ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" червня 2017 р.Справа № 924/379/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький

до ОСОБА_1 міської ради м. Хмельницький

про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000 №223-А"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- Підприємство «Навчально культурний центр «Побужжя Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,- Колективне підприємство "Їдальня №33" м.Хмельницький, Виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради м.Хмельницький, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області м.Хмельницький.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача ОСОБА_2- за дов від 12.05.2017р.

Від позивача та Третьої особи Підприємства „НКЦ „Побужжя- ОСОБА_3 за дов. від 04.01.2017р. та дов. від 13.02.2017,

Від відповідача та третьої особи Виконкому ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_4 за дов від 27.11.2015р. та дов. від 27.11.2015р.

Від третьої особи КП „Їдальня №33 ОСОБА_5 директор , ОСОБА_6 - за дов. від 8.07.2016р.

Від третьої особи Регіонального відділення ФДМ у ОСОБА_1 області- не приймав участі

У судовому засіданні згідно з ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у позовній заві та його представники у судовому засіданні просять визнати протиправним та скасувати рішення тринадцятої сесії ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А". Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 23.03.2000р. виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради прийнято рішення № 223-А "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", яким оформлено право власності на гуртожиток профкурсів з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області і видано свідоцтво на право власності, а рішенням тринадцятої сесії ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. №25 «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.00 №223-А» скасовано рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. № 223-А "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині оформлення права власності на їдальню по вул. Соборній,55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 07.10.15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 21.12.16, у задоволенні позовної заяви прокуратури про скасування рішення виконкому № 223А від 23.03.2000р. відмовлено. Судовими інстанціями встановлено, що рішення тринадцятої сесії ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. №25 прийнято з порушенням норм діючого законодавства. ОСОБА_7 положень Конституції і законів України за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування. В рішенні № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Тому органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Позивач зазначає, що суди встановили, що відповідно до рішення виконкому від 23.03.2000р. № 223-А позивачу видано свідоцтво про право власності на гуртожиток з їдальнею по вул. Соборній, 55. Зазначене рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому не може бути в подальшому скасовано органом місцевого самоврядування (Верховний Суд України у постанові від 4.06.2013р. по справі № 21-64а13). Незважаючи на те, що спірний об'єкт зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 БТІ на підставі свідоцтва про право власності, про що свідчить запис в реєстровій книзі за №729, органом реєстрації проігноровано дану вимогу і проведено реєстрацію права власності за ОСОБА_1 міською радою і видано свідоцтва від 28.01.2015р., тобто після скасування рішень судів на підставі яких було прийнято рішення сесії від 30.04.14 № 14. В рішенні господарського суду Хмельницької області від 10.01.2017р. по справі № 924/1096/16 за позовом позивача до ОСОБА_1 міської ради «Про визнання протиправним та скасування рішення 37 сесії міськради від 30.04.14 №14 зазначається, що управління комунального майна не мало правових підстав для надання документів на реєстрацію права власності за ОСОБА_1 міською радою. Аналіз норм права свідчить про те, що оформлення права власності і відчуження майна, поняття не тотожні, тому за даним рішенням виконкому оформлено право власності на майно Федерації профспілок області, а не відчуження майна комунальної власності. Виходячи з наведеної норми, виконкомом ОСОБА_1 міської ради правомірно прийнято рішення № 223 А від 23.03.2000р. ОСОБА_7 з ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підставою для набуття права комунальної власності є, зокрема, передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, але ні державою, ні Федерацією профспілок майно в комунальну власність не передавалось, тому відсутні підстави для прийняття рішення сесії, яке оскаржується. Крім того, рішеннями судів не скасовано свідоцтво на право власності на будівлі їдальні з навчальними аудиторіями, яке видане Федерації профспілок області на підставі рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради від 23.03.2000р. №223-А. Відповідачем також порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» та регламенту міської ради щодо терміну оприлюднення проектів рішень.

У письмовому поясненні до позовної заяви позивач не погоджується з висновком відповідача, викладеним у спірному рішенні сесії ОСОБА_1 міської ради №25 про те, що всупереч норм чинного законодавства рішення про відчуження приміщення їдальні Федерації професійних спілок Хмельницької області було прийнято не ОСОБА_1 міською радою, а виконавчим комітетом. Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що оформлення права власності на спірне майно за позивачем було проведено виконкомом ОСОБА_1 міської ради на підставі рішення виконавчого комітету від 29.12.98р. №777 «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна», в якому зазначено, що на підставі ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 26.06.98р. №121 «Рішення про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна приймає виконавчий комітет Ради». Тому відповідно до рішення № 777 рішенням виконкому від 23.03.2000р. № 223-А і оформлено право власності на гуртожиток на 140 місць з їдальнею по вул.Соборній 55 за позивачем і зареєстроване в ОСОБА_1 БТІ за № 729. Рішення виконкому від 29.12.1998р. №777 «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна» в установленому порядку не скасоване і не було предметом розгляду в господарських судах. Крім того, позивач посилається на те, що в рішенні міської ради від 22.03.2017р. №25 зазначається, що відповідно до постанови Секретаріату ОСОБА_1 обласної ради профспілок від 23.07.1981р. складено акт, за яким облпрофкурси передали, а ОСОБА_1 трест їдалень прийняв приміщення їдальні з інвентарем, натомість згідно даного акту профспілкам дозволено передати на баланс їдальні кухонне обладнання, а не приміщення. До того ж передати приміщення президії ОСОБА_1 ОРПС (секретаріат) не мав повноважень, так як відповідно до Положення про порядок списання, перерозподілу і реалізації основних засобів, які належать профспілковим органам і підвідомчим їм підприємствам і організаціям, затвердженим постановою Секретаріату ВЦРПС від 25.10.1985р. (п.6) передбачено, що будівлі і споруди будівельного і виробничого призначення вартістю більше 10 тис.крб. передаються по рішенню Секретаріату ВЦСПС. На даний час відсутні, як постанови президії Федерації профспілок, так і постанови Укрпрофради чи секретаріату ВЦРПС щодо передачі приміщення їдальні профкурсів (на даний час Підприємство «Навчально-культурний центр «Побужжя» ФП області») по вул.Соборній, 55 в ОСОБА_1 чи відчуження в будь-якій формі.

Позивач посилається також на те, що в рішенні міської ради від 09.12.1994р. № 21 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності приватизація яких здійснюється шляхом викупу майна державних підприємств зданих в оренду» в переліку за №14 згідно додатку №1 до рішення ради значиться орендне підприємство виробничо-комерційна фірма - їдальня 33 по вул.Соборній, 55. Розпорядженням міськвиконкому від 04.10.1994р. № 186-р «Про державну реєстрацію договору купівлі-продажу державного майна, зданого в оренду організації орендарів ОСОБА_1 виробничо-торгівельного підприємства громадського харчування їдальні № 33, за яким відповідно до п.1.2 договору вартість відчужуваного державного майна, крім приміщення, становить 98680 тис.грн. при тому, що вартість приміщення їдальні з навчальними аудиторіями після індексації проведеної відповідно до постанови КМ України від 03.08.1993р. № 598 станом на 01.01.1994 р. становила 169 млн. 412 тис.крб. без вартості переданого обладнання. Тому приміщення їдальні по вул.Соборній, 55 не знаходилось і не знаходиться в комунальній власності, а в комунальній власності знаходилося торгово-технологічне обладнання, яке було передано по акту від 02.11.1981р. Спірне приміщення не знаходилось в процесі приватизації.

Позивач також посилається на те, що його право власності на спірне приміщення не підлягало державнй реєстрації в силу ч.4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , оскільки останньою нормою передбачено визнання дійсними права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом.

Позивачем звертається увага також на те, що передача індивідуально визначеного майна між підприємствами, установами, організаціями державної і комунальної форм власності має відбуватись на підставі відповідних актів з подальшим прийняттям його на бухгалтерський облік. На даний час акти встановленої форми щодо прийняття спірної будівлі на баланс міської ради відсутні, відповідачем також не наданий розподільчий баланс відповідно до розпорядження міської адміністрації ОСОБА_1 міської ради від 01.09.1991р. №207 «Про реєстрацію виробничо-торговельного підприємства громадського харчування їдальня № 33» (п.4). Докази щодо прийняття на облік спірного майна відсутні. Вважає, що прибудова їдальні з навчальними аудиторіями належала до об'єктів права власності профспілок, яке прямо передбачалося наведеними нормами ст.10 Конституції УРСР (1978 р.) , ст.87, Главою 9 ЦК УРСР (1963 р.). На даний час свідоцтво на право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею і аудиторіями, що розташовані в м.Хмельницькому по вул. Соборній, 55 , видане позивачу на підставі рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради від 23.03.2000р. № 223-А, господарськими судами в установленому порядку не скасоване.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечують, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. у справі №16/2/6/71-Н встановлено факт вибуття із власності профспілок приміщення їдальні у 1981 році, вибуття із власності держави приміщення їдальні у 1992 році та подальша його передача у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади. Також судом встановлено, що приміщення їдальні не є профспілковим, оскільки станом на 1990 рік спірне майно вже вибуло з власності профспілок у державну власність, а на момент прийняття рішення виконавчим комітетом у 2000 році, приміщення їдальні вже перебувало у комунальній власності. Незважаючи на це, рішенням виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А було оформлено право власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. 28.03.2000р. видано Свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, яким міське виробниче управління житлово-комунального господарства посвідчило, що об'єкт, який розташований в м.Хмельницькому за адресою вул. Соборна, 55, в цілому складається з двох споруд, належить Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності. Відповідач посилається на ст. ст.321, 327 ЦК України, ст.ст.24,26,60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Тому питання про відчуження майна комунальної власності в силу ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належало до повноважень виключної компетенції міської ради. Оскільки, рішення про відчуження приміщення їдальні Федерації професійних спілок ОСОБА_1 ради було прийнято не ОСОБА_1 міською радою, а виконавчим комітетом, то дане рішення всупереч вимогам ст.327 ЦК України та ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийнято із перевищенням повноважень, чим було порушено право власності ОСОБА_1 міської ради на приміщення їдальні. Посилаються на те, що суди зазначили, що позовна вимога про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000р. є обгрунтованою. Однак, у задоволенні позовних вимог було відмовлено з огляду на сплив позовної давності. Дана обставина була встановлена постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. та підтверджена постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016р. по справі №924/648/13. Отже, твердження позивача про те, що оформлення права власності і відчуження майна не є тотожними поняттями, тому за рішенням виконкому було оформлено право власності на майно Федерації профспілок Хмельницької області, а не відчуження майна комунальної власності, є необгрунтованим і безпідставним.

Відповідачем звертається увага, що враховуючи ст.35 ГПК України вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що приміщення їдальні є комунальною власністю, а правовстановлюючі документи Федерації профспілок Хмельницької області не відповідають вимогам законодавства України, що не потребує повторного доказування. На підставі встановлених судами фактів 18.01.2017р. на засіданні постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста було розглянуто питання стосовно часткового скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А. За результатами розгляду вказаного питання комісією було доручено управлінню комунального майна ОСОБА_1 міської ради підготувати проект рішення про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А в частині оформлення права власності на їдальню по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області та винести на розгляд чергової сесії міської ради. При цьому відповідно до ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та частини 13 статті 30 Регламенту ОСОБА_1 міської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням першої сесії ОСОБА_1 міської ради № 5 від 04.12.2015р., підготовлений управлінням комунального майна проект рішення «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А» був опублікований 07.02.2017р. на сайті ОСОБА_1 міської ради. Також відповідно до вимог ст. 23 Регламенту ОСОБА_1 міської ради був опублікований протокол засідання постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста від 18.01.2017р. Тому твердження позивача про те, що вказане питання не розглядалося на засіданні постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста та не публікувався протокол її засідання є безпідставним. На підставі встановлених судами фактів, враховуючи протокол постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста № 48 від 18.01.2017р., лист КП "Їдальня №33" №5 від 20.01.2017р., ОСОБА_1 міська рада прийняла оспорюване рішення.

Відповідач посилається на те, що згідно з ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ОСОБА_1 міською радою, як представником власника комунального майна, встановлено перевищення повноважень її виконавчим комітетом під час прийняття рішення від 23.03.2000р. №223-А, внаслідок якого відбулося відчуження майна територіальної громади міста ОСОБА_1, прийнято спірне рішення. Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №1-9/2009 від 16.04.2009р. є безпідставним, оскільки вказаним рішенням лише передбачено, що орган, який прийняв рішення, не має права сам скасовувати своє рішення. В даному випадку рішення від 23.03.2000р. №223-А було прийнято виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради, а скасовано воно було ОСОБА_1 міською радою, тобто органом, який створив виконавчий комітет і якому він є підзвітний і підпорядкований. Посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 18.11.2014р. по справі № 21-438а14 та від 04.06.2013р. № 21-64а13 не можуть братися судом до уваги, оскільки обставини, викладені у вказаних рішеннях суду, не є тотожними обставинам даної судової справи, оскільки у справах, на які посилається позивач, судом попередньо не було встановлено незаконність рішення виконавчого комітету внаслідок перевищення своїх повноважень, що має місце у даному випадку. Також безпідставним є посилання позивача на пропуск ОСОБА_1 міською радою позовної давності при прийнятті оспорюваного рішення, оскільки ні ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ні рішення Конституційного Суду України №1-9/2009 від 16.04.2009р. не встановлюють терміну, протягом якого міською радою може бути скасовано рішення її виконавчого комітету.

Відповідач також посилається на ст.1 ГПК України, ст. 15 ЦК України, рішення господарського суду Хмельницької області від 29.03.2017р. по справі №19/579, яким відмовлено у задоволенні позову підприємства «Навчально - культурний центр «Побужжя» Федерації профспілок Хмельницької області» до КП «Їдальня №33» про виселення з нежитлового приміщення по вул. Соборній, 55 в місті Хмельницькому на підставі того факту, що спірне приміщення належить територіальній громаді міста ОСОБА_1, в особі ОСОБА_1 міської ради та встановлено, що приміщення їдальні є комунальною власністю, а правовстановлюючі документи Федерації профспілок Хмельницької області не відповідають вимогам законодавства. Звертається увага, що ч.2 ст.331 ЦК України та ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 4 вищевказаного Закону державній реєстрації підлягають, зокрема, право власності. ОСОБА_7 витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 32820832 від 28.01.2015р. та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул. Соборна, 55 зареєстровано за територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.01.2015р., індексний номер 32819546. Інформація про реєстрацію права власності Федерації профспілок Хмельницької області на приміщення їдальні, розташованої по вул. Соборній, 55 на підставі свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Тому позивач немає законних підстав для звернення до суду, оскільки жодне його право, в тому числі і право власності на приміщення їдальні по вул. Соборній, 55, оспорюваним рішенням ОСОБА_1 міської ради не порушено.

У додаткових письмових поясненнях по справі відповідач зазначає, що посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 18.11.2014 року по справі № 21-438а14 та від 04.06.2013 року № 21-64а13 не можуть братися судом до уваги, оскільки обставини, викладені у казаних рішеннях суду, не є тотожними обставинам даної судової справи. Крім цього, рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. справі №16/2/6/71-Н було встановлено факт вибуття із власності профспілок приміщення їдальні у 1981 році, вибуття із власності держави приміщення їдальні у 1992 році та подальша його передача у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади. Також постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. по справі №924/648/13 було встановлено, що приміщення їдальні не є профспілковим, оскільки станом на 1990 рік спірне майно вже вибуло з власності профспілок у державну власність, а на момент прийняття рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р.223-А приміщення їдальні перебувало у комунальній власності, то вирішення питання про відчуження майна комунальної власності в силу ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні" належало до повноважень виключної компетенції міської ради. Оскільки, рішення про відчуження приміщення їдальні Федерації професійних спілок ОСОБА_1 ради було прийнято не ОСОБА_1 міською радою, а виконавчим комітетом, то дане рішення всупереч вимогам ст.327 ЦК України та ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийнято із перевищенням повноважень, чим було порушено право власності ОСОБА_1 міської ради на приміщення їдальні. Також суди зазначили що позовна вимога про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000р. обґрунтованою. Однак, у задоволенні позовних вимог було відмовлено з огляду на сплив позовної давності. Дані обставини були підтверджені і постановою Вищого господарського суду України ід 21.12.2016р.о справі №924/648/13. Отже, на момент прийняття оспорюваного рішення у ОСОБА_1 міської ради було зареєстроване право власності на об'єкт, на який рішення виконкому від 23.03.2000р.223-А було оформлено право власності за Федерацією професійних спілок ОСОБА_1 ради на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 в місті Хмельницькому. Право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Соборна, 55 зареєстровано за територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.01.2015 року, індексний номер 32819546, що не мало місце у справах, на які посилається позивач. Крім цього, рішенням міської ради №14 від 30.04.2014р. до об'єктів власності територіальної громади міста ОСОБА_1 об'єктів було включено нежитлові приміщення по вул. Соборній, 55 загальною площею 1720,9 кв.м. Вказане рішення є чинним і ніким не оспорюється. Тому посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №1-9/2009 від 16.04.2009р. безпідставним, оскільки вказаним рішенням лише передбачено, що орган, який прийняв рішення, не має права сам скасовувати своє рішення. В даному випадку рішення від 23.03.2000 №223-А було прийнято виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради, а скасовано воно було ОСОБА_1 міською радою, тобто органом, який створив виконавчий комітет і якому він є підзвітний і підпорядкований. Посилання позивача на рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №777 від 29.12.1998 року «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна» не може братися до уваги, оскільки даним рішенням була врегульована процедура підготовки рішень про оформлення права власності для розгляду їх виконавчим комітетом та порядок підготовки та видачі свідоцтв на підставі вказаних рішень. Будь-яких додаткових прав, ніж встановлені чинним законодавством, вказане рішення виконавчому комітету не надавало, тому прийняте з перевищенням повноважень, оскільки рішення про відчуження має право прийняти лише ОСОБА_1 міська рада.

Третя особа -КП «Їдальня 33» у заяві про вступ у справу на стороні відповідача зазначає, що, починаючи з 02.11.1981р. і до даного часу їдальня самостійно розпоряджається і утримує приміщення, комунальні мережі будівлі їдальні по вул. Соборна,55 у м. Хмельницькому, здійснює за зазначеною адресою економічно - господарську діяльність на підставі відповідних договорів. Майно їдальні було приватизовано в держави в процесі приватизації в 1994 році, що знайшло відображення у судових рішеннях по справах №16/2/71-н, 924/648/3, 6/4/358. На момент ухвалення тринадцятою сесію ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. рішення №25, залишається чинним і ніким не скасовано рішення №6 від 22.04.1992р. 11-ї сесії ОСОБА_1 міської ради народних депутатів „Про затвердження переліку майна та об'єктів що перебувають у комунальній власності міста", де під №324 включено об'єкт - їдальню №33 по вул. Соборна, 55. Цілісний майновий комплекс виробничого призначення їдальня було зареєстровано, як самостійну юридичну особу міське державне комунальне підприємство „Виробничо - торгівельне підприємство громадського харчування „Їдальня №33" за адресою м. Хмельницький, вул. Соборна,55. Будь-яких документів про вилучення спірного об'єкту з переліку комунального майна або про його відчуження територіальна громада в особі ОСОБА_1 міської ради не приймала. З метою впорядкування правових підстав перебування в приміщенні, умов подальшого користування і можливого викупу (2-й етап приватизації) приміщення, в даний час між КП „Їдальня №33" та ОСОБА_1 міською радою вирішуються питання укладання договору оренди. Тому, враховуючи різну позицію сторін спору на перебування підприємства в будівлі, рішення у справі №924/379/17 може вплинути на права та свободи, інтереси та обов'язки співвласників підприємства, а також на майнові права і зобов'язання „КП їдальня №33".

У запереченнях на позов Третя особа -КП «Їдальня 33» та представники у судовому засіданні проти позову заперечують, зазначають, що рішенням господарського суду Хмельницької області №16/2/6-71Н від 18.09.2012р. було встановлено, що спірне приміщення їдальні є комунальною власністю, та не є профспілковим, оскільки будувалося за державні кошти: Міненергомаш 200тис.руб., Мінавіапром 50тис.руб, та передано в 1981 р. за актом у державну власність тресту їдалень, що, крім іншого підтверджено зведеним фінансовим звітом ФПХО (профспілок) за 1980-1981 рр. в розмірі 314,1 тис.руб. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. у справі №924/648/13 встановленого рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 23.03.2000 р.№223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні всупереч вимогам ст.327 ЦК України та ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування" прийнято виконкомом з перевищенням своїх повноважень, чим було порушено право власності ОСОБА_1 міської ради на приміщення їдальні. Крім цього, суди зазначили, що позовна вимога про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000р.за реєстровим №729 є обґрунтованою. Даною постановою встановленого ОСОБА_1 міською радою доведено належними доказами та підтвердженого рішення №223-А від 23.03.2000р. не відповідає вимогам чинного на момент його прийняття законодавства, визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт з огляду на що означений акт, порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 міської ради. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. по справі 6/4/358 встановлено , що правовстановлювальні документи на право власності на 3-х поверхову будівлю їдальні ОСОБА_1 міської ради є чинними. Крім цього, вищезазначеними чинними судовими рішеннями і рішенням господарського суду Хмельницької області по справі №19/579 від 29.03.2017р. встановлено, що приміщення їдальні є комунальною власністю, а правовстановлюючі документи федерації профспілок Хмельницької області не відповідають вимогам законодавства України, що не потребує повторного доказування. Крім того, звертають увагу, що посилання позивача на ту обставину, що рішенням судів у справі №924/648/13 ОСОБА_1 міській раді було відмовлено у задоволенні позовних вимог, чим підтверджено правомірність саме його правовстановлюючих документів, є безпідставним з огляду на п.2.2.постанови Пленуму ВГСУ №10 від.29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», згідно якої відмова у задоволенні позову із підстави спливу позовної давності є можливою лише у разі, якщо право або охоронювані законом інтереси особи дійсно порушені, а позов є обґрунтованим. Безпідставними та такими, що спростовується належними доказами , є і твердження ПНКЦ „Побужжя" щодо порушення відповідачем процедурних моментів, оскільки процедура оприлюднення рішення №25, засідання депутатської комісії, підготовчі дії було проведено з дотриманням вимог законодавства. Крім цього, представники позивача особисто приймали участь на пленарному засіданні сесії 22.03.2017 року і ніяких заперечень не висунули.

У додаткових поясненнях від 15.06.2017р. Третя особа КП «Їдальня 33» посилається на повідомлення ОСОБА_1 БТІ № 598054 від 16.09.2008р. у якому не підтверджено наявність зареєстрованої приватної власності на нерухомість на приміщення їдальні № 33 по вул.Соборна,55 у м.Хмельницькому. Звертається увага, що у постанові РАГС від 22.11.2016р. по справі № 6/4/358 зазанчається про факт перевищення виконкомом повноважень при прийнятті рішення № 223-А від 23.03.2000р., у звязку з чим порушено право власності ОСОБА_1 міської ради, а свідоцтво ОСОБА_1 міської ради на спірне приміщення визнано чинним документом, що підтверджує право власності.

Третя особа Підприємство „НКЦ „Побужжя у письмових поясненнях та представник у судовому засіданні позов вважають обґрунтованим, звертають увагу, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 року, яке залишено без змін Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року та Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016р., у задоволенні позову прокуратури про скасування рішення виконкому № 223А від 23.03.2000 року відмовлено. Відповідно суди всіх інстанцій дали остаточну правову оцінку питанню скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" від 23.03.2000 року №223-А. При цьому відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Крім того, відповідно до п. 5 рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009р. органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість в тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього рішення. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року № 15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) його рішення мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов'язок виконання рішень Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (ч. 2 с. 150). Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Вказана позиція підтверджується також рішеннями Верховного суду України (постанова 04.06.2013р. у справі № 21-64а13, постанова від 18.11.2014р. у справі № 21-438а14), практикою Вищого господарського суду України (постанова від 14.02.2012р. у справі № 4/105-11, постанова від 23.06.2009р. у справі № 10/238-08). Посилаються на те, що рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" від 23.03.2000 року № 223-А було виконано шляхом реєстрації та видачі свідоцтва про право власності. Фактично, рішенням, що оскаржується, ОСОБА_1 міська рада всупереч законодавству та рішенням судів намагається позбавити Федерацію профспілок Хмельницької області права власності на майно. В рішенні Конституційного Суду України від 11.11.2004 р. № 16 рп/2004 по справі № 1-30/2004 зазначається, що Конституція України гарантує захист права власності. Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує, зокрема, захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та рівність їх перед законом. Конституція України прямо встановлює заборону протиправного позбавлення власника права власності (ч.4 ст.41). Непорушність цього права означає передусім невтручання будь-кого у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, заборону будь-яких порушень прав власника щодо його майна всупереч інтересам власника та його волі.

У письмових поясненнях від 15.06.2017р. Підприємство „НКЦ „Побужжя посилається на те, що рішення судів №16/2/6/71-н та №924/648 не мають преюдиціального значення , оскільки вони стосуються іншого обєкту та не встановлюють обставин, що мають юридичне значення (дата виникнення права власності, ким і коли прийняте майно міською радою, в кого на обліку знаходиться), на те, що у рішеннях судів і у документах різні назви обєкта ( „будівля їдальні, „прибудова їдальні, різний метраж 848 кв.м., 1373 кв.м.). Крім того, звертають увагу на необхідність застосування практики Європейського суду ,зокрема, рішення від 24.06.2003р. „Стретч проти Сполученого Королівства.

