ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 909/237/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Матущак О.І.,

при секретарі судового засідання Коростенська О.І.,

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідача (скаржника) ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз», вих.№18юр-1238 від 24 квітня 2017 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2017 року (підписане 14.04.2017 року), суддя Гриняк Б.П.

у справі №909/237/17

за позовом Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, м. Долина

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз», м. Долина

про стягнення шкоди у вигляді надміру виплаченої пенсії в сумі 5 017,13 грн.

в с т а н о в и в :

27 лютого 2017 року Долинське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про стягнення шкоди у вигляді надміру виплаченої пенсії в сумі 5 017,13 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2017 року по справі №909/237/17 позов задоволено: присуджено до стягнення з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» на користь Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області шкоду, у вигляді надміру виплаченої пенсії в сумі 5 017,13 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що довідки № 1р-563 від 09.11.1991 року, №424 від 19.07.2004 року та №211 від 22.06.2012 року про розмір заробітної плати для обчислення пенсії гр. ОСОБА_3, які видавалась відповідачем і були підставою для призначення пенсії, містили недостовірні дані, що відображено в акті перевірки правильності призначення пенсії ОСОБА_3 за даними довідками, виданими ПАТ «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» що стало підставою для нарахування пенсії в розмірі більшому від обґрунтованого, а нарахування надмірного розміру пенсії призвело до необґрунтованих виплат в сумі 5017,13 грн., які фактично є бюджетними втратами. Поряд з тим, суд, зважаючи на вчасне звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, про що свідчать процесуальні документи адміністративного суду, визнав поважними обставини пропуску строку на звернення позивача до господарського суду, які виникли з незалежних від позивача обставин, а саме з причин розгляду позовних вимог в адміністративному судочинстві.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2017 року по справі №909/237/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що застосування ч.2 ст.101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» можливе лише у випадку, коли підприємством чи організацією видано недостовірний документ, а не документ з недостовірними даними. Разом з тим, скаржник вважає незаконним застосування судом ч.1 ст.50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідач не може бути субєктом відповідальності за вказаною нормою, при цьому, позивачем на захист свого порушеного права вже прийнято розпорядження №799 від 13.11.2012 року, відповідно до якого відбувалось часткове утримання коштів з ОСОБА_3 Крім того, апелянт вважає помилковим висновок суду про визнання поважними причин пропуску позовної давності, оскільки звернення позивача з позовом до адміністративного суду із порушенням правил підвідомчості не перериває строку позовної давності та не є підставою для визнання поважними причин пропуску такого строку. Одночасно, наголошує, що позивач не звертався до суду із відповідною заявою про визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2017 року по справі №909/237/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судові засідання не зявлявся, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (арк. справи 87).

Оскільки явка представника позивача не визнавалась обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Колегією суддів встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 1992 року гр. ОСОБА_3 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі із заявою про призначення пенсії по віку із долученою довідкою №1р-563 від 09.11.1991 року про розмір заробітної плати за період з 01.11.1990 року по 31.10.1992 року.

16 серпня 1992 року управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районі ОСОБА_3 призначено пенсію за віком, згідно поданих документів.

Із вступом з 01.01.2004 року в дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно розпорядження №124829 від 19.07.2004 р. та у відповідності до ст.40, 43 вказаного Закону, гр. ОСОБА_3 з 01.01.2004 року проведено перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати згідно довідки №424 від 19.07.2004 року за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року. Після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_3 встановлений в сумі 236,50 грн.

В ході проведення зустрічної перевірки НГВУ «Долинанафтогаз» правильності та повноти відображення заробітної плати в довідках №1р-563 від 09.11.1997 року та №424 від 19.07.2004 року, працівниками управління виявлено ряд порушень, за результатами якої складено акти №244 від14.06.2012 року та 244 а від 16.08.2012 року.

Так, неправильне відображення в довідці №424 від 19.07.2004 року сум нарахованої заробітної плати призвело до неправомірного завищення індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який становив 1,91016 та середньомісячного заробітку для обчислення пенсії який становив 585,37 грн., і як наслідок вказане стало причиною неправомірного збільшення розміру пенсії ОСОБА_3

Після проведення 27.06.2012 року першого розрахунку пенсії згідно довідки НГВУ «Долинанафтогаз» №211 від 22.06.2012 року за період з 01.11.1990 року по 31.10.1992 року індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії склав 1,70221 грн., а сума середньомісячного заробітку для обчислення пенсії склала 521,64 грн., що є нижчим від попереднього.

17.08.2012 року проведено остаточний розрахунок за наявними матеріалами пенсійної справи із врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року (60 календарних місяців згідно ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), в результаті якого індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії склав 1,75123, а сума середньомісячного заробітку для обчислення пенсії 536,66 грн.

У відповідності до розрахунку від 13.11.2012 року сума заборгованості за період з 01.07.2002 року по 31.08.2012 року склала 5107,13 грн.

Так, 13.11.2012 року позивачем прийнято розпорядження №799 на переплату пенсії гр. ОСОБА_3 в сумі 5107,13 грн. за період з 01 липня 2002 року по 31 серпня 2012 року.

