ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Справа № 905/1353/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Бондар С.В. і Палій В.В.

розглянув касаційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції, м. Генічеськ Херсонської області (далі - Інспекція),

на рішення господарського суду Донецької області від 15.11.2016 та

постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017

зі справи № 905/1353/16

за позовом Інспекції

до приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області (далі - Товариство),

про стягнення шкоди, завданої внаслідок засмічення земельної ділянки, у сумі 252 387 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Лебедєвої Н.В.,

відповідача - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про відшкодування шкоди, завданої внаслідок засмічення земельної ділянки, у сумі 252 387 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.11.2016 (колегія суддів у складі: Бокова Ю.В. - головуючий, Говорун О.В. і Харакоз К.С.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 (колегія суддів у складі: Дучал Н.М. - головуючий, Геза Т.Д. і Ушенко Л.В.), у позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Інспекція просить скасувати рішення та постанову попередніх судових інстанцій і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скаргу з посиланням на приписи Законів України "Про відходи", "Про металобрухт", "Про охорону земель", "Про охорону навколишнього природного середовища", Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 № 171, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 за № 285/2725 (далі - Методика), Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивовано порушенням господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх помилковість та про правомірність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, і просить останні залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судові інстанції у розгляді справи виходили з таких обставин і висновків.

На підставі Державного акта на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданого Маріупольською міською радою народних депутатів 23.02.2001, у постійному користуванні Товариства: АДРЕСА_1 перебуває земельна ділянка площею 835,0612 га. Землю надано у постійне користування для експлуатації та обслуговування комплексу промислових, адміністративно-господарських будівель і споруд, складських приміщень, гаражів, мережі залізничних і автомобільних доріг на АДРЕСА_1 відповідно до рішення Маріупольської міської ради народних депутатів від 28.12.2000 № 855.

Згідно з наказом Інспекції від 25.03.2014 № 122 була проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. Перевірка проводилася у період з 08.04.2013 по 29.04.2013; за результатами її проведення було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Товариством № 37 (далі - Акт). Даний акт підписано всіма перевіряльниками, крім державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Малкової Т.М.; з боку Товариства акт підписано із зауваженнями.

Перевіркою встановлено та в Акті зафіксовано, що Товариство спеціалізується на виробництві чавуну, сталі, товстолистового та фасонного прокату, рейок різного призначення. Відповідач є товариством з повним металургійним циклом. До складу Товариства входять: аглофабрика на 2 аглострічки; доменний цех з 5 доменними печами; конверторний цех з 2 конверторами; обжимний "блюмінг 1170"; 2 прокатних цехи; вапняно-обпалювальний цех з 8 печами; цех з виготовлення рейкових кріплень; коксохімічне виробництво; шлакопереробне виробництво; ливарний, механічний та допоміжний цехи. Товариство має ліцензію на провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів.

В Акті зазначено, що за наслідками огляду території Товариства виявлено, в тому числі, засмічення земельних ділянок: металобрухтом - площа 45 кв.м, об'єм відходів 157,5 куб.м, яка згідно зі схемою № 2 розташована в районі АПК копрового відділення конверторного цеху Товариства; відповідальні особи притягнуті до адміністративної відповідальності.

З метою усунення порушень, виявлених під час перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, Товариством видано припис № 37 до Акта. Даний припис прийняв до виконання генеральний директор Товариства, про що свідчить його підпис на приписі.

За результатами виявлених порушень складено протокол від 16.06.2014 № 009100 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого заступник начальника конверторного цеху з переробки металобрухту Товариства ОСОБА_10 29.04.2014 припустився псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх виробничими та іншими відходами, а саме: засмічення земельної ділянки відходами металобрухту в районі АПК копрового відділення конверторного цеху. Розмір засміченої земельної ділянки 9 м на 5 м, висота 3,5 м, що є порушенням статей 35, 46 Закону України "Про охорону земель".

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 16.06.2014 № 259/009100, на підставі статті 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до заступника начальника конверторного цеху з переробки металобрухту Товариства ОСОБА_10 застосовано штраф у розмірі 850 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.08.2014 у справі № 263/5549/14-а (провадження № 2а/263/341/2014) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_10 до Інспекції про скасування постанови від 16.06.2014 №259/009100 відмовлено.

Інспекцією здійснено розрахунок розміру шкоди від засмічення земель металобрухтом на території промислового майданчика Товариства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно зі схемою № 2; цей розмір склав 252 387 грн. У розрахунку зазначено про його проведення на підставі Методики.

Претензією від 28.07.2014 № 16/4-1722/14 Інспекцією запропоновано Товариству добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну державі внаслідок засмічення земельних ресурсів, у сумі 252 387 грн. Разом з претензією відповідачу було надано розрахунок збитків. У відповідь на претензію Товариство повідомило про невизнання претензійних вимог позивача у зв'язку з відсутністю правових підстав.

В Акті, зокрема, зазначено, що за наслідками огляду території Товариства виявлено, в тому числі, засмічення земельних ділянок: металобрухтом площа 45 кв.м, об'єм відходів 157,5 куб.м, яка відповідно до схеми № 2 розташована в районі АПК копрового відділення конверторного цеху Товариства.

Судами встановлено, що позивач вважає металобрухт відходами.

Одним з видів діяльності Товариства є діяльність із заготівлі, переробки металобрухту чорних металів.

Металобрухт на площі 45 кв.м, об'ємом відходів 157,5 куб.м, який відповідно до схеми № 2 розташований в районі АПК копрового відділення конверторного цеху Товариства, суд першої інстанції не розцінив як відходи.

Інспекція згідно з Методикою здійснила розрахунок розміру шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок засмічення земель; цей розмір склав 252 387 грн.

Розділом 2 зазначеної Методики визначено поняття "засмічення" та "забруднення" земель. Так, засміченням земель є наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів. Забрудненням земель є накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін.

Таким чином, Інспекція при складанні зазначених розрахунків необхідно було встановити, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього середовища; але цього в даному випадку не відбулося.

Інспекцією не доведено, що зафіксовані в актах дії Товариства (засмічення земельних ділянок) призвели або могли призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Так, під час перевірки не було встановлено, що металобрухт має ознаки забруднюючих елементів (наявність на металі ознак корозії, забруднення металобрухту мастилами тощо), які стали або могли стати причиною забруднення навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди внаслідок засмічення знаходиться в безпосередній залежності від забруднення природного середовища, як це визначено пунктом 3.2 Методики.

Крім того, позивачем розмір шкоди внаслідок засмічення земельної ділянки визначався за формулою 6, складовими якої є коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, коефіцієнт небезпеки відходів, коефіцієнт перерахунку; дана формула повинна застосовуватися при засміченні земельної ділянки побутовими, промисловими та іншими відходами, якими металобрухт не є в силу приписів Закону України "Про металобрухт".

Судом апеляційної інстанції додатково з'ясовано таке.

За наданим Інспекцією розрахунком розміру шкоди від засмічення земель металобрухтом на території промислового майданчика Товариства, виходячи зі значення показника (коефіцієнта) "1", включеного позивачем до пункту 7 "коефіцієнт небезпеки відходів" таблиці розрахунку, беручи до уваги додаток 5 Методики, виявлений металобрухт віднесений позивачем до відходів 4 класу небезпеки (малонебезпечні).

Методика до небезпечних відходів відносить відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створювати значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними.

Порядок віднесення позивачем металобрухту, що виявлений при перевірці на земельній ділянці в районі АПК копрового відділення конверторного цеху Товариства до відходів 4 класу небезпеки (малонебезпечні), як того вимагає пункт 5.4 Методики, ні в матеріалах перевірки, ні в розрахунку не наведений.

Проте в Акті відображено наявність у Товариства: дозволу на розміщення відходів 4 класу небезпеки, виданого Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації від 01.11.2013 № 28.28ОДА зі строком дії з 01.01.2014 по 31.12.2014; дозволу на розміщення відходів; лімітів на утворення та розміщення відходів; дозволів на виробництво, зберігання, транспортування, використання, захоронення, знищення та утилізацію отруйних речовин, у т.ч. продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; ліцензії на провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів тощо.

