ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" червня 2017 р.Справа № 924/247/17

за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства оборони України, м. Київ, квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", смт. Теофіполь Хмельницької області

про стягнення 1098547,25 грн. заборгованості, з яких 311875,5 грн. заборгованості, що виникла на підставі п. 2.3. договору № 149 від 20.06.2014р., 748343,93 грн. заборгованості з компенсації земельного податку за жовтень-грудень 2016р., 8286,14 грн. - 3% річних, 30041,68 грн. інфляційних втрат

Суддя Смаровоз М.В.

Представники:

першого позивача: не з'явився;

другого позивача: ОСОБА_1- за довіреністю від 03.02.2017р.;

відповідача: ОСОБА_2- за довіреністю від 30.08.2016р;

прокуратури: ОСОБА_3

В судовому засіданні 07.06.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Представники прокуратури та позивачів, з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог від 30.05.2017р., просять суд стягнути з відповідача 1098547,25 грн. заборгованості, з яких 311875,5 грн. заборгованості (за жовтень-грудень 2016р.), що виникла на підставі п. 2.3. договору № 149 від 20.06.2014р.; 748343,93 грн. заборгованості з компенсації земельного податку за жовтень-грудень 2016р., 8286,14 грн. - 3% річних (за період з 20.12.2016р. по 24.04.2017р.), 30041,68 грн. інфляційних втрат (за грудень 2016р. березень 2017р.).

В обгрунтування позовних вимог з посиланням на окремі приписи законодавства (зокрема, ст.ст. 11, 14, 202, 509, 526, 625, 626, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст.175, 193 Господарського кодексу України), а також положення укладеного між квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький та товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" договору № 149 від 20.06.2014р., вказується, зокрема, на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, передбачених умовами означеного договору, незважаючи на звернення позивача з вимогами погасити існуючу заборгованість.

Крім того, відзначено, що перед КЕВ м. Хмельницький була поставлена вимога щодо припинення (розірвання) діючих договорів з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів МОУ та подальше укладення таких договорів виключно на конкурсних засадах. У зв'язку із чим, на виконання вимог керівництва, КЕВ м. Хмельницький супровідним листом №3144 від 19.09.2016 року надіслав на адресу ТОВ „Україна 2001 додаткову угоду про розірвання договору № 149 у 2 примірниках, підписану уповноваженими представниками сторін. Водночас, у супровідному листі № 3144 від 19.09.2016 року КЕВ м. Хмельницький зазначалося про те, що підписаний примірник додаткової угоди має бути надісланий (повернутий) на адресу КЕВ м. Хмельницький рекомендованим листом з описом вкладення. Водночас, ТОВ „Україна 2001 примірник Додаткової угоди до Договору на адресу КЕВ м.Хмельницький не повернуло, доказів її надіслання КЕВ м. Хмельницький не надала. Більше того, у відповідь на вихідний лист КЕВ м. Хмельницький № 3144 від 19.09.2016 рік зазначено про доцільність припинення дії договору №149 від 20.06.2014 року по факту завершення збору урожаю посівів цукрових буряків та кукурудзи в другій половині листопада місяця. Таким чином, у своєму листі ТОВ „Україна 2001 повідомило КЕВ м. Хмельницький про неможливість розірвання 19.09.2016 року договору №149 від 20.06.2014 року та про продовження його дії до моменту завершення збору урожаю з полів, вважає позивач.

Позивачем також вказано, що при розгляді справи № 924/663/16 представник ТОВ „Україна 2001, обґрунтовуючи законність Договору №149 від 20.06.2014 року підтвердив те, що даний Договір діє. У разі дійсного укладення 19.09.2016 року (навіть 30.09.2016 року, як стверджує Відповідач) між ТОВ „Україна 2001 та КЕВ м. Хмельницький додаткової угоди про розірвання дії договору, предмет спору просто би перестав існувати, (так як договір вже припинив свою дію і не було би що визнавати недійсним). Натомість, Вищим господарським судом продовжився розгляд даної справи в касаційному порядку (щодо визнання договору №149 від 20.06.2014 року недійсним) і постановою суду від 14.12.2016 року позивачу відмовлено у задоволенні касаційної скарги та встановлено законність положень (умов) договору.