Третя особа - Виконком ОСОБА_1 міської ради у відзиві по справі та представник у судовому засіданні зазначають, що відповідно до постанови Секретаріату ОСОБА_1 обласної ради профспілок від 23.07.1981р. (протокол № 7) надано дозвіл профсоюзним курсам на передачу „безвозмездно" на баланс їдальні № 33 кухонного обладнання на загальну суму 23530,37 крб. ОСОБА_7 акту від 02.11.1981 року облпрофкурси передали, а ОСОБА_1 трест їдалень прийняв „безвозмездно" приміщення їдальні з вмонтованим обладнанням, кухонне обладнання та столовий інвентар на загальну суму 23644,76 крб. Передача приміщення їдальні підтверджується зведеним фінансовим звітом за 1980 рік, в якому зазначена сума у розмірі 314,1 тис. руб., яка вибула за звітний період. Наказом Міністерства торгівлі УРСР № 87 від 16.03.1983 року ОСОБА_1 трест їдалень ліквідовано та створено ОСОБА_1 міське об'єднання громадського харчування управління громадського харчування ОСОБА_1 облвиконкому. Рішенням ОСОБА_1 облвиконкому № 204 від 20.12.1989 р., міське об'єднання громадського харчування ліквідовано з передачею його функцій обласному виробничо-торгівельному об'єднанню громадського харчування, в склад якого входили всі заклади громадського харчування м. Хмельницького та області, підпорядковані Міністерству торгівлі УРСР, в тому числі відомчі (на заводах, фабриках, в державних установах, навчальних закладах, школах, в організаціях тощо). Наказом Міністерства торгівлі УРСР від 21.11.1991р. за № 99 „Про передачу державного майна, що перебуває у віданні Міністерства торгівлі України, передано відомчі заклади закритої мережі громадського харчування відповідним організаціям, а підприємства відкритої мережі громадського харчування передано у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам. Відповідно до рішення ОСОБА_1 облвиконкому № 22 від 19.02.1992р., обласне виробничо-торгівельне об'єднання громадського харчування ліквідовано. ОСОБА_7 рішення облвиконкому № 23 від 19.02.1992р. „Про розмежування державного майна області між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування", проведено розмежування державного майна, яке відноситься до комунальної власності, між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування. На виконання рішення облвиконкому № 23 від 19.02.1992 року, виконкомом ОСОБА_1 міської ради 20.02.1992 р. прийнято рішення № 55 „Про організацію передачі державного майна в комунальну власність міста". Відповідно до додатку № 1 до рішення № 55 від 20.02.1992р., до складу підприємств, розпорядження і управління якими здійснювалось відділами і управліннями міськвиконкому, відносились і підприємства громадського харчування та торгівельної діяльності, що входять до складу обласного виробничо-торгівельного об'єднання громадського харчування. Рішенням ОСОБА_1 міської ради №6 від 22.04.1992р. затверджено перелік майна та об'єктів, що перебувають у комунальній власності міста, де серед інших об'єктів значиться і їдальня №33 по вул. Соборній, 55. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. у справі №16/2/6/71-Н було встановлено факт вибуття із власності профспілок приміщення їдальні у 1981 році, вибуття із власності держави приміщення їдальні у 1992 році та подальша його передача у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади. Також судом встановлено, що приміщення їдальні не є профспілковим, оскільки станом на 1990 рік спірне майно вже вибуло з власності профспілок у державну власність, а на момент прийняття рішення виконавчим комітетом у 2000 році, приміщення їдальні вже перебувало у комунальній власності. Дані обставини були підтверджені постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013р. по справі №16/2/6/71-Н та постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016р. по справі №924/648/13. Незважаючи на це, рішенням виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А було оформлено право власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. 28.03.2000 року видано Свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, яким міське виробниче управління житлово-комунального господарства посвідчило, що об'єкт, який розташований в м. Хмельницькому за адресою вул. Соборна, 55, в цілому складається з двох споруд, належить Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності. Враховуючи встановлені рішеннями судів факти, а саме, те, що у 1981 році спірне майно вибуло з власності профспілок у державну власність, а у 1992 році та на момент прийняття рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А приміщення їдальні перебувало у комунальній власності, то вирішення питання про відчуження майна комунальної власності в силу ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належало до повноважень виключної компетенції міської ради. Оскільки, рішення про відчуження приміщення їдальні Федерації професійних спілок ОСОБА_1 ради було прийнято не ОСОБА_1 міською радою, а виконавчим комітетом, то дане рішення всупереч вимогам ст.327 ЦК України та ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийнято із перевищенням повноважень, чим було порушено право власності ОСОБА_1 міської ради на приміщення їдальні. Також суди зазначили, що позовна вимога про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000 року є обґрунтованою. Однак, у задоволенні позовних вимог було відмовлено з огляду на сплив позовної давності. Дана обставина була встановлена постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 року та підтверджена постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016 по справі №924/648/13. Тому твердження позивача про те, що оформлення права власності і відчуження майна не є тотожними поняттями, тому за рішенням виконкому було оформлено право власності на майно Федерації профспілок Хмельницької області, а не відчуження майна комунальної власності є необгрунтованим і безпідставним.

Третя особа Регіональне відділення ФДМ у Хмельницькій області представника для участі у судовому засіданні не направило, письмових пояснень не надало.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

ОСОБА_7 акту Державної приймальної комісії від 30.06.1980р., затвердженого рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 30.06.1980р. №149/Г, закінчене будівництво прибудови їдальні профкурсів в м. Хмельницькому по вул. К.Лібкнехта, 57 прийнято в експлуатацію.

На підставі постанови Секретаріату ОСОБА_1 обласної ради профспілок від 23.07.1981р. (протокол №7) складено акт, за яким облпрофкурси передали, а ОСОБА_1 трест їдалень прийняв приміщення їдальні з інвентарем. Наказом Міністерства торгівлі УРСР від 28.03.1983 року ОСОБА_1 трест їдалень ліквідовано та створено ОСОБА_1 міське об'єднання громадського харчування управління громадського харчування ОСОБА_1 облвиконкому (з правами правонаступництва). Рішенням ОСОБА_1 облвиконкому №204 від 1989 року, міське об'єднання громадського харчування ліквідовано з передачею його функцій ОСОБА_1 виробничо-торгівельному об'єднанню громадського харчування, в склад якого входили всі заклади громадського харчування м.Хмельницького та області, підпорядковані Міністерству торгівлі УРСР, в тому числі відомчі (на заводах, фабриках, в державних установах, навчальних закладах, школах, в організаціях), в тому числі і спірне приміщення їдальні наказом Міністерства торгівлі УРСР від 21.11.1991 року за № 99 "Про передачу державного майна, що перебуває у віданні Міністерства торгівлі України", передано відомчі заклади закритої мережі громадського харчування відповідним організаціям, а підприємства відкритої мережі громадського харчування передано у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади та відповідно до рішення ОСОБА_1 облвиконкому № 22 від 19.02.1992 року, обласне виробничо-торгівельне об'єднання громадського харчування ліквідовано. Рішенням виконкому від 20.02.1992 року за № 55 "Про організацію передачі державного майна в комунальну власність міста" (п.1) надано повноваження на прийняття для розпорядження в управління комунальною власністю міста відділам і управлінням міськвиконкому. Подальше розпорядження і користування комунальною власністю міста відділам і управлінням проводити з погодженням міськвиконкому згідно додатку № 1. Відповідно до додатку № 1 до рішення №55 від 20.02.1992р., до складу підприємств, розпорядження і управління якими здійснювалось відділами і управліннями міськвиконкому, відносились і підприємства громадського харчування та не торгівельної діяльності, що входять до складу обласного виробничо-торгівельного об'єднання громадського харчування.

01.09.1992р. ОСОБА_1 міською радою народних депутатів було прийнято розпорядження №207 "Про реєстрацію виробничо-торговельного підприємства громадського харчування їдальні № 33". Розпорядженням ОСОБА_1 міської ради народних депутатів № 1014 від 03.12.1992р. зареєстровано організацію орендарів ОСОБА_1 виробничо-торговельного підприємства їдальні № 33. Розпорядженням ОСОБА_1 міської адміністрації № 1500 від 08.06.1994р. здійснено реєстрацію орендного підприємства "Виробничо-комерційна фірма їдальня № 33". Приміщення їдальні було передано на баланс Орендного підприємства "Виробничо-комерційна фірма їдальня № 33". 29.09.1994р. між ОСОБА_1 міськвиконкомом (продавець) та організацією орендарів ОСОБА_1 виробничо-торгівельного підприємства громадського харчування їдальня № 33 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно з п.1.1. якого об'єктом купівлі-продажу визначено державне майно цілісного майнового комплексу, здане в оренду організації орендарів ОСОБА_1 виробничо-торгівельного підприємства громадського харчування їдальня №33, яке знаходиться на балансі орендного підприємства виробничо-комерційної фірми їдальні №33 і перебуває у комунальній власності ОСОБА_1 міської ради народних депутатів.

29.12.1998р. виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради прийнято рішення № 777 «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна», в якому зазначено, що на підставі ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 26.06.1998 р. №121. Зазначеним рішенням вирішено оформити право власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. В пунктах 2, 3 рішення зазначено: Бюро технічної інвентаризації підготувати свідоцтво про право власності і провести реєстрацію вказаних в п. 1 обєктів нерухомого майна; Управлінню житлово-комунального господарства посвідчити оформлені бюро технічної інвентаризації свідоцтва про право власності.

28.03.2000р. видано Свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, яким міське виробниче управління житлово-комунального господарства посвідчило, що обєкт в цілому, який розташований в м. Хмельницькому за адресою вул. Соборна, 55 належить Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності. Обєкт за адресою вул. Соборна, 55 в м. Хмельницькому зареєстровано ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації на праві колективної власності на підставі свідоцтва про право власності, про що внесено запис в реєстрову книгу за № 729. ОСОБА_7 свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради від 23.03.2000р. № 223-А, власником даного майна визначено Федерацію профспілок Хмельницької області.

Постановою Президії ради Федерації професійних спілок Хмельницької області № П-13-8 від 03.12.2001р. постановлено Навчально-культурному центру "Побужжя" укласти на 2002 рік договір оренди з адміністрацією КП "Їдальня № 33". Строк дії договору оренди до 31 грудня 2002 року. 27.12.2001 р. між НКЦ "Побужжя" (орендодавець) та КП "Їдальня № 33" (орендар) було укладено договір оренди № 7/02 окремого індивідуально визначеного нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що належать на праві власності Федерації профспілок області,

Постановою Президії ради Федерації професійних спілок Хмельницької області № П-23-3 від 14.10.2002 р. надано дозвіл НКЦ "Побужжя" Федерації профспілок області на укладення договору з Колективним підприємством "Їдальня № 33" на оренду приміщення їдальні (за виключенням приміщень, які відведені під кафе-бар) на 2003-2004 роки при умові виконання за цей період робіт по капітальному ремонту туалетів, залу, обладнання центрального входу з роздягальнями. 08.04.2003 р. було укладено додаткову угоду до договору оренди від 27.12.2001р. № 7/02 між НКЦ "Побужжя" та КП "Їдальня № 33"

Рішенням тридцять сьомої сесії ОСОБА_1 міської ради №14 від 30.04.2014р. „Про затвердження переліку обєктів (будівель, споруд, приміщень), які перебувають у власності територіальної громади м. Хмельницького та знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор м. Хмельницького вирішено затвердити перелік обєктів (будівель, споруд, приміщень), які перебувають у власності територіальної громади м.Хмельницького та знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор м.Хмельницького, згідно з додатком, пункти 1-85 Додатку. Відповідно до п.2 рішення доручено управлінню комунального майна підготувати та винести на розгляд виконавчого комітету рішення про прийняття обєктів вказаних в пунктах 86-91 Додатку до цього рішення на баланс міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності. Пунктом 90 Додатку до рішення № 14 від 30.04.2014 р. визначено обєкт, що знаходиться по вул. Соборна, 55 площею 1720,9 кв. м.

Зазначені вище обставини встановлені, зокрема:

1. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. у справі №16/2/6/71-Н, яким відмовлено у позові Фонду державного майна України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - колективного підприємства "Їдальня №33" до Федерації профспілок Хмельницької області, Навчально-культурного центру "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, Комунального підприємства "ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації", Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1 міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, - Федерація професійних спілок України про визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 23.03.2000р. №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 м2, введену в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії від 30.06.1980, що розташована за адресою: м.Хмельницький, вул. Соборна, 55; скасування державної реєстрації права власності, здійсненої Комунальним підприємством "ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі від 28.03.2000 р. за № 729; визнання права власності за державою в особі Фонду державного майні України на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848м2, введену в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії від 30.06.1980р., що розташована за адресою м. Хмельницький, вул. Соборна, 55. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013р. дане рішення залишено без змін.

При цьому зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що спірне приміщення є комунальною власністю, Фонд державного майна України не може бути належним позивачем щодо вимог на це майно, оскільки це не стосується його прав та не порушує інтересів, а також про вибуття із власності профспілок приміщення їдальні у 1981 році, вибуття із власності держави приміщення їдальні у 1992 році та подальшу його передачу у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади. Встановлено, що приміщення їдальні не є профспілковим, оскільки станом на 1990 рік майно вибуло з власності профспілок у державну власність, а на момент прийняття спірних рішень у 2000 році, приміщення їдальні вже перебувало у комунальній власності.

2. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015р. у справі №924/648/13, яким відмовлено у позові заступника прокурора міста ОСОБА_1 в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради до виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1 міської ради, Федерації професійних спілок Хмельницької області, м.Хмельницький про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 23.03.2000р. №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю, скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності за територіальною громадою м.Хмельницького в особі ОСОБА_1 міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - колективного підприємства "Їдальня № 33", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Федерації профспілок Хмельницької області,- Федерації професійних спілок України, м. Київ, Підприємство "Навчально - культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, м.Хмельницький. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. та Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016р. рішення суду залишено без змін.

При цьому, зокрема, Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. у справі №924/648/13 також встановлено, що зважаючи на те, що у 1981 році спірне майно вибуло з власності профспілок у державну власність, а з державної у 1992 році та на момент прийняття спірного рішення приміщення їдальні перебувало у комунальній власності, то вирішення питання про відчуження майна комунальної власності в силу ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" належало до повноважень виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Оскільки рішення про відчуження приміщення їдальні Федерації професійних спілок ОСОБА_1 ради було прийнято не ОСОБА_1 міською радою, а виконкомом, то спірне рішення всупереч вимогам ст.327 ЦК України та ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" прийнято виконкомом із перевищенням своїм повноважень, чим було порушено право власності ОСОБА_1 міської ради на приміщення їдальні. Крім того, встановлено, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування (виконкому ОСОБА_1 міської ради) №223-А від 23.03.2000р. було видано свідоцтво про право власності на приміщення за Федерацією профспілок Хмельницької області. Позовна вимога про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000р., зареєстрованого в реєстровій книзі за № 729, є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення від 23.03.2000р. №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 кв.м, що розташована за адресою: м.Хмельницький, вул. Соборна, 55, прийнятого виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради, а тому зазначена вимога також є обґрунтованою. При цьому, свідоцтво про право власності є елементом виконання оспорюваного рішення (оскільки видано на його підставі), припиняє дію без визнання його недійсним як з визнанням права власності на майно, зазначене у свідоцтві, за іншим суб'єктом, ніж вказано у свідоцтві, так і з визнанням недійсним рішення виконкому, на підставі якого видавалося свідоцтво. При цьому, свідоцтво про право власності лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює або припиняє певні права та обов'язки. Тому свідоцтво не є актом в розумінні ст. 12 ГПК України.

3. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.04.2014р. у справі №6/4/358, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 р., за позовом Колективного підприємства "Їдальня № 33", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації до Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_1 міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів,- Федерації професійних спілок України; Федерації профспілок Хмельницької області; Підприємства „Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, за участю прокуратури м.Хмельницького про визнання права власності на 66/100 приміщення їдальні по вул.Соборній, 55 в м.Хмельницькому та визнання співвласником даного приміщення. У позові відмовлено. Постановою Вищого господарського суду від 11.04.2017р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 р. у справі № 6/4/358 залишено без змін.

При цьому зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що КП „Їдальня №33 не доведено факту та не надано будь-яких доказів належності йому на праві власності 66/100 приміщення їдальні та не доведено, що він є співвласником даного приміщення разом із ОСОБА_1 міською радою. Крім того, прийнято до обставини, які мають преюдиціальне значення згідно з ст.35 ГПК України і встановлені рішенням суду у справі №924/648/13, зокрема, факт перевищення виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради наданих законом повноважень при прийнятті спірного рішення №223-А від 23.03.2000 р., у звязку з чим допущено порушення права власності ОСОБА_1 міської ради на приміщення їдальні; те, що ОСОБА_1 міська рада має свідоцтво про право власності №32819546 від 28.01.2015, яке не оскаржено до судових інстанцій, є чинним документом, який підтверджує право власності ОСОБА_1 міської ради на оспорюване приміщення.

4. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 10.01.2017р. у справі №924/1096/16 за позовом Федерації профспілок Хмельницької області до ОСОБА_1 міської ради м. Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, КП "Їдальня № 33" про визнання протиправним та скасування рішення 37-ї сесії ОСОБА_1 міської ради від 30.04.2014р. № 14 в частині віднесення до об'єктів власності територіальної громади м. Хмельницького об'єктів (будівель, споруд, приміщень) по вул. Соборній, 55, площею 1720,9 кв. м., яким у позові відмовлено.

При цьому зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що рішенням №14 від 30.04.2014 року не порушуються права та інтереси Федерації профспілок Хмельницької області, оскільки рішення не встановлює підстав набуття чи оформлення права власності на приміщення по вул. Соборна,55 площею 1720,9 кв.м. за територіальною громадою м. Хмельницького.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.03.2017р. по справі №19/579, яке на даний момент не набрало законної сили, відмовлено у позові Підприємства "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький до Колективного підприємства "Їдальня № 33" м. Хмельницький за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- ОСОБА_1 міської ради м.Хмельницький, Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький про виселення із займаного приміщення

У подальшому відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 61 від 22.01.2015р. дозволено прийняти на баланс управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради нежитлову будівлю міської комунальної власності по вул.Соборній, 55 площею 1720,9 кв.м.

28.01.2015р. територіальній громаді міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55.

ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55 зареєстровано за територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28.01.2015р. державним реєстратором ОСОБА_8

01.03.2017р. КП "Ідальня № 33" звернулось до ОСОБА_1 міського голови із заявою № 15, в якій запропонувало укласти договір оренди з наступним викупом приміщення їдальні загальною площею 994,2 кв.м. по вул.Соборна, 55 м.Хмельницького.

Спірним рішенням тринадцятої сесії ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. №25 «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А» скасовано рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. № 223-А "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині оформлення права власності на їдальню по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх у сукупності, до уваги береться таке:

ОСОБА_7 з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. ОСОБА_7 з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ОСОБА_7 з ст.21 ЦК України визначається загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси.

Реалізація указаної норми обмежена сукупністю двох обовязкових умов, а саме: невідповідністю спірного акту актам цивільного законодавства і порушенням внаслідок прийняття такого акта цивільних прав або інтересів особи.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Така ж правова позиція у Розясненні Президії ВАСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" № 02-5/35 від 26.01.2000р.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення 13 сесії ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А". Позивач вважає, що оспорюваним рішенням порушене його право власності на нежитлову будівлю за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55

Конституційне право на судовий захист передбачає як невідємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно, розглядаючи спір, господарський суд повинен встановити обєктивну наявність порушення чи оспорювання цивільного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, а за наслідками прийняття рішення про задоволення позову повинно відбуватися реальне поновлення чи захист порушених прав позивача.

Позивачем може бути власник або титульний володілець, право власності (або інше титульне право) якого порушене виданням спірного акту.

Однак, як вбачається із рішення господарського суду Хмельницької області №16/2/6/71-Н від 18.09.2012р., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2012р., судами було встановлено, що спірне приміщення їдальні є комунальною власністю та не є профспілковим, оскільки станом на 1990 рік спірне майно вже вибуло з власності профспілок у державну власність, а на момент прийняття спірних рішень у 2000 році, приміщення їдальні вже перебувало у комунальній власності.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. у справі №924/648/13 також встановлено, що зважаючи на те, що у 1981 році спірне майно вибуло з власності профспілок у державну власність, а з державної у 1992 році та на момент прийняття спірного рішення приміщення їдальні перебувало у комунальній власності.

ОСОБА_7 з ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на наведене, убачається, що на момент прийняття виконавчим комітетом спірного рішення у справі приміщення їдальні перебувало у комунальній власності. Тому звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним рішення відповідача, яким порушується право власності позивача на нежитлову будівлю за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55, позивачем не подано доказів, що підтверджують повноваженння власника даного об'єкта нерухомості, натомість зазначене спростовується встановленими обставинами.

У зв'язку із зазначеним не приймаються до уваги судом аргументи позивача про те, що спірне приміщення не знаходилось і не знаходиться в комунальній власності, а в комунальній власності знаходилося торгово-технологічне обладнання, оскільки відсутні акти встановленої форми щодо прийняття спірної будівлі на баланс міської ради , відсутні необхідні для передачі приміщення постанови президії Федерації профспілок, постанови Укрпрофради чи секретаріату ВЦРПС. При цьому враховується , що норми статті 129 Конституції України визначають однією із основних засад судочинства обов'язковість судового рішення, а згідно з преамбулою та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини та згідно з рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є джерелом права. Тому судові рішення у справах №16/2/6/71-Н та №924/648/13 не можуть бути поставлені під сумнів, а прийняте рішення не може йому суперечити, обставини , встановлені встановлені у цих рішеннях не потребуть доказування.

Віднесення спірного приміщення до об'єктів власності територіальної громади м.Хмельницького підтверджено також рішення 37-ї сесії ОСОБА_1 міської ради від 30.04.2014р. № 14, яке на даний момент чинне. При цьому рішенням господарського суду Хмельницької області від 10.01.2017р. у справі №924/1096/16 відмовлено Федерації профспілок Хмельницької області до ОСОБА_1 міської ради м. Хмельницький про його визнання протиправним та скасування.

Крім того, згідно з ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

ОСОБА_7 з ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

При цьому позивачем не подано докази державної реєстрації його права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55. Натомість у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55 за територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28.01.2015р. Це підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Не приймаються доводи позивача з посиланням на те, що його право власності на спірне приміщення не підлягало державнй реєстрації в силу ч.4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , оскільки останньою нормою передбачено визнання дійсними права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом. Натомість на спірне приміщення наявна державна реєстрація, проведена згідно норм Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зокрема, згідно ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55 зареєстровано за територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28.01.2015р. державним реєстратором ОСОБА_8 Крім того, судом враховується , що згідно з п.1 ч. 1 ст.2 зазначеного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

ОСОБА_7 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

За змістом ч.2 ст.327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, ч.З ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Приписами п.30 ч.1 ст.26 зазначеного Закону встановлено, що прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Натомість спірним рішенням виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А було оформлено право власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області 28.03.2000р. , чим відчужено майно комунальної власності всупереч ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Судом при цьому враховується на підставі ст.35 ГПК України , що Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016р. у справі № 924/648/13 встановлено, що рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 23.03.2000р. №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю всупереч вимогам ст. 327 ЦК України та ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" прийнято виконкомом із перевищенням своїм повноважень, чим було порушено право власності ОСОБА_1 міської ради на приміщення їдальні.

Безпідставні посилання позивача на те, що виконком ОСОБА_1 міської ради діяв на підставі рішення виконавчого комітету від 29.12.98 р. №777 «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна», оскільки останнім врегульована процедура підготовки рішень про оформлення права власності для розгляду їх виконавчим комітетом та порядок підготовки та видачі свідоцтв на підставі вказаних рішень, інших повноважень виконкому радою не надано. При цьому порушення відбулося не щодо процедури оформлення права власності, а щодо зясування належного власника приміщення.

Судом враховується, що відповідно до п.15 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. ОСОБА_7 з частиною дев'ятою статті 59 цього Закону рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Аргументи позивача про необхідність застосування по даній справі правових висновків Верховного суду України у постанові від 4.06.13, постанові від 18.11.2014р. в частині того, що рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому не може бути в подальшому скасовано органом місцевого самоврядування не враховують не тотожність обставин і те, що на відміну від зазначених справ, де на підставі прийнятих органами місцевого самоврядування, у субєктів виникли право власності на нерухомість шляхом видачі свідоцтв, натомість у позивача не виникло право власності на спірне приміщення на підставі рішення виконавчого комітету від 29.12.98 р. №777 «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна» або виданого свідоцтва. При цьому, свідоцтво про право власності лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює або припиняє певні права та обов'язки.

За вищенаведеними мотивами не порушено відповідачем також Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) , у якому Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

У ході дослідження доказів у судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідача про порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» та регламенту міської ради щодо терміну оприлюднення проектів рішення, проведення засідання постійної комісії. Натомість відповідачем на підтвердження дотримання зазначених вимог надані докази про те, що проект рішення «Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А» опублікований на сайті ОСОБА_1 міської ради, питання розглядалося на засіданні постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста з опублікуванням протоколу засідання постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста №48 від 18.01.2017р.

Щодо аргументів позивача на пропуск ОСОБА_1 міською радою позовної давності при прийнятті спірного рішення, то судом враховується, що позовна давність не поширюється на прийняття органом місцевого самоврядування рішення, оскільки згідно ст..256 ЦК України це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому , чинним законодавством не встановлено і терміну, протягом якого міською радою може бути скасовано рішення її виконавчого комітету згідно з ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

За таких обставин позивачем всупереч ст.33 ГПК України не доведено порушеного права або охоронюваного законом інтересу, не доведено невідповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, що є обов'язковою умовою визнання акта недійсним.

У звязку з цим у позові належить відмовити.

Враховуючи відмовою у позові судові витрати ( судовий збір) покладаються на позивача згідно з ст.ст.44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький до ОСОБА_1 міської ради м. Хмельницький про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії ОСОБА_1 міської ради від 22.03.2017р. №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000 №223-А", Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- Підприємство «Навчально культурний центр «Побужжя Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький, Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,- Колективне підприємство "Їдальня №33" м.Хмельницький, Виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради м.Хмельницький, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області м.Хмельницький, відмовити.

Повне рішення складене 16.06.2017р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 2 прим. :

1 - до справи

2- Третій особі - регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області ( 29000, м. Хмельницький, вул. Соборна, 75) пр.