КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа№ 910/6238/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача (апелянта): не з'явився

від відповідача: Даховський М.А. - представник по довіреності № У/З -04/106-17 від 22.05.2017р.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Донецька залізниця": не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р.

у справі № 910/6238/16 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський

металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача "Державне підприємство "Донецька залізниця"

про стягнення 14379,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/6238/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 14379 грн. 55 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2016р. (суддя Привалов А.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016р., у позові Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2016р. рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016р. скасовано, справу №910/6238/16 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду з урахуванням приписів постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2016р. у справі № 910/6238/16, Господарським судом міста Києва було прийнято рішення від 10.01.2017р. у справі №910/6238/16 про відмові у позові повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2016р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні обставинам справи, а також порушення норми матеріального права. При цьому, на думку скаржника, звертаючись до суду першої інстанції, останній вказав на те, що відповідно до Договору поставки №2013-003/О/78 від 24.12.2013 на адресу позивача (одержувача вантажу) у вагонах № 60033511 та № 53125001 надійшов вантаж - обкотиші (окатки) залізорудні офлюсовані, вантажовідправником якого було Публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат". На станції призначення (Маріуполь-Сортувальний) Донецької залізниці було виявлено недостачу у вагоні № 60033511 у кількості 4950 кг, за результатами чого було складено комерційний акт БН№724269/1169 від 04.10.2015, та у вагоні № 53125001 у кількості 9210 кг, за результатами чого було складено комерційний акт БН№724270/1170 від 04.10.2015, тобто, перевезення вантажу було здійснено Державним підприємством "Донецька залізниця", у зв'язку з чим слід стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як правонаступника прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", збитки, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у загальному розмірі 14379 грн.55 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2017р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2017р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. у справі № 910/6238/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.03.2017р.

17.03.2017р. до відділу документального забезпечення та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. по справі № 910/6238/16 без змін. При цьому, в поданому відзиві відповідач зазначив, що він не став правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ "Укрзалізниця" призупинена до завершення проведення антитерористичної операції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. № 604. Крім того, відповідно до цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено та про необхідність затвердження якого йдеться у постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", однак передавальний акт між ДП "Донецька залізниця" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" відсутній, а отже, як стверджує відповідач, Державне підприємство "Донецька залізниця", яке знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до ПАТ "Укрзалізниця" не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися), самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність і нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Куксова В.В. у відпустці, розгляд справи № 910/6238/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. у справі № 910/6238/16, який був призначений на 22.03.2017р. не відбувся.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. у справі №910/6238/16 прийнято до провадження та призначено на 12.04.2017р.

Розпорядженням від 11.04.2017р. у зв'язку з перебування судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Тищенко А.І., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. у справі №910/6238/16 прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017р. розгляд апеляційної скарги у зв'язку з неявкою представника позивача (скаржника) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було відкладено на 07.06.2017р.

Присутній в судовому засіданні 07.06.2017р. представник відповідача урахуванням поданого 22.03.2017р. відзиву, заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представники позивач (скаржника) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

При цьому, колегією суддів відзначається, що відповідно до листа Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" № 50-06/606 від 08.06.2016р., останнє не здійснює пересилання пошти у Донецькій області до/з міст обласного значення, в тому числі, м. Донецьк.

Відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12.09.2014р. N 01-06/1290/14, за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу, інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на п. 2 ч. 3 ст. 104 або п. 2 ч. 2 ст. 111 10 ГПК.

З огляду на вищенаведене, апеляційним судом було розміщено інформацію про дату, час і місце судових засідань призначених на 22.03.2017р. 12.04.2017р. та на 07.06.2017р., на сторінці Київського апеляційного господарського суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (роздруковані сторінки наявні у справі), тобто, судом вчинено всі дії, спрямовані на повідомлення позивача (скаржника) та третьої особи, а відтак вони вважаються повідомленими про судове засідання належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

07.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представника відповідача, присутнього в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдинг" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупець) 24.12.2013р. було укладено Договір поставки № 2013-003/О/78, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця обкотиш залізорудний, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і оплатити його на умовах, передбачених договором.

Відповідно до накладної № 47895081 від 01.10.2015р. на адресу Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (відповідно до статуту позивача Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча") зі станції відправлення "Рядовая" Придніпровської залізниці до станції Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці було відправлено, зокрема, вагони № 60033511 та № 53125001 з вантажем обкотиші залізорудні офлюсовані, вантажовідправником якого є Публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (копія накладної долучена до позовної заяви).

Колегією суддів встановлено, що відповідно до наявного в матеріалах справи комерційного акту БН№724269/1169 від 04.10.2015р., складеного щодо вагону № 60033511, маса нетто вантажу, що зазначена у документі, становить 69450 кг, а в дійсності маса нетто вантажу при прибутті становила 64500 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: вагон № 60033511 прибув в технічному стані несправний, при перезважуванні виявилось нетто вантажу 64500 кг, що на 4950 кг менше від вказаної у документах; при повторному перезважуванні недостача вантажу 4950 кг підтвердилась (оригінал комерційного акту БН№724269/1169 від 04.10.2015р. долучений до позовної заяви).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що відповідно до комерційного акту БН№724270/1170 від 04.10.2015р., складеного щодо вагону № 53125001, маса нетто вантажу, що зазначена у документі, становить 68450 кг, а в дійсності маса нетто вантажу при прибутті становила 59240 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: вагон № 53125001 прибув в технічному стані несправний, при перезважуванні виявилось нетто вантажу 59240 кг, що на 9210 кг менше від вказаної у документах; при повторному перезважуванні недостача вантажу 9210 кг підтвердилась (оригінал комерційного акту БН№724270/1170 від 04.10.2015р. долучений до позовної заяви).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до місцевого господарського суду з позовною заявою позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до Договору поставки № 2013-003/О/78 від 24.12.2013р. на адресу позивача (одержувача вантажу) у вагонах № 60033511 та № 53125001 надійшов вантаж - обкотиші (окатки) залізорудні офлюсовані, вантажовідправником якого було Публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат". На станції призначення (Маріуполь-Сортувальний) Донецької залізниці було виявлено недостачу у вагоні № 60033511 у кількості 4950 кг, за результатами чого було складено комерційний акт БН№724269/1169 від 04.10.2015р., та у вагоні № 53125001 у кількості 9210 кг, за результатами чого було складено комерційний акт БН№724270/1170 від 04.10.2015р.

Тобто, на думку позивача, перевезення вантажу було здійснено Державним підприємством "Донецька залізниця", у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як правонаступника прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", збитки, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у загальному розмірі 14379 грн.55 коп.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи приписи постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2016р. у справі № 910/6238/16, зокрема, що для правильного вирішення спору у даній справі судам першочергово необхідно встановити, чи перейшли всі права та обов'язки ДП "Донецька залізниця" до його правонаступника - ПАТ "Українська залізниця", зважаючи, насамперед, на положення ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", дії щодо реєстрації ПАТ "Українська залізниця" та зміст ст.ст. 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", які визначають положення щодо правонаступництва. Крім того, суд касаційної інстанції вказав, що судам слід встановити, яке саме підприємство надавало позивачу послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час вирішення спору судом з у рахуванням можливого внесення змін до відповідних договорів, колегія суддів вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Колегією суддів встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача 14379,55 грн. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Так, за змістом ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 52 Статуту, на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Відповідно до ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Матеріалами справи підтверджується, що договір перевезення вантажу (накладна № 47895081 від 01.10.2015р.) був укладений між Публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та Державним підприємством "Донецька залізниця"; вагони із вантажем №60033511 та №53125001 були прийняті до перевезення Державним підприємством "Донецька залізниця" (зокрема, на накладній № 47895081 від 01.10.2015р. міститься відбиток штампу ДП "Донецька залізниця" та про те, що послуги з перевезення вантажу у вагонах № 60033511 та № 53125001 надавались саме ДП "Донецька залізниця" зазначає позивач у письмових поясненнях наявних у матеріалах справи поданих до суду першої інстанції 19.12.2016р. та в поданій апеляційній скарзі), однак у зв'язку з недостачею вантажу 04.10.2015р. були складені відповідні комерційні акти БН№724269/1169 від 04.10.2015р. та БН№724270/1170 від 04.10.2015р..

При цьому, позивач є одержувачем вантажу, який відповідно до п. 130 Статуту має право на подання позову.

В той же час, колегією суддів відзначається, що позов про стягнення збитків, завданих позивачу Державним підприємством "Донецька залізниця", заявлено до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що, як зазначає апелянт, є правонаступником прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця".

Враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 14.11.2016р. у справі № 910/6238/16) колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів та інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", позивач визначений правонаступником, зокрема, Державного підприємства "Донецька залізниця".

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" як юридична особа утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Як вбачається із положень наведеного вище Закону та постанови Кабінету Міністрів України всі підприємства, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

При цьому,відповідно до Переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", що є додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Державне підприємство "Донецька залізниця" включено до вказаного переліку.

Судова колегія відзначає, що статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. № 735. Відповідно до п. 2 статуту відповідача, останній утворений як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. N 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Разом з тим, реорганізація юридичної особи, як один із видів її припинення, передбачає проведення відповідної встановленої процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб, в тому числі, шляхом злиття, майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Тобто, згідно чинного цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про такий перехід прав і обов'язків повинно бути чітко зазначено.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Злиття вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Разом з тим, згідно ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" Товариство (Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця") є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до п. 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" має спеціальний (пріоритетний у застосуванні) характер по відношенню до загальних норм ст. 104, 107 ЦК України, що вбачається з п. 2 Перехідних та прикінцевих положень цього Закону. Зазначена норма не покладає факт правонаступництва створеного ПАТ "Українська залізниця" за правами і обов'язками визначених підприємств Укрзалізниці в залежність від обов'язкового попереднього припинення зазначених підприємств, в тому числі і ДП "Донецька залізниця", що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Вищого господарського суду України від 14.11.2016р. у справі № 910/6238/16.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Згідно ч. 9 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" одночасно з прийняттям рішення про утворення Товариства Кабінет Міністрів України формує комісію з утворення Товариства, до складу якої входять представники Кабінету Міністрів України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Фонду державного майна України, центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, профспілок, що діють у галузі.

Комісія у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту. Розмір статутного капіталу Товариства визначається під час його утворення згідно із зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

За змістом пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Таким чином, системний аналіз ч.ч. 3, 9 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та послідовність дій зі створення ПАТ "Українська залізниця", визначеної Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200, дає підстави вважати, що злиття підприємств, на базі яких мало створюватися ПАТ "Українська залізниця" (у тому числі: складання відповідних передавальних актів та формування статутного фонду) мало хронологічно передувати державній реєстрації їх правонаступника (ПАТ "Українська залізниця"), тобто, моменту набуття ним статусу суб'єкта правовідносин у розумінні ст.ст. 91, 92 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Вищого господарського суду України від 14.11.2016 у справі № 910/6238/16.

Однак, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. № 604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.

При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. №604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції", проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Таким чином, вказана постанова Кабінету Міністрів України фактично передбачає часткове правонаступництво ПАТ "Українська залізниця" (в частині активів) щодо ДП "Донецька залізниця", розташованого на тимчасово окупованій території та на території проведення антитерористичної операції), оскільки зобов'язання ДП "Донецька залізниця" не відображаються як в балансі правонаступника, так і не включаються до переліків і зведених актів інвентаризації майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 13.12.2016р. у справі № 910/11196/16 та у постанові Вищого господарського суду України від 17.10.2016р. у справі № 905/1774/15.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять копій передавального акту майна (прав та обов'язків) від "Державного підприємства "Донецька залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", складеного у зв'язку із реорганізацією. Не надано відповідних доказів і апеляційному суду.

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень від 14.12.2016р. наданих відповідачем, останній зазначав, що між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Державним підприємством "Донецька залізниця" відсутній передавальний акт, який підтверджує перехід від третьої особи до позивача всіх прав, активів, боргів і зобов'язань третьої особи.

Втім, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. у справі № 910/12685/16 (за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"), яке набрало законної сили 18.10.2016р., було встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Державним підприємством "Донецька залізниця" було складено передавальний акт від 05.08.2015р., в якому зазначено, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення АТО, не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ "Укрзалізниця" на підставі господарського відання до проведення його інвентаризації і оцінки, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. №604.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р, м. Донецьк є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" від 07.10.2014р. №33/6/а визначено райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, а саме: Донецька і Луганська області - з 07.04.2014р.

При цьому, згідно зі ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Колегія суддів відзначає, що Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, процедура його реорганізації і передача всіх прав і обов'язків до ПАТ "Українська залізниця" призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, дані про складання та затвердження передавальних актів для передачі зобов'язань від Державного підприємства "Донецька залізниця" до ПАТ "Українська залізниця" в матеріалах справи відсутні, не надано відповідних доказів і апеляційному суду, а відтак апеляційний суд дійшов висновку, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не стало правонаступником в частині зобов'язань Державного підприємства "Донецька залізниця".

Врахоуючи вищезазначене, на думку колегії суддів