Вказане розпорядження направлене відповідачу та ОСОБА_3 листами №324/03 та №325/03 від 16.01.2013 року з вимогою повернути надмірно отримані кошти в сумі 5017,13 грн.

Також судом встановлено, що згідно з довідкою позивача №173 від 11 листопада 2013 року з гр. ОСОБА_3 стягнено переплату в розмірі 2097,47 грн. за період з 01 грудня 2012 року по 30 листопада 2013 року.

В лютому 2017 року Долинське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про стягнення шкоди у вигляді надміру виплаченої пенсії в сумі 5017,13 грн.

Як зазначалось вище, рішенням суду першої інстанції позов задоволено в повному обсязі, однак, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, з огляду на наступне:

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ст.14 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства, установи і організації (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту), або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно із статтею 15 платниками страхових внесків.

Статтею 50 зазначеного вище Закону передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Зазначена норма визначає спеціальний порядок повернення надмірно сплаченої суми пенсії, а саме: безпосередньо пенсіонером добровільно, або на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, з огляду на встановлений ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» спеціальний порядок повернення надмірно сплаченої суми пенсії, що є предметом позову у даній справі, а саме: безпосередньо пенсіонером добровільно, на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду, або в судовому порядку. Позивач має захищати своє право саме у зазначеному законом порядку, і лише у випадку недосягнення своєї мети, вправі звертатися до суду з позовом до відповідача про стягнення спричинених наданням недостовірних відомостей збитків, довівши при цьому таку недостовірність.

Як вбачається з матеріалів справи та не враховано місцевим господарським судом, 13 листопада 2012 року позивачем прийнято розпорядження №799 на переплату пенсії гр. ОСОБА_3 (пенсійна справа №124829) в сумі 5107,13 грн. за період з 01 липня 2002 року по 31 серпня 2012 року, за яким підлягає проведення стягнення по 20 відсотків до повного погашення переплати.

Зазначене розпорядження у встановленому законом порядку не оскаржувалось та є чинним на момент розгляду справи. При цьому, колегією суддів встановлено, що громадянкою ОСОБА_3 проводиться погашення коштів надмірно виплаченої пенсії у добровільному порядку, що підтверджується довідкою позивача №173 від 11 листопада 2013 року та погашено 2097,47 грн.

За даними вказаної довідки з пенсії гр. ОСОБА_3 за період з 01 грудня 2012 року по 30 листопада 2013 року стягнено переплату в загальній сумі 2097,47 грн. (кожного місяця по 20% від нарахованої пенсії).

За наведених вище обставин, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» 5107,13 грн. переплати пенсії, яку позивач надмірно виплатив гр. ОСОБА_3, та яку позивач стягував за розпорядженням №799 від 13.11.2012 року.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку позивач не позбавлений права проводити в подальшому стягнення такої переплати з гр. ОСОБА_3 на підставі свого розпорядження №799 від 13.11.2012 року.

В протилежному разі, у випадку можливого задоволення позову в даній справі, відбудеться подвійне стягнення.

З огляду на все наведене вище, колегія суддів вважає, що можливість застосування ч.1 ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як підстави для задоволення позову, буде незаконною, оскільки відповідач не може бути суб'єктом відповідальності по даній нормі, а також з огляду на те, що позивачем вже прийнято розпорядження №799 від 13.11.2012 року на стягнення переплати з гр. ОСОБА_3 в розмірі по 20 % до повного погашення переплати.

Крім того, місцевий господарський суд, задовольняючи позов посилається на ч.2 ст.101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у відповідності до якої підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З вищенаведеного вбачається, що суб'єктом відповідальності є підприємства та організації, які несуть матеріальну відповідальність у вигляді відшкодування завданої шкоди, зокрема за видачу недостовірних документів (а не недостовірних даних), відтак, застосування вказаної норми можливе лише тоді, коли відповідачем є підприємство чи організація, позовною вимогою є відшкодування шкоди та коли підприємством/організацією видано недостовірний документ (а не документ з недостовірними даними), в той час як довідка №424 від 19.07.2004 року про нараховану заробітну плату містить лише недостовірні дані, однак, не є недостовірним документом.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем такі обставини не доведено.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача шкоди у вигляді надміру виплаченої пенсії в сумі 5 017,13 грн.

Статтею 103 ГПК України передбачено право апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, серед іншого, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З огляду на наведене вище, беручи до уваги порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права, зокрема, ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а також неповне зясування обставин, що мають значення для справи, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2017 року по справі №909/237/17 слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, колегія суддів зазначає, що у п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» розяснено, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Крім того, враховуючи задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів, керуючись ст.49 ГПК України, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 1760 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2017 року по справі №909/237/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Стягнути з Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (77503, Івано-Франківська область, м. Долина, вул. Грушевського, 18, і.к. 40387826) на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» (77503, Івано-Франківська область, м. Долина, вул. Промислова, 7, і.к. 00136490) 1760 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №909/237/17 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Повну постанову складено 12.06.2017 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_4