ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017р. Справа № 914/600/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З.

при секретарі судового засідання Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом: Першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, м. Стрий, Львівська область, в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради, м. Жидачів, Львівська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Жидачів, Львівська область

про стягнення заборгованості за договором оренди землі в розмірі 38 018,89 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

В судове засідання з'явились:

від прокуратури: Труш О.Б. - прокурор;

від позивача: Старак Н.М. - представник, довіреність №34 від 20.01.2017 р.

від відповідача: не зявився.

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені статями 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Першим заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі в розмірі 40 907,49 грн.

Ухвалою суду від 28.03.2017 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.04.2017 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду та на задоволення клопотання представника відповідача продовжувався строк її розгляду на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України.

В останньому судовому засіданні 07.06.2017 р. прокурором подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 38 018,89 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про зменшення позовних вимог підтримала та подала письмові пояснення (уточнення) (вх.№20052/17 від 07.06.2017 р.).

Згідно частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 Господарського процесуального кодексу України в цій частині, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В пункті 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Розглянувши заяву про зменшення розміру позовних вимог та матеріали справи №914/600/17, суд дійшов до висновку, що заява подана позивачем у відповідності до приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін, а тому приймається судом до розгляду.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Жидачівської міської ради 38 018,89 грн. заборгованості за договором оренди.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Однак через канцелярію суду (долучив до матеріалів справи відповідні документи (вх.№20018/17 від 06.06.2017 р.) та подав клопотання про колегіальний розгляд справи (вх.№20019/17 від 06.06.2017 р.) в зв'язку із категорією справи та складністю обставин у даній справі.

Щодо клопотання відповідача прокурор та представник позивача заперечили, зазначивши в судовому засіданні про те, що справа не складна та не потребує дослідження інших обставин у справі.

Розглянувши клопотання про призначення колегіального розгляду справи, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст.46ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Розглянувши подані матеріали, враховуючи категорію та складність справи, суд не вбачає підстав для призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів. Разом з тим, відповідачем не вказано в чому саме полягає складність даної справи, що є підставою для розгляду справи колегіально.

Таким чином у задоволенні вказаного клопотання про призначення колегіального розгляду справи слід відмовити.

За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута за відсутності відповідача, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 07.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

27.02.2009 р. між Жидачівською міською радою (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди землі (далі - Договір), відповідно до умов якого

Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення на підставі рішення Жидачівської міської ради №3827 від 19.02.2009 р. , яка знаходиться у м.Жидачеві по АДРЕСА_1 та перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Жидачева.

Згідно п.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1140 га, у тому числі: 0,1140 га - площадка.

Договір укладено до 01.01.2030 р. (п.8 договору).

Факт передачі майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 07.06.2010року (а.с. 27).

Відповідно до п.9, п.11 договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі згідно розрахунку, що є невід'ємною частиною цього договору. Орендна плата з урахуванням індексів інфляції вноситься з дня реєстрації цього договору оренди щомісячно у розмірі ? частини річної орендної плати не пізніше 30 числа наступного за звітним місяця.

Згідно розрахунків, долучених до матеріалів справи, розмір орендної плати становить 38 018,89 грн.

Як стверджує позивач, відповідач свої договірні зобов'язання щодо сплати орендних платежів не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в розмірі 38 018,89 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.02.2009 р. між Жидачівською міською радою (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди землі (далі - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення на підставі рішення Жидачівської міської ради №3827 від 19.02.2009 р. , яка знаходиться у м.Жидачеві по АДРЕСА_1 та перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Жидачева.

Згідно п.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1140 га, у тому числі: 0,1140 га - площадка.

Договір укладено до 01.01.2030 р. (п.8 договору).

Факт передачі майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 07.06.2010року (а.с. 27).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору та відповідно до акту-прийому передачі, який є додатком до договору, орендар передав, а орендодавець прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення на підставі рішення Жидачівської міської ради №3827 від 19.02.2009 р.

Відповідно до п.9, п.11 договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі згідно розрахунку, що є невід'ємною частиною цього договору. Орендна плата з урахуванням індексів інфляції вноситься з дня реєстрації цього договору оренди щомісячно у розмірі ? частини річної орендної плати не пізніше 30 числа наступного за звітним місяця.

Однак відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов'язання та не сплатив орендну плату в повному обсязі, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову до суду становить 38 018,89 грн.

Факт наявності у відповідача заборгованості по орендній платі за землю в розмірі 38 018,89 грн. підтверджується Довідкою Жидачівського відділення Стрийської ОДПІ.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що відповідач доказів оплати боргу суду не представив (в матеріалах справи відсутні докази протилежного), на користь позивача з відповідача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 38 018,89 грн.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 69, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Зменшені позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (81700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Жидачівської міської ради (81700, Львівська область, м.Жидачів, вул. Шашкевича,2, ) - 38 018,89 грн. заборгованості.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (81700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Прокуратури Львівської області (79005, м. Львів, просп. Шевченка, 17/19, м. Львів, 79005; ідентифікаційний код юридичної особи 02910031; розрахунковий рахунок № 0774 УДКСУ у м. Києві, МФО 820172) - 1600,00 грн. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Наказ видати у відповідності до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.06.2017р.

Суддя Галамай О. З.