Крім того, позивач відзначає, що саме на виконання умов договору № 149 від 20.06.2014 року сторонами було укладено ряд договорів на виконання ТОВ „Україна 2001 робіт (зокрема, і договір №1/16-П від 07.07.2016 року), що встановлено постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 року, що підтверджує постійність (сталість) відносин сторін щодо укладення таких договорів на виконання робіт та повністю спростовує твердження відповідача про те, що договір №1/16-п від 07.07.2016 року не має жодного відношення до відносин сторін, що виникли на підставі укладеного між сторонами договору №149 від 20.06.2014 року. Також позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що нібито КЕВ м. Хмельницький намагається отримувати оплату та компенсацію витрат, понесених по сплаті земельного податку одночасно з двох осіб за використання одних і тих самих земель за період жовтня-грудня 2016 року, вказуючи, зокрема, що про готовність земельних ділянок до використання за цим договором складаються акти обстеження земельних ділянок, які є невід'ємною частиною договору та є підставою для початку відліку періоду надання послуг і здійснення розрахунків за них за цим договором.

Також в обгрунтування позову відзначено, що згідно з листом-відповіддю № 2394 від 12 серпня 2016 року, підписаним виконавчим директором ТОВ "Україна 2001", зазначено, що лист № 3144 від 19.09.2016 року розглянутий. Звертаться увага суду на те, що у самому листі зазначено, що він отриманий по пошті 23.09.2016 року. Таким чином, навіть у разі підписання та набрання чинності додатковою угодою від 19.09.2016 року, ТОВ „Україна 2001 не виконала зобов'язання щодо сплати в повному обсязі наданих КЕВ м. Хмельницький робіт/послуг, в тому числі не відшкодувала земельний податок, що було обумовлено п.3.3. додаткової угоди до договору. Окрім цього, ТОВ „Україна 2001 вихідним листом №2766 від 04.11.2016 року надіслала на адресу КЕВ м. Хмельницький скаргу на результати конкурсу по відбору учасників спільної обробки землі від 31.10.2016 року, з обґрунтуваннями неправомірності проведення даного конкурсу (31.10.2016р.), так як договір №149 від 20.06.2014 року не припинив свою дію, таким чином, визнаючи його продовження до моменту його повного виконання. Отже, твердження відповідача щодо припинення дії договору № 149 від 20.06.2014 року за згодою сторін згідно додаткової угоди не відповідають дійсності, спрямовані на навмисне введення суду в оману з метою уникнення відповідальності за невиконання договірних зобов'язань та повністю спростовуються наданими позивачем доказами.

Враховуючи вищевикладене, представники прокуратури та позивачів просять позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи, зокрема, що ще у вересні 2016 року ТОВ „Україна 2001 отримало від КЕВ м. Хмельницького додаткову угоду до договору № 149 від 20.06.2014 року про розірвання договору № 149 від 20.06.2014 року. Ця додаткова угода 19.09.2016 року зі сторони КЕВ м. Хмельницький підписана начальником ОСОБА_4, юрисконсультом ОСОБА_5, Головним бухгалтером ОСОБА_6 та засвідчена відбитком печатки КЕВ м. Хмельницький. ТОВ „Україна 2001 в особі виконавчого директора ОСОБА_7 30.09.2016 року також підписало цю додаткову угоду та засвідчило її відбитком печатки товариства. Отже, з 30.09.2016 року договір № 149 від 20.06.2014 року було припинено за згодою сторін в порядку, що передбачений частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України. Згідно приписів частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Таким чином, будь-які зобов'язання сторін на майбутнє, які встановлені вищезазначеним договором, припинились після 30.09.2016 року. При цьому, особлива увага суду звертається на той факт, що текст додаткової угоди від 19.09.2016 року про розірвання договору № 149 від 20.06.2014 року, до речі, як і текст договору № 149, було складено самим КЕВ м. Хмельницький. Згідно пункту 5 додаткової угоди від 19.09.2016р встановлено, що вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами (тобто обома сторонами договору). Відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 19.09.2016 року встановлено, що з моменту набрання чинності цією угодою Договір № 149 від 20,06.2014 року вважається розірваним. Першим цю додаткову угоду підписав представник КЕВ м. Хмельницький. Таким чином, після підписання додаткової угоди представником ТОВ „Україна 2001 вона набрала чинності з 30.09.2016 року, а договір № 149 від 20.06.2014 року було розірвано, вказав відповідач. Отже, відсутні правові підстави для оплати ТОВ „Україна 2001 заборгованості, що виникла на підставі пунктів 2.2, 2.3. договору № 149 від 20.06.2014 року за жовтень-грудень 2016 року, заборгованості з компенсації земельного податку за жовтень-грудень 2016 року і, відповідно, відсутні підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.

Також відповідачем зазначено, що в КЕВ м. Хмельницький не може мати підстав для стягнення оплати з ТОВ „Україна 2001 за жовтень-грудень 2016 року, за виконання робіт/послуг по вирощуванню сільськогосподарської продукції за договором № 149, тому що сторони (КЕВ м. Хмельницький та ТОВ „Україна 2001), розірвавши договір № 149 погодили, що саме ТОВ „Україна 2001 самостійно буде збирати врожай. Разом із тим, в матеріалах справи відсутні оригінали або копії бухгалтерських та інших документів (насамперед актів виконаних робіт/надання послуг), які б дійсно підтверджували, що КЕВ м. Хмельницький протягом жовтня-грудня 2016 року виконувало роботи/надавало послуги для ТОВ „Україна 2001 за договором № 149 віл 20.06.2014р. Крім того, в матеріалах справи відсутні письмові завдання ТОВ „Україна 2001 на виконання робіт/послуг за договором № 149 за період жовтень-грудень 2016 року. Обов'язковість наявності таких письмових завдань передбачена підпунктом 3.1.1. спірного договору № 149 від 20.06.2014 року.

Додатковим доказом того факту, що ТОВ „Україна 2001 визнало договір № 149 від 20.06.2014 року розірваним є те, що ТОВ „Україна 2001 взяло участь у конкурсі, оголошеному КЕВ м. Хмельницький на спільний обробіток землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України, що підтверджується протоколом розкриття конкурсних пропозицій від 31.10.2016 року.

Відповідач також відзначає, що після укладення договору № 243 між КЕВ м. Хмельницький та Українсько-німецьким сільськогосподарським підприємством з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро", тобто після 11.11.2016 року, саме Українсько-німецьке сільськогосподарське підприємством з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро" зобов'язано здійснювати відповідні платежі па користь КЕВ м. Хмельницький. КЕВ м. Хмельницький намагається отримувати оплату та компенсацію витрат, понесених по сплаті земельного податку, одночасно з двох осіб за використання одних і тих самих земель за період жовтень-грудень 2016 року, вказав відповідач.

З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглядом наявних матеріалів справи, а також під час розгляду справи № 924/663/16 встановлено наступне.

Між квартирно-експлуатаційним відділом міста Хмельницький (Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Україна 2001" смт. Теофіполь, Хмельницької області (Замовник) 20.06.2014 року укладено договір № 149, згідно п. 1.1 якого, з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності в КЕВ м. Хмельницький сторони дійшли згоди про те, що даний договір є змішаним у розумінні ст. ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України в порядку та на умовах, визначених цим договором. Виконавець зобов'язується за умови сприяння та підтримки Замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату роботи/виконати послуги з вирощування сільськогосподарської продукції на землях Міністерства оборони України, які належать КЕВ на підставах державного акту на право користування землею: Б № 041646 від 1979р., Б №041659 від 1979р., а Замовник зобов'язується оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору. Площа посівів становить 2303 га., згідно двостороннього комісійного акту, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4, 1.5 даного договору, для виконання цілей даного договору сприяння та підтримка Замовника полягає у наданні в розпорядження Виконавця: насіннєвого матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин та інших необхідних компонентів для вирощування сільськогосподарських культур; надання послуг з обробітку, посіву, збору урожаю та транспортування сільськогосподарської продукції; сільськогосподарської техніки, її керування та технічної експлуатації екіпажами (водіями) Замовника. Детальна інформація щодо робіт, які виконуються за цим договором визначається у завданні Замовника, яке надається ним Виконавцеві. Сторони дійшли згоди, що для досягнення мети цього договору. Роботи/послуги передаються Виконавцем Замовнику на підставі актів прийому - передачі. Згідно п. п. 1.6, 1.7 договору, строки та способи передачі Виконавцем робіт/послуг Замовнику визначаються за домовленістю сторін шляхом укладання додаткових угод. Сторони дійшли згоди, що право власності на сільськогосподарську продукцію отриману в результаті надання послуг/виконання робіт Виконавцем, належить Замовнику.

Як передбачено п. 2.2, 2.3 договору, грошова сума, яку Замовник зобов'язується перерахувати Виконавцю за надані послуги/виконанні роботи, повинна бути не меншою ніж 1590192 грн. на рік, в т.ч. ПДВ 265032 грн. Сторони погодились, що Замовник перераховує Виконавцю планові грошові кошти в розмірі 1590192 грн. на рік, в т.ч. ПДВ 265032 грн. рівними частинами щомісячно на рік. Кінцева сума оплати буде здійснена після зведення розрахунків згідно актів виконаних робіт.

За змістом п.п. 7.1.-7.3 договору цей договір ввижається укладеним з моменту підписання уповноваженими особами та скріплення печатками сторін. після підписання цього договору попередні переговори та листування стосовно укладання цього договору втрачають силу. Цей договір набуває чинності з « 01» липня 2014 року та діє до моменту його повного виконання сторонами. Відповідно до п.7.4 договору умови договору вважаються виконаними в повному обсязі після складання актів звірки взаєморозрахунків, складених та підписаних уповноваженими особами сторін.

Якщо інше прямо не передбачено цим договором або актами законодавства України, цей договір може бути розірваний виключно за домовленістю сторін, яка оформлюється письмово додатковою угодою до цього договору, в передбаченому законом порядку (п. 7.8 договору).

У п. 7.11 договору визначено, що додаткові угоди та додатки до цього договору, а також інші документи, на обовязковість яких є посилання у цьому договорі, і які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, є його невід'ємною частиною і набувають юридичної сили з моменту підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін.

01.07.2014р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору № 149 від 20.06.2014р.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди, додано п. 4.1.3 договору у наступній редакції: „Щомісячно компенсувати Виконавцю витрати понесені по сплаті земельного податку пропорційно площі землі на якій відповідно до даного договору та комісійного акту (який є невід'ємною частиною договору) вирощується сільськогосподарська продукція.

19.06.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору № 149 від 20.06.2014р., якою п.1.1 договору викладено в редакції "Метою укладення даного договору є залучення додаткових джерел фінансування для підтримки на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності КЕВ м. Хмельницький Міністерства оборони України. Сторони дійшли згоди про те, що даний договір є змішаним у розумінні ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного Кодексу України та є таким, що спрямований на реальне настання результатів та наслідків господарської діяльності по даному договору.

В порядку та на умовах, визначних цим договором, сторона-1 зобов'язується за умови сприяння та підтримки сторони-2 протягом визначеного в договорі строку надавати за плату роботи/виконати послуги з вирощування сільськогосподарської продукції на землях Міністерства оборони України, які належать КЕВ м. Хмельницький на підставах Державного акту на право користування землею: Б №041646 від 1979р.; Б №041659 від 1979р. загальною площею 2 303га, а сторона-2 зобов'язується оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору. Інформація роботи/послуги з вирощування сільськогосподарської продукції вказується сторонами у замовленнях або окремих додатках до даного договору площа посівів становить 2,303 га, згідно двостороннього акту, що є невідємною частиною даного договору.".

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили п.2.2 та п.2.3 основного договору викласти в наступній редакції:

"2.2 Грошова сума, яку сторона-2 зобов'язується перерахувати стороні-1 за надані послуги/виконані роботи, повинна бути не меншою ніж 1800000грн. з урахуванням ПДВ на рік, в т.ч. ПДВ 300000грн.

2.3 Сторони погодились, що сторона-2 перераховує стороні-1 планові грошові кошти в розмірі 1800000грн. з ПДВ рівними частинами щомісячно. Кінцева сума оплати буде здійснена після звірення розрахунків згідно актів виконаних робіт.".

Відповідно до п.3 додаткової угоди остання укладена у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної із сторін.

Пунктом 4 додаткової угоди встановлено, що дана угода вступає в силу з 01.07.2015р. включно та діє до моменту повного виконання сторонами основного договору (тобто до складання та підписання уповноваженими особами Сторін актів звірки взаєморозрахунків). У разі, коли на момент закінчення договору на землях буде засіяно сільськогосподарські культури, то даний договір продовжує діяти до моменту їх збирання (при умові оплати усіх послуг/робіт, що надані Стороною-1 Стороною-2).

