ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.05.2017р. Справа №905/2970/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка,

про стягнення 18046,80 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка про стягнення страхового відшкодування у розмірі 18046,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату страхового відшкодування згідно із умовами договору №630560726.13 від 18.05.2013р. добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач у судові засідання 06.04.2017р., 18.05.2017р., 30.05.2017р. не зявився, у відзиві без номеру та дати, який надійшов на адресу суду 29.05.2017р., проти задоволення позову заперечив з посиланням на те, що виплата страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь страхувальника відбулась з порушенням умов договору №630560726.13 від 18.05.2013р. Зокрема, ОСОБА_1 у сладі документів, які згідно з п.11.1 вказаного договору є необхідними для виплати відшкодавання, не було надано страховику постанову суду в адміністративній справі.

Сторони у судове засідання 30.05.2017р. не з?явились.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що сторони, зокрема, у судове засідання 30.05.2017р. не зявились, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до норм ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Одночасно, судом враховано, що згідно з ухвалою господарського суду від 18.05.2017р. присутність сторін у судовому засіданні 30.05.2017р. була визначена не обовязковою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Згідно із ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 18.05.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір №630560726.13 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, відповідно до п.1 якого визначено наступний транспортний засіб:

марка/модель: Mitsubishi Asx,

реєстраційний номер: BB8200CK,

рік випуску: 2013.

Строк дії вказаної угоди визначено з 18.05.2013р. до 17.05.2014р.

Як встановлено судом на підставі довідки №81077912 про дорожньо-транспортну пригоду, 10.10.2013р. о 08 год. 00 хвил. на території шахти 1-а «Київська» відбулось зіткнення транспортних засобів: 1. ОСОБА_2 ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, за кермом якого перебував ОСОБА_4, 2. Mitsubishi Asx, державний номер BB8200CK, що належить ОСОБА_1, який був за кермом.

Згідно із попередніми висновками, які наявні у розділі ІV вказаної довідки, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою №1306 від 10.10.2001р. Кабінету Міністрів України.

За приписами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідно до положень п.22.1 ст.22 та ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу підлягають, зокрема, витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом.

Згідно з висновком №163-13 (складання якого було завершено 25.11.2013р.) Бюро судових автотоварознавчих експертиз матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mitsubishi Asx, реєстраційний номер BB8200CK, від пошкодження внаслідок ДТП становить 26642 грн. Вартість відновлювального ремонту після ДТП вказаного транспортного засобу 20069 грн.

За змістом рахунка №3175 від 15.10.2013р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Кар» фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Asx, реєстраційний номер BB8200CK, становила 20046,80 грн з ПДВ.

Відповідно до страхового акту №104875 від 22.10.2013р. позивача, Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» було погоджено виплату страхового відшкодування на загальну суму у розмірі 19046,80 грн (за вирахуванням франшизи в сумі 1000 грн, яка передбачена п.2 договору №630560726.13 від 18.05.2013р.).

Згідно з платіжним дорученням №13388 від 11.11.2013р. позивач перерахував на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Кар», як виконавця відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, грошові кошти в сумі 19046,80 грн в якості страхового відшкодування ОСОБА_5

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Згідно із п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений законом обовязок по компенсації, виплаченого позивачем відшкодування не здійснив, внаслідок чого Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» заявлено вимоги про стягнення 18046,80 грн (за вирахуванням франшизи в сумі 1000 грн, яка передбачена полісом АВ/3623710).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Позивач стверджує, що із фактичною сплатою у відповідності до договору №630560726.13 від 18.05.2013р. добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків страхового відшкодування потерпілій особі, до нього перейшло право вимоги до відповідальної особи за заподіяний збиток, спричинений забезпеченому ним транспортному засобу Mitsubishi Asx, державний номер BB8200CK, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.10.2013р. на території шахти 1-а «Київська», за винних дій ОСОБА_4 водія легкового ОСОБА_2, державний номер НОМЕР_1, відповідальність за яким забезпечена відповідачем.

Вину вказаної особи у виникненні спірної дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні транспортного засобу Mitsubishi Asx, державний номер BB8200CK, вважає встановленою та доведеною, зважаючи на зміст розділу ІV довідки №81077912 про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 36 вказаного Кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає преюдиціальність фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Так, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно із довідкою №81077912 про дорожньо-транспортну пригоду за фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол №785287 за ст.124 Кодексу про адміністративні правопорушення України, матеріали ДТП направлено до суду м.Антрацит.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (презумпція невинуватості).

За змістом ст.221 вказаного кодексу України постанови по справам про адміністративні правопорушення щодо порушень правил дорожнього руху приймаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наразі, доказів притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять, наявності обставин розгляду справи за протоколом №785287 в порядку адміністративного судочинства не надано.

Відповідно до п.4 рекомендацій №04-5/239 від 29.12.2007р. Президії Вищого госопдарського суду України «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 №02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

Таким чином, з огляду на викладені вище приписи чинного законодавства України та рекомендації суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку, що факт вини ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності інших належних доказів, зокрема, постанови суду щодо порушень правил дорожнього руху вказаною особою, не може підтверджуватись тільки наявною у матеріалах справи довідкою №81077912 про дорожньо-транспортну пригоду.

Відтак, з урахуванням наведеного, не можна вважати встановленою та доведеною вину ОСОБА_4 у виникненні спірної дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_2, державний номер НОМЕР_1, та Mitsubishi Asx, державний номер BB8200CK.

Висновки суду у цій справі узгоджуються з правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена у постанові від 24.05.2017р. по справі №910/14459/16.

Крім того, за відсутності у матеріалах справи будь-яких документів щодо дорожньо-транспортної пригоди 10.10.2013р. (протоколу про адміністративне правопорушення, схеми дорожньо-транспортної пригоди, письмових пояснень учасників та свідків пригоди тощо), окрім довідки №81077912, суд також позбавлений можливості самостійно дослідити обставини дорожньо-транспортної пригоди та зробити висновок щодо особи, з вини якої така пригода відбулась.

Таким чином, виходячи з того, що позивачем не доведена вина особи, яка керувала забезпеченим відповідачем транспортним засобом, у спричиненні збитків, заподіяних транспортному засобу Mitsubishi Asx, державний номер BB8200CK, за висновками суду, позивачем не підтверджено набуття права вимоги відшкодування збитків до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний».

За таких обставин, позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» про стягнення страхового відкодування у розмірі 18046,80 грн, залишається судом без задоволення.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», м.Київ до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», м.Дружківка про стягнення страхового відкодування у розмірі 18046,80 грн.

У судовому засіданні 30.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 31.05.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця