матеріально-правовими вимогами.

Представник позивача у судове засідання зявився, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився.

Представник позивача проти розгляду справи за відсутністю представника відповідача не заперечував.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, до господарського суду Луганської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ до Публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів» м.Кадіївка, Луганська область про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 420.000.000грн., внесеної відповідачу на виконання контрактів від 24.03.2014 № 01/200, від 24.03.2014 № 01/201, від 24.03.2014 № 01/202, від 25.03.2014 № 01/203, від 25.03.2014 № 01/204, від 25.03.2014 № 01/205, від 25.03.2014 № 01/206, від 25.03.2014 № 01/207, від 25.03.2017 № 01/208 на поставку товару (феросилікомарганцю МнС17Р30(код УКТЗЕД НОМЕР_1)).

В подальшому, позивач звернувся із заявою від 18.04.2017 № 10/918, яку визначив як заяву про збільшення розміру позовних вимог.

У поданій заяві позивач вказав, про те, що на суму попередньої оплати по кожному з контрактів, за період з 01.01.2015 по 18.04.2017, позивачем здійснено нарахування процентів у розмірі трьох відсотків річних в сумі 33.558.000,02 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 319.442.299,13 грн. за прострочення платежів.

В ухвалі господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. у справі №913/279/17 заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017 № 10/918 залишено без розгляду (з урахуванням ухвали господарського суду Луганської області від 23.05.2017р. у справі №913/279/17 про виправлення описки), оскільки позивач не збільшив кількісні показники за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, а фактично заявив нові позовні вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. у справі №913/279/17 про відкладення розгляду справи в частині залишення без розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017р. №10/918 та направити до суду першої інстанції для розгляду по суті та прийняття додаткового рішення.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішеннях від 27.01.2010 № 3-рп/2010 та від 02.11.2011 № 13-рп/2011, положення пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду крім випадків, визначених законом, слід розуміти так, що у цивільному процесі апеляційному оскарженню підлягають ухвали за винятком випадків, коли таке оскарження заборонено законом.

У частині першій статті 106 Господарського процесуального кодексу закріплено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду. За правовою позицією, викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 зміст статті 106 зазначеного Кодексу не містить заборони стосовно апеляційного оскарження ухвал, постанов господарського суду.

Відсутність у Господарському процесуальному кодексі України прямих вказівок на можливість оскарження ухвал, які впливають на права та обов'язки учасників судового процесу, не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної чи касаційної скарги, оформленої згідно з вимогами господарського процесуального законодавства, за відсутності прямої заборони в Законі на їх оскарження. Ця відмова розглядається як порушення конституційного права на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приймає до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ на ухвалу господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. у справі №913/279/17 в частині залишення без розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017р. №10/918.

Перевіряючи оскаржувану ухвалу в зазначеній частині, судова колегія дійшла висновку, що вона підлягає залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18 (далі постанова Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. №18) під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. №18 визначено, що Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 Господарського процесуального кодексу України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 Господарського процесуального кодексу України (п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. №18).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову в позовній заяві є вимога про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 420.000.000грн. внесеної відповідачу на виконання контрактів від 24.03.2014 № 01/200, від 24.03.2014 № 01/201, від 24.03.2014 № 01/202, від 25.03.2014 № 01/203, від 25.03.2014 № 01/204, від 25.03.2014 № 01/205, від 25.03.2014 № 01/206, від 25.03.2014 № 01/207, від 25.03.2017 № 01/208 на поставку товару (феросилікомарганцю МнС17Р30(код УКТЗЕД НОМЕР_1)).

В свою чергу, підставою даного позову є невиконання відповідачем свого обовязку з поставки товару (феросилікомарганцю МнС17Р30(код УКТЗЕД НОМЕР_1)) за контрактами від 24.03.2014 № 01/200, від 24.03.2014 № 01/201, від 24.03.2014 № 01/202, від 25.03.2014 № 01/203, від 25.03.2014 № 01/204, від 25.03.2014 № 01/205, від 25.03.2014 № 01/206, від 25.03.2014 № 01/207, від 25.03.2017 № 01/208.

Предметом позову в заяві про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017р. №10/918 є вимога про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 33 558 000,02грн. та інфляційних нарахувань в сумі 319 442 299,13грн., які нараховані на суму попередньої оплати по кожному з контрактів, за період з 01.01.2015р. по 18.04.2017р. у звязку з порушенням грошових зобовязань.

На думку позивача, яка викладена в апеляційній скарзі, зазначена заява є заявою про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог під час розгляду справи №913/279/17.

Враховуючи вищевикладене, предметом позовної заяви було саме стягнення суми попередньої оплати за визначеними контрактами, а 3% річних та інфляційні витрати не були заявлені до стягнення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що позивачем заявою про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017р. №10/918 фактично заявлені нові позовні вимоги, а дії суду щодо залишення зазначеної заяви без розгляду не впливають при даних обставинах на розгляд справи.

Постанови Верховного Суду України від 06.06.2012р. у справі №6-49цс12, від 24.10.2011р. у справі №6-38цс11, від 17.10.2011р. у справі №6-42цс11, на які посилається апелянт в підтвердження доводів тотожності позовних вимог, містять правову позицію щодо визначення міри відповідальності у разі порушення грошового зобовязання.

Так, Верховний Суд України у своїх постановах визначив, що 3% річних та інфляційні витрати входять до складу грошового зобовязання. При цьому, Верховний Суд України у справі №6-38цс11 визначив, що 3% річні та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання.

За таких обставин, як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена міра відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних витрат, може бути застосована за бажанням (вимогою) кредитора і не підлягає застосуванню у будь-якому випадку безумовно.

Зазначена позиція підтверджується також у постанові Верховного Суду України від 14.11.2011р. у справі №3-116гс11, згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2017р. №10/918 не збільшив кількісні показники за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, а фактично заявив нові позовні вимоги, тому, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо залишення зазначеної заяви позивача без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. по справі №913/279/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» м. Київ на ухвалу господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. по справі №913/279/17 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 11.05.2017р. по справі №913/279/17 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЛО.