ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р.Справа № 1/17-2182-2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Жекова В.І.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників провадження в Одеському апеляційному господарському суді:

від ДП "Одеський морський торговельний порт" - Юськова В.С. за довіреністю;

від ОСОБА_2 - ОСОБА_3 за довіреністю;

арбітражний керуючий Вудуд Г.І. особисто за посвідченням.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу господарського суду Одеської області від 21.02.2017

у справі №1/17-2182-2011

за заявою Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2011 за заявою Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" (далі - ТОВ "Надія"), тощо.

Постановою господарського суду Одеської області від 04.10.2012 визнано ТОВ "Надія" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ "Надія", припинено процедуру розпорядження майном боржника та припинити повноваження розпорядника майна боржника, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Хайло Миколу Володимировича, тощо.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.10.2015, зокрема, призначено ліквідатором ТОВ "Надія" арбітражного керуючого Вудуда Гаррі Ігоровича.

07.02.2017 арбітражний керуючий Вудуд Г.І. звернувся до господарського суду Одеської області з заявою про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, шляхом накладення арешту, оголошення в розшук та затримання транспортних засобів, що належать на праві власності та належали боржнику на момент порушення справи про банкрутство, зокрема, транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.02.2017 зобов'язано регіональний сервісний центр МВС в Одеській області, Відділ безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та Управління патрульної поліції в м. Одесі вжити заходи шляхом внесення інформації щодо оголошення в розшук, затримання, вилученню з незаконного користування невідомих осіб та поставлення на штрафний майданчик про що негайно повідомити господарський суд транспортні засоби, зокрема, AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Судом першої інстанції у мотивах оскаржуваної ухвали зазначено, що суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ліквідатора банкрута та вжити заходів по розшуку, затриманню, вилученню з незаконного користування невідомих осіб та поставити на штрафний майданчик транспортні засоби, які належать на праві власності та належали боржнику на момент порушення справи про банкрутство.

Не погоджуючись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулась ОСОБА_2 з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу господарського суду Одеської області від 21.02.2017 по справі №1/17-2182-2011 скасувати в частині зобов'язання регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та Управління патрульної поліції в м. Одесі вжити заходи шляхом внесення інформації щодо оголошення в розшук, затримання, вилученню з незаконного користування невідомих осіб та поставлення на штрафний майданчик, про що негайно повідомити господарським суд, транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Так, апелянт зазначає, що 13 травня 2017 року поліцією був затриманий та вилучений з передачею для зберігання на штрафний майданчик транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д/з НОМЕР_2, що належіть на праві власності ОСОБА_2.

Як вказує апелянт, під час затримання указаного транспортного засобу поліція пояснила, що згідно з ухвалою господарського суду Одеської області від 21.02.2017 року у справі №1/17-2182-2011 цей транспортний засіб оголошено в розшук, Управління патрульної поліції в м. Одесі зобов'язано затримати, вилучити указаний транспортний засіб з поставленням його на штрафний майданчик.

13.05.2017 року було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д/з НОМЕР_2.

Апелянт вважає, що ухвала господарського суду Одеської області про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів в частині зобов'язання регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та Управління патрульної поліції в м. Одесі вжити заходи шляхом внесення інформації щодо оголошення в розшук, затримання, вилученню з незаконного користування невідомих осіб та поставлення на штрафний майданчик транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 не містить мотивів таких дій суду.

Крім того, як зазначає апелянт, під час ухвалення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи, які мають значення для вірного вирішення даного спору, а саме не перевірив за ким зареєстровано право власності на транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та за ким було зареєстровано право власності на указаний транспортний засіб на день відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Надія".

Посилаючись на приписи ст. 328 ЦК України апелянт зазначає, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д/з НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. Право власності на указаний автомобіль виникло у ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку серії ВІА №377651 від 04.10.2014 року, в якій в якості свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) указане свідоцтво НОМЕР_4.

Апелянт зазначає, що транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_2 у ОСОБА_6, якій цей транспортний засіб належав на підставі договору купівлі-продажу №2007020 від 29.04.2007 року, укладеного нею з ТОВ "Надія".

Отже, за твердженням скаржника, як на день ухвалення оскаржуваної ухвали, так і на день відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Надія" вказаний транспортний засіб не належав боржнику внаслідок його відчуження ще в квітні 2007 року на користь ОСОБА_6

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Одеської області від 21.02.2017 у справі №1/17-2182-2011 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Жекова В.І. Означеною ухвалою було зобов'язано апелянта ОСОБА_2 доплатити судовий збір у розмірі 720 грн. та докази такої сплати надати до Одеського апеляційного господарського суду.

15.06.2017 докази сплати судового збору у розмірі 720 грн. було надано скаржником до суду апеляційної інстанції, що підтверджується листом від 15.06.2017 та квитанцією №0.0.781624145.1 від 09.06.2017.

У судовому засіданні від 19.06.2017 представник скаржника підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Арбітражний керуючий Вудуд Г.І. заперечував прости задоволення апеляційної скарги, а також наголошував, що не отримував апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Одеської області від 21.02.2017.

Судова колегія відзначає, що відповідно до положень ч.1 ст. 95 ГПК особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні (сторонам) у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

Так, у додатках до апеляційної скарги міститься фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 23.05.2017, що підтверджують направлення апелянтом апеляційної скарги з додатками на адресу арбітражного керуючого Вудуда Г.І., а тому посилання останнього на неотримання апеляційної скарги та додатків до неї спростовуються наявними матеріалами справи та відхиляються судом.

До того ж, судовою колегією в судовому засіданні було запропоновано арбітражному керуючому Вудуд Г.І. ознайомитись зі змістом апеляційної скарги надавши для цього необхідний час, проте арбітражний керуючий відмовився від цього зазначивши, що в цілому йому зміст скарги відомий, оскільки аналогічні скарги вже розглядались в апеляційному порядку деякий час тому.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників провадження у справі про банкрутство та перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно до ст. 4-1 ч. 2 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 66 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідності до ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У п.п.1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року №16 роз'яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що клопотання арбітражного керуючого про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом зобов'язання регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та Управління патрульної поліції в м. Одесі вжити заходи шляхом внесення інформації щодо оголошення в розшук, затримання, вилученню з незаконного користування невідомих осіб та поставлення на штрафний майданчик, зокрема, транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 не містить жодних передбачених статтею 33 ГПК, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення вимог кредиторів.

До того ж, судова колегія відзначає, що заявником не було надано суду доказів на підтвердження належності на праві власності транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 боржникові.

Як вбачається з матеріалів справи (т.3, а.с. 71-77) 20.12.2005 між ТОВ "Надія" (Заставодавець) та АКІБ "УКРСИББАНК" (Заставодержатель) було укладено договір застави транспортних засобів, відповідно до умов якого ТОВ "Надія", з метою забезпечення вимог за кредитним договором №929-08 Ф від 30.06.2005 року з додатковою угодою №1 до нього від 14.07.2005 року, передало в заставу банку транспортні засоби, що є власністю ТОВ "Надія", зокрема, транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, з огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 18.02.15 по справі № 6-244цс14; та від 24.06.15 № 6-318цс15).

Як вбачається з наявних матеріалів справи транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 на підставі договору №2007020 від 29.04.2007 р. був переданий ТОВ "Надія" у власність ОСОБА_6.

Означений транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_6 08.05.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4.

Вподальшому, право власності на транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 виникло у ОСОБА_2, на підставі довідки-рахунку серії ВІА №377651 від 04.10.2014 року, в якій в якості свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) указане свідоцтво НОМЕР_4. Право власності також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Колегія суддів відзначає, що як заявник так й суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилались саме на належність на праві власності боржникові транспортних засобів, зокрема, AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Разом з цим, судова колегія відзначає, що провадження у справі про банкрутство ТОВ "Надія" порушено ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2011.

Як вбачається з вищенаведених матеріалів справи, як на день ухвалення оскаржуваної ухвали, так і на день відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Надія" транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 не належав боржникові, оскільки був відчужений на користь ОСОБА_6 29.04.2007 р.

Отже, висновок господарського суду Одеської області про те, що транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 належить на праві власності ТОВ "Надія" та належав йому на момент порушення справи про банкрутство є таким, що спростовується наявними матеріалами справи.

Згідно з ст. 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 ЦК України визначено, що саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не здійснено оцінки обґрунтованості доводів клопотання ліквідатора про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, без врахування тієї обстави, що як на момент укладення договору застави транспортних засобів від 20.12.2005, порушення справи про банкрутство ТОВ "Надія" так і на момент винесення оскаржуваної ухвали право власність на транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у ТОВ "Надія" було відсутнє.

Отже, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду вважає, що підстави для задоволення клопотання ліквідатора ТОВ "Надія" про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів стосовно транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у місцевого господарського суду були відсутні, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Одеської області від 21.02.2017 скасуванню в частині зобов'язання регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та управління патрульної поліції в м. Одесі вжити заходів шляхом внесення інформації щодо оголошення в розшук, затримання, вилученню з незаконного користування невідомих осіб та поставлення на штрафний майданчик транспортний засіб AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Керуючись статтями 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 21.02.2017 по справі №1/17-2182-2011 в частині зобов'язання регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та Управління патрульної поліції в м. Одесі вжити заходи шляхом внесення інформації щодо оголошення в розшук, затримання, вилученню з незаконного користування невідомих осіб та поставлення на штрафний майданчик, щодо транспортного засобу AUDI A3, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 скасувати.

Справу №1/17-2182-2011 передати на розгляд до господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанову надіслати регіональному сервісному центру МВС в Одеській області, Відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та Управлінню патрульної поліції в м. Одесі.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Жеков В.І.