ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2017 р.Справа № 915/166/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (посвідчення),

від відповідача 1 не зявився,

від відповідача 2 ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області

на рішення господарського суду Миколаївської області від 05.05.2017

у справі № 915/166/17

за позовом керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави

до: 1. Шевченківської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Вітовського району Миколаївської області

2. Фермерського господарства «Маяк» ОСОБА_3

про визнання недійсним договору від 01.03.2014 про сумісну діяльність та зобовязання повернути земельну ділянку державі

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками сторін в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.06.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року керівник Миколаївської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави (далі Прокуратура, позивач) звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовом до Шевченківської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Вітовського району Миколаївської області (далі Школа, відповідач 1) та Фермерського господарства «Маяк» ОСОБА_3 (далі ФГ «Маяк», відповідач 2) в якому просив:

- визнати недійсним та припинити на майбутнє договір про спільний обробіток земельної ділянки площею 62,6 га в межах території Шевченківської сільської ради, укладений 01.03.2014 між Школою та ФГ «Маяк»;

- зобовязати ФГ «Маяк» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку площею 62,6 га в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району;

- стягнути з відповідача на користь Прокуратури сплачений судовий збір за поданий позов.

Позов обґрунтований тим, що укладений між Школою та ФГ «Маяк» спірний договір є удаваним договором, оскільки ним прикриваються відносини сторін щодо оренди землі, на укладення якого у Школи відсутні достатні правові підстави та відповідний обсяг повноважень, що у відповідності до ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 207 ГК України, є підставою для визнання цього договору недійсним. Акт обміру земельної ділянки, який є додатком до спірного договору, фактично є актом приймання-передачі в користування ФГ «Маяк» спірної земельної ділянки. Прокуратура вважає, що спірний договір одночасно містить елементи договору про спільну діяльність без створення юридичної особи та договору про створення простого товариства, що суперечить положенням цивільного законодавства, якими не передбачено ведення спільної діяльності без створення юридичної особи та простого товариства. Крім цього, в позові зазначено, що внаслідок укладення спірного договору фактично змінено цільове призначення земельної ділянки з ведення підсобного господарства на товарне сільгоспвиробництво.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 05.05.2017 (суддя Коваль Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що умовами спірного договору не змінено форми власності або правовий статус спірної земельної ділянки, яка є державною власністю та знаходиться в постійному користуванні Школи-інтернату. Земельну ділянку не надано в користування ФГ «Маяк» у розумінні Закону України «Про оренду землі», а лише в обробіток. Школа-інтернат, згідно умов договору має право контролю щодо діяльності ФГ «Маяк» по обробітку землі в рамках договору, тобто не втрачає права користування земельною ділянкою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Прокуратура звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скаржник вважає, рішення незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

Представник Школи в судове засідання 21.06.2017 не зявився, та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 02.06.2017, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Проте, така неявка представника Школи не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 01.06.2017 у даній справі, явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 21.06.2017 представник прокуратури надала пояснення, якими підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила задовольнити останню.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 21.06.2017 надав пояснення, в яких проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача 2, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області №333-р від 04.07.1996 Школі було надано в постійне користування для ведення підсобного господарства земельну ділянку площею 62,6 га рілля, про що також свідчить Державний акт на право постійного користування землею І-МК №001132 від 22.07.1996.

Школа має право, зокрема, володіти та користуватися закріпленим за ним майном згідно чинним законодавством та цим статутом, укладати угоди, набувати майнових та немайнових прав, здійснювати будь-які операції у межах предмета своєї діяльності відповідно до чинного законодавства (п.п. 3.3, 4.3 статуту Школи) (а.с. 56).

01.03.2014 між Школою та ФГ «Маяк» було укладено договір про спільний обробіток земельної ділянки, за умовами якого, сторони з метою відпрацювання моделі співпраці з підприємствами та залучення додаткових джерел фінансування життєдіяльності Школи, зобовязалися шляхом обєднання своїх зусиль та майна спільно діяти для досягнення спільних господарських цілей без створення юридичної особи, а саме: вирощувати, переробляти та реалізовувати насіння всіх категорій (елітне та репродукційне); вирощувати та реалізовувати товарну сільськогосподарську продукцію; підвищувати ефективність використання майна; впроваджувати сучасні технології вирощування (п. 1.1 договору).

Спільний обробіток земельної ділянки розподіляється наступним чином: ФГ «Маяк» бере на себе зобовязання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу вирощування продукції, обумовленої договором, а Школа зобовязання надати ФГ «Маяк» для спільного обробітку земельну ділянку площею 62,6 га з земель, наданих останній у постійне користування згідно державного акту від 22.07.1996 серії I-МК № 001132 та забезпечувати охорону земель та посівів, які на них розташовані, а також майна та техніки ФГ «Маяк», на час їх знаходження на території Школи, від посягань з боку третіх осіб (п. 1.2 договору).

Внеском Школи в спільну діяльність є вартість права користування земельною ділянкою, обчислена виходячи з вартості 1 у.к. га по Миколаївській області, вказаної у листі від 14.02.2012 № 619 відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області, а внеском ФГ «Маяк» є грошові кошти, пально-мастильні матеріали, обробка ґрунтів, сівба, посадка, внесення добрив та засобів захисту рослин, всі необхідні дії щодо вирощування сільськогосподарських культур, професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові звязки, інше, що встановлюють сторони по закінченню року. При цьому земельна ділянка, яка використовується за цим договором, є державною власністю та не може складати спільну власність сторін (п.п. 6.1., 6.2., 7.5. договору).

Внесене сторонами майно, яким вони володіли на праві власності, вироблена у результаті спільного обробітку продукція, а також інше майно, створене або придбане сторонами в результаті спільного обробітку, складає їх спільну часткову власність та обчислюється на окремому балансі ФГ «Маяк», який ведеться в порядку, узгодженому зі Школою (п.п. 7.1., 7.2 договору).

Фактичний розподіл прибутку здійснюється шляхом перерахування грошової суми в розмірі 27 726, 04 грн. (п. 8.1 договору).

Спільні витрати та збитки сторін покриваються за рахунок спільного майна, отриманого в результаті спільного обробітку земельної ділянки. Фактичний обсяг спільного обробітку з його розподілом за видами затрат між сторонами визначається в балансі, що складається ФГ «Маяк» (п.п. 9.1-9.2 договору).

Сторонами погоджено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, і набирає чинності з 01.03.2014 та діє до 31.12.2017 (п.п. 11.1-11.2 договору).

У подальшому сторонами були укладені додаткові угоди № 1 від 01.03.2015 та № 2 від 01.04.2016 до договору (а.с. 48, 50), котрими узгоджено умови про розподіл грошової суми прибутку, що належить Школі, згідно відповідних довідок відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області від 30.01.2015 № 509/01-15 (ас. 49) та від 10.02.2016 № 99-14.15-99.4-351/2-16 (ас. 51), з урахуванням вартості 1-го га ріллі в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та відповідно 1-го га ріллі по радгоспу ім. Шевченка Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, зокрема, на 2015 рік 34 631,58 грн. та 2016 рік 45 425,35 грн. (п.п. 3 додаткових угод №№ 1, 2 до договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частини 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України визначають, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами ст.235 Цивільного кодексу України визначено поняття удаваного правочину. Це правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Отже, основною ознакою удаваного правочину є фактичне встановлення між сторонами правочину інших правовідносин ніж ті, щодо яких його було укладено.

Загальні умови здійснення спільної діяльності встановлені статтями 1130 - 1131 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Правові засади оренди землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Вимоги до умов такого договору передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Істотними умовами договору оренди землі є обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності-земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Як свідчать умови спірного договору про спільний обробіток земельної ділянки від 01.03.2014 його метою є об'єднання зусиль та певних внесків сторін для досягнення певних господарських цілей.

У п. 1.1. договору зазначено, що земельна ділянка надається на умовах спільного обробітку з метою вирощування, переробки та реалізації насіння всіх категорій, вирощування та реалізації товарної сільськогосподарської продукції, підвищення ефективності майна, впровадження сучасних технологій вирощування. Тобто, право власності на вирощену сільськогосподарську продукцію та доходи мають обидві сторони, виходячи з умов договору.

Наявність у спірному договорі умов про строковість (п. 11.1 договору) та платність (п. 8.1. договору) на які посилається прокурор у позовній заяві та в апеляційній скарзі, не змінює правової природи такого договору, як договору про спільну діяльність.

Вказане вище свідчить, про помилковість доводів прокурора щодо удаваності спірного правочину.

За своєю правовою природою оспорюваний договір є саме договором про спільну діяльність, а не договором оренди.

Господарським судом було правомірно відхилено твердження прокурора, що спірним договором змінено цільове призначення наданої в постійне користування Школи земельної ділянки, з ведення підсобного господарства на товарне сільгоспвиробництво, виходячи з такого.

За своїм змістом особисте підсобне господарство є формою непідприємницької діяльності, яка обмежується діяльністю з виробництва та переробки сільськогосподарської продукції та діяльністю з реалізації цієї продукції. Судом першої інстанції вірно встановлено, що за спірним договором земельна ділянка не передана в користування ФГ «Маяк» і на даний час знаходиться у постійному користуванні Школи, тобто, зміни землекористувача не відбулося. Отже діяльність, яка на даний час здійснюється на земельній ділянці Школою спільно з ФГ «Маяк», відповідає визначенню ведення підсобного господарства землекористувачем.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога прокурора про визнання недійсним та припинення на майбутнє спірного договору є такою, що не підлягає задоволенню, у звязку з чим, суд першої інстанції правомірно відмовив в цій частині позовної заяви.

Оскільки, виходячи з наведених вище підстав, не задоволено вимоги про визнання спірного договору недійсним, то судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав і для задоволення похідних вимог про зобов'язання ФГ «Маяк» повернути державі займану ним земельну ділянку.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Миколаївської області ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 05.05.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_4