Додаткова угода підписана представниками та скріплена відтисками печаток сторін.

01.03.2016р. між сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору № 149 від 20.06.2014р., якою викладено назви сторін в іншій редакції. В п.3 угоди зазначено, що вона вступає в силу з 01.03.2016р. та діє до моменту повного виконання сторонами основного договору. Усі інші положення Основного договору залишаються незмінними (п.4 угоди).

Як вбачається зі змісту додаткової угоди від 19.09.2016р. до договору № 149 від 20.06.2014р., укладеної між квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький (виконавцем) та ТОВ „Україна 2001 (замовником), за умовами означеної угоди сторони дійшли згоди розірвати договір №149 від 20.06.2014р., який вважається розірваним з моменту набрання чинності цією угодою (пункти 1, 2 угоди). При цьому, додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами (п. 5 додаткової угоди). Додаткова угода від 19.09.2016 року до договору № 149 від 20.06.2014р. (оригінал якої оглянуто в судовому засіданні 07.06.2016р.) підписана представниками сторін за договором № 149 від 20.06.2014р. та скріплена відтисками печаток сторін (з відзначенням дати підписання зі сторони відповідача 30.09.2016р.).

Згідно з п. 3.1. додаткової угоди від 19.09.2016р. виконавець зобовязаний не чинити перешкод замовнику у зібранні всього урожаю 2016 року.

Відповідно до п. 3.2. додаткової угоди замовник зобовязаний зібрати з полів урожай 2016 року до 31.12.2016р.

Згідно з п. 3.3. додаткової угоди замовник зобовязаний оплатити в повному обсязі надані виконавцем роботи/послуги, в тому числі відшкодувати земельний податок.

В матеріалах справи також наявні копії: рахунків від 06.10.2016р., від 18.10.2016р., від 17.10.2016р., від 21.11.2016р., від 23.12.2016р., від 26.12.2016р., платіжних доручень від 25.11.2016р., від 29.11.2016р., від 20.12.2016р., від 26.01.2017р., претензій від 09.12.2016р. №4652, від 27.01.2017р. №480, листів від 13.09.2016р. №303/6/27/1380, від 16.09.2016р. №303/23/1/3938/1728, від 19.09.2016р. №3144, від 18.11.2016р., від 16.11.2016р. №4349, від 11.11.2016р. №4315, від 08.12.2016р. №4630, договорів №1/16-П від 07.07.2016р. та №243 від 11.11.2016р., судових рішень у справі № 924/663/16 № 924/412/15, заявки на виконання робіт від 12.08.2016р. №2394, скарги від 04.11.2016р. №2766, актів обстеження земельних ділянок від 06.12.2016р. та від 03.01.2017р., актів надання послуг від 22.08.201р. та від 20.09.2016р., довідки від 06.06.2017р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, представники прокуратури та позивачів, з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог від 30.05.2017р., просять суд стягнути з відповідача 1098547,25 грн. заборгованості, з яких 311875,5 грн. заборгованості (за жовтень-грудень 2016р.), що виникла на підставі п. 2.3. договору № 149 від 20.06.2014р.; 748343,93 грн. заборгованості з компенсації земельного податку за жовтень-грудень 2016р., 8286,14 грн. - 3% річних (за період з 20.12.2016р. по 24.04.2017р.), 30041,68 грн. інфляційних втрат (за грудень 2016р. березень 2017р.), посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, передбачених умовами укладеного між квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький та товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" договору № 149 від 20.06.2014р.

Однак, відповідач стверджує про припинення дії договору № 149 від 20.06.2014р., на підставі якого заявлено до стягнення вищезазначену заборгованість.

