РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" червня 2017 р. Справа № 902/116/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мельник О.В.

судді Розізнана І.В. ,

судді Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" на рішення господарського суду Вінницької області від 23.03.2017 р. у справі №902/116/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Плюс 2016"

до дочірнього підприємства "Ладижинський завод "Екстра" публічного акціонерного товариства "Укрмедпром"

про зобов'язання повернути майно з відповідального зберігання

за участю представників:

апелянта - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

відповідача - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 23.03.2017 року у справі №902/116/17 (суддя Матвійчук В.В.) позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Плюс 2016" - задоволено. Зобовязано дочірнє підприємство "Ладижинський завод "Екстра" публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" повернути з відповідального зберігання товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Плюс 2016" мелясу бурякову в кількості 486,76 тонн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, публічне акціонерне товариство "Укрмедпром" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 23.03.2017 року у справі №902/116/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким залучити ПАТ "Укрмедпром" у якості третьої особи на стороні відповідача та в задоволенні позову ТОВ "Агро Плюс 2016" - відмовити.

Апелянт вказує, зокрема, що відповідно до п. 5.6 статуту дочірнього підприємства "Ладижинський завод "Екстра" публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" контроль за ефективністю використання, збереженням та обліком закріпленого за відповідачем майна здійснює апелянт, як уповноважений орган управління. Таким чином, наявність будь-якого майнового спору щодо відповідача кореспондує апелянту право та обовязок на здійснення контролю за таким майном, як державним майном, тобто впливає на його права та обовязки. Зазначає, що судом першої інстанції порушено ч.3 ст. 27 ГПК України, а саме неправомірно відмовлено публічному акціонерному товариству "Укрмедпром" в задоволенні заяви про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Наведене, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у відповідності до п.3 ч. 3 ст. 104 ГПК України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення господарського суду Вінницької області від 23.03.2017 року у справі №902/116/17 є правомірним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що при винесенні рішення від 23.03.2017 року у справі №902/116/17 суд першої інстанції виходив із неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором відповідального зберігання №01-09/2016/1 від 01.09.2016 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Плюс 2016" (поклажодавець) та дочірнім підприємством "Ладижинський завод "Екстра" публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" (зберігач).

При цьому, суд першої інстанції врахував, що внаслідок укладеного договору зберігання поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання мелясу бурякову в кількості 486,76 тонн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів прийому-передачі (а. с. 28-31). За умовами вказаного договору право власності до зберігача не переходило (п. 1.2 договору). Зберігач зобовязувався повернути майно поклажодавцю за першою вимогою останнього (п. 2.1.11 договору). Натомість, вимоги позивача, викладені в листі від 17.10.2016 року та претензії від 21.11.2016 року, про повернення переданого на зберігання майна, відповідачем виконані не були.

З огляду на доведеність позовних вимог, господарський суд зобовязав дочірнє підприємство "Ладижинський завод "Екстра" публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" повернути з відповідального зберігання товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Плюс 2016" мелясу бурякову в кількості 486,76 тонн.

Обґрунтовуючи своє право на оскарження рішення господарського суду від 23.03.2017 року у справі №902/116/17 публічне акціонерне товариство "Укрмедпром" в апеляційній скарзі зазначає про порушення його прав, оскільки, відповідачем у даному спорі є дочірнє підприємство, засноване на державній власності і апелянт здійснює контроль над ефективністю використання, збереження та обліку закріпленого за відповідачем майна.

За правилами ст.91 ГПК України право на апеляційне оскарження судового рішення мають сторони у справі, прокурор та треті особи. Особи, які не брали участь у справі, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

З аналізу приписів ст. 91 ГПК України вбачається, що підставою для надання певній, не залученій до участі у справі, особі права на звернення з апеляційною скаргою є саме порушення її прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок вирішення судом спору у справі, до участі в якій ця особа обов'язково підлягала залученню як така, що мала певні права і обов'язки у спірних правовідносинах.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст.ст. 2, 80, 91 ЦК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст.92, ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів. Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у даній справі є дочірнє підприємство "Ладижинський завод "Екстра" публічного акціонерного товариства "Укрмедпром", яке відповідно до п.п. 4.1., 4.6 статуту є державним комерційним підприємством юридичною особою публічного права та субєктом господарювання державного сектору економіки. Підприємство має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням, також може мати товарні знаки.

Пунктами 4.7., 4.10 статуту дочірнього підприємства визначено, що підприємство несе відповідальність за своїми зобовязаннями в межах належного йому майна згідно із законодавством. Підприємство має право укладати угоди, набувати майнових та немайнових прав, нести відповідальність, бути позивачем і відповідачем у суді відповідно до законодавства.

Таким чином, відповідачем у даному спорі є юридична особа, як самостійний господарюючий субєкт, який наділений цивільною дієздатністю та правоздатністю та діє відповідно до установчих документів.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що відповідно до п. 4.3 статуту підприємство є залежним від публічного акціонерного товариства "Укрмедпром", колегія суддів зазначає, що наведене положення статуту не може обмежувати цивільну дієздатність відповідача, як юридичної особи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що предметом позову у даній справі є певна матеріально-правова вимога про захист порушеного права позивача на повернення належного йому майна переданого на зберігання відповідачеві.

В розумінні ч. 1 ст. 66 ГК України майном підприємства є виробничі та невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Таким чином, спір щодо витребуваного майна переданого на зберігання за договором від 01.09.2016 року, в розумінні ст. 66 ГК України, не посягає на будь-яке майно відповідача, як самостійної юридичної особи, а також на майно апелянта, оскільки, позовні вимоги базуються на правовідносинах щодо зберігання майна належного позивачу. Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо наявності порушеного оскаржуваним рішенням права скаржника.

В п. 52 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України" зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Враховуючи вищевикладене, оскільки оскаржуваним судовим рішенням права та обовязки апелянта - публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" не порушено, а тому апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України підлягає припиненню, оскільки в даному випадку відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Керуючись ч.1 ст. 80, ст.ст. 86, 91 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" на рішення господарського суду Вінницької області від 23.03.2017 року у справі №902/116/17 - припинити.

2. Справу № 902/116/17 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Петухов М.Г.