Матеріали перевірки не містять відомостей та документальних доказів того, в який спосіб перевіряльниками були визначені на місці обсяги засмічення земельної ділянки, а саме, яким чином визначено площу земельної ділянки, товщину шару металобрухту, об'єму відходів (металобрухту) (куб.м), що спричинили засмічення, як це передбачено пунктом 3.5 Методики.

Довод Інспекції про те, що площу забрудненої земельної ділянки заміряно за допомогою десятиметрової вимірювальної рулетки, не підтверджено документально.

У зв'язку з відсутністю в Акті опису та класифікації виявленого позивачем металобрухту безпідставним є посилання позивача на Державний класифікатор України "Класифікатор відходів" ДК 005-96 та віднесення виявленого металобрухту до відходів діяльності установ громадського харчування, технічного обслуговування та ремонту устаткування, приладів та виробів інших, відходів комунальних та аналогічних неспецифічних промислових інших (група 77) за номером 7710.3.1.08 (брухт чорних металів дрібний інший) або відходів виробництва машин та обладнання (група 29) за номером 2910.2.9.01 (брухт металевий) тощо.

Таким чином, Акт та розрахунок розміру шкоди від засмічення земель металобрухтом на території промислового майданчика Товариства, в основу якого покладений Акт, не є належними та достатніми доказами засмічення земельної ділянки та вини відповідача.

Крім того, в період перевірки на спірній земельній ділянці (незначний проміжок часу) знаходився металобрухт, що надійшов на адресу відповідача згідно з договором постачання від 03.12.2013 № 680/13 та на підставі залізничних накладних; якість вказаного металобрухту підтверджена сертифікатами якості, у посвідченнях зазначено, що метали чорні (вторинні) є вибухо-, хімічно- і радіаційно безпечними і можуть бути допущені до переробки і використання як металошихта.

Інспекцією не доведено наявності всіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди (збитків).

Відповідно до приписів природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров'я людини, що також не доведено Інспекцією.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача 252 387 грн. шкоди, заподіяної внаслідок засмічення земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до частини четвертої статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно з частиною першою статтею 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Абзацами другим та одинадцятим статті 1 Закону України "Про відходи" визначено, що відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Методики землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища; факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

При виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди. Об'єм відходів (куб.м), що спричинили засмічення, встановлюють за об'ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням (пункт 3.5 Методики).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про металобрухт" металобрухт - це непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів; операції з металобрухтом - заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів; заготівля металобрухту - діяльність, пов'язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб'єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.

Частиною другою статті 2 цього Закону передбачено, що Закон України "Про відходи" не поширюється на відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом.

Попередні судові інстанції, повно і всебічно дослідивши обставини справи та відповідні доводи і заперечення сторін, перевіривши їх наявними доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, встановивши, що: Товариство має ліцензію на провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів; металобрухт, що тимчасово знаходився на території Товариства, поставлений згідно з ДСТУ 412-2002 і був використаний відповідачем як металургійна сировина; металобрухт не є відходами; Інспекцією не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зафіксовані в Акті дії Товариства (засмічення земельної ділянки) призвели або могли призвести до забруднення навколишнього природного середовища; недоведення Інспекцією заподіяння Товариством шкоди навколишньому середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки; невідображення в Акті відомостей про те, в якій спосіб було визначено Інспекцією обсяги засмічення земельної ділянки; відсутність повного складу цивільного правопорушення, - дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги даних висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. Хоча касаційна скарга і містить посилання на норми матеріального і процесуального права, однак відповідні доводи стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі. Проте касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Водночас Вищий господарський суд України погоджується з правовими висновками судів попередніх інстанцій, які (висновки) покладено в основу судових рішень, прийнятих по суті справи.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Донецької області від 15.11.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2017 зі справи № 905/1353/16 залишити без змін, а касаційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя С. Бондар

Суддя В. Палій