З приводу означеного вище твердження відповідача судом відзначається наступне.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно зі ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Крім того, відповідно до п. 7.8 договору № 149 від 20.06.2014р., якщо інше прямо не передбачено цим договором або актами законодавства України, цей договір може бути розірваний виключно за домовленістю сторін, яка оформлюється письмово додатковою угодою до цього договору, в передбаченому законом порядку. Водночас, у п. 7.11 договору визначено, що додаткові угоди та додатки до цього договору, а також інші документи, на обовязковість яких є посилання у цьому договорі, і які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, є його невід'ємною частиною і набувають юридичної сили з моменту підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди від 19.09.2016р. до договору № 149 від 20.06.2014р., укладеної між квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький (виконавцем) та ТОВ „Україна 2001 (замовником), за умовами означеної угоди сторони дійшли згоди розірвати договір №149 від 20.06.2014р., який вважається розірваним з моменту набрання чинності цією угодою (пункти 1, 2 угоди). При цьому, додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами (п. 5 додаткової угоди). Додаткова угода від 19.09.2016 року до договору № 149 від 20.06.2014р. (оригінал якої оглянуто в судовому засіданні 07.06.2016р.) підписана представниками сторін за договором № 149 від 20.06.2014р. та скріплена відтисками печаток сторін (з відзначенням дати підписання зі сторони відповідача 30.09.2016р.).

Відтак, враховуючи наведене, незалежно від змісту листування представників сторін до та після укладення додаткової угоди від 19.09.2016р., беручи також до уваги, що контрагенти за додатковою угодою від 19.09.2016р. до договору № 149 від 20.06.2014р., втілюючи закріплений пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України принцип свободи договору (який передбачає, зокрема, що сторони є вільними у визначенні умов договору), погодили з дотриманням передбаченої ст.654 ЦК України форми правочину, що договір № 149 від 20.06.2014р. вважається розірваним з моменту підписання додаткової угоди від 19.09.2016 року сторонами, враховуючи її підписання зі сторони відповідача 30.09.2016р., судом констатується факт розірвання 30.09.2016р. за згодою сторін укладеного між квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький та товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" договору № 149 від 20.06.2014р.

Крім того, з огляду на зміст ст. 204 Цивільного кодексу України „Презумпція правомірності правочину (відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним) судом констатується дійсність укладеної між квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький та ТОВ „Україна 2001 додаткової угоди від 19.09.2016р. до договору № 149 від 20.06.2014р. (незалежно від доведеності відповідачем того, чи ТОВ „Україна 2001 повернуло примірник додаткової угоди до договору на адресу КЕВ м.Хмельницький). При цьому, дійсність додаткової угоди не спростована судовими рішеннями, на які посилається позивач. Водночас, суду не надано жодних доказів, які би засвідчували оскарження дійності додаткової угоди від 19.09.2016р. в судовому порядку.

Також судом зауважується, що передбачений пунктом 3.3. додаткової угоди від 19.09.2016р. обовязок замовника оплатити в повному обсязі надані виконавцем роботи/послуги не може стосуватись робіт та послуг після розірвання 30.09.2016р. договору №149 від 20.06.2014р., оскільки з розірванням 30.09.2016р. договору №149 від 20.06.2014р. в силу положень частини 2 статті 653 ЦК України всі зобов'язання сторін припиняються, при цьому додаткова угода від 19.09.2016р. не містить жодних зобовязань квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький щодо виконання робіт (надання послуг).

Вищенаведеним спростовуються доводи представників прокуратури та позивачів, наведені в обгрунтування своїх вимог.

За таких обставин, з огляду на наведені вище положення закону, предмет та підстави даного позову, зважаючи на встановлені судом факти (в тому числі розірвання 30.09.2016р. договору № 149 від 20.06.2014 року), суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 311875,5 грн. заборгованості (за жовтень-грудень 2016р.), що виникла на підставі п. 2.3. договору № 149 від 20.06.2014р.; 748343,93 грн. заборгованості з компенсації земельного податку за жовтень-грудень 2016р., 8286,14 грн. - 3% річних (за період з 20.12.2016р. по 24.04.2017р.), 30041,68 грн. інфляційних втрат (за грудень 2016р. березень 2017р.), тобто позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів за жовтень 2016р. квітень 2017р. на підставі розірваного 30.09.2016р. договору № 149 від 20.06.2014 року не підлягають задоволенню. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на його безпідставність.

Судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору розподіляються відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 12.06.2017 р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 5 прим. (рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу -1 (03168, м. Київ, пр-кт Повітрофлотський, 6); 3 - позивачу-2 (29000, м. Хмельницький, вул. Ціолковського, 3/1); 4 - відповідачу (30601, смт.Теофіполь Теофіпольського району Хмельницької області вул. Леніна, 37В); 5 - військовій прокуратурі (29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 65).