РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017Справа №910/6757/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС"

про стягнення 59 186,92 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Кондрашов К.О. (за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС" (відповідач) матеріальних збитків у розмірі 59 186,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" на підставі договору №42065а6д добровільного страхування наземного транспорту від 15.07.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Мерседес державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 59186,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міст Києва від 25.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6757/17, розгляд справи призначено на 25.05.2017.

12.05.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

15.05.2017 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

У судове засідання 25.05.2017 з'явився представник відповідача на надав відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що роздруківка з програмного продукту Audatex не є належним доказом розміру завданих збитків. Крім того, за інформацією, яка міститься в програмному продукті AudaHistory, автомобіль Mercedes ML 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 протягом строку його експлуатації відновлювався ремонтом, а тому необхідним є врахування коефіцієнта фізичного зносу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 розгляд справи відкладено на 13.06.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 13.06.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 13.06.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 5591796 про дорожньо-транспортну пригоду, 29.09.2016 у м. Дніпропетровськ по вул. Маршала Малиновського, 48 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_2 пункту 10.1. Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.09.2016, підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2016 у справі № 199/7285/16-п.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору № 42065а6д добровільного страхування наземного транспорту від 15.07.2016, укладеного з ОСОБА_4 (страхувальник/вигодонабувач) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 були застраховані в позивача.

Протоколом огляду транспортного засобу від 30.09.2016 встановлено кількість та характер пошкоджень транспортного засобу Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4.

Відповідно до рахунку № від 11.10.2016, вартість ремонтних робіт автомобіля Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 становить 84 936,92 грн.

У відповідності до страхового акту №АХА2170827 від 12.10.2016 позивач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 60 186,92 грн. При цьому, із вказаного страхового акту вбачається, що сума взаємозаліку по несплаченим страховим платежам становить 11237,00 грн., сума відшкодування - 48 949,92 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 48949,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №274 788 від 13.10.2016.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1505259, термін дії з 15.09.2016 по 14.09.2017.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 59186,92 грн. за вирахуванням франшизи встановленої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1505259.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №42065а6д добровільного страхування наземного транспорту від 15.07.2016, внаслідок настання 29.09.2016 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 48949,92 грн. шляхом перерахування згідно із платіжним дорученням №274 788 від 13.10.2016 на рахунок ремонтної організації. Крім того, сума страхового відшкодування у розмірі 11237,00 грн. була зарахована та утримана в рахунок несплачених платежів, тобто проведене взаємозалік.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АК/1505259 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі становить 48 949,92 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Стаття 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, значення Е З приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно із п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, підставою для нарахування зносу є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Проте, судом встановлено, що оскільки роком випуску застрахованого транспортного засобу Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, є 2013 рік, а дорожньо-транспортна пригода сталася 29.09.2016, строк експлуатації даного транспортного засобу не перевищує 7 років, а тому коефіцієнт фізичного зносу складає 0,0000.

При цьому, суд відхиляє твердження відповідача про те, що транспортний засіб Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 вже відновлювався ремонтом, оскільки відповідачем не доведено вказане твердження належними та допустимими доказами, а витяг з "Audahistory" не є належним та допустимим доказом на підтвердження його доводів за відсутності інших первинних документів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування підпункту "б" пункту 7.39 Методики при розрахунку розміру заподіяних збитків.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу Mercedes-Benz ML250, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 48 949,92 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

При цьому, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рахунку СТО, сума необхідна для відновлення пошкодженого транспортного засобу складала 84936,92 грн., відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхувальнику було вирішено виплатити страхове відшкодування у сумі 60186,92 грн., а відповідно до страхового акту № АХА2170827 від 12.10.2016 сума страхового відшкодування за вирахуванням суми взаємозаліку по несплаченим платежам, становить 48949,92 грн., тобто суму у розмірі 11237,00 грн. зараховано в рахунок несплаченого страхового платежу за договором добровільного страхування.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 59 186,92 грн. (60186,92 грн. - 1000,00 грн. франшизи = 59 186,92 грн.).

Однак, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів проведення взаємозаліку на вказану суму.

Страховий акт це документ, який описує факт і причину страхового випадку, обставини його настання, що відображає розмір і форму шкоди, заподіяної в результаті страхового випадку, розрахунок страхового відшкодування (забезпечення) і приймає рішення про виплату.

Умовами договору №42065а6д добровільного страхування наземного транспорту від 15.07.2016 не передбачено виплату страхового відшкодування шляхом заліку лише на підставі страхового акту, складеного виконавцем позивача.

Матеріали справи не містять заяви страхувальника (вигодонабувача) чи первинних бухгалтерських інших документів щодо заліку страхового відшкодування в сумі 11237,00 грн. в рахунок страхового платежу, а також доказів того, що строк страхового платежу настав.

Позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 25.05.2017 щодо надання пояснень щодо розміру та підстав взаємозаліку по несплаченим платежам та утриманій сумі в розмірі 11237,00 грн., щодо розрахунку позовних вимог з урахуванням того, що відповідно до платіжного доручення виплату здійснено у розмірі 48 949,92 грн., не надано доказів проведення взаємозаліку на суму 11237,00 грн. та доказів того, що строк страхового платежу на суму 11237,00 грн. настав, письмових пояснень щодо неможливості надання вказаних доказів також суду не надано.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем здійснені витрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 48 949,92 грн., а не у розмірі 60186,92 грн.

Аналогічної правової позиції дотримується Київський апеляційний господарський суд у постанові від 20.04.2016 у справі № 910/32770/15.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено полісом №АК/1505259, розмір франшизи становить 1000,00 грн.

Отже, до відшкодування за вирахуванням франшизи підлягає сума у розмірі 47949,92 грн. (48949,92 грн. - 1000,00 грн. франшизи), у зв'язку із чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З огляду вищевстановлені судом обставини, суд задовольняє позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, код 32638319) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, ) страхове відшкодування в сумі 47949,92 грн. та 1296,23 грн. витрат зі сплати судового збору

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2017.

Суддя С.О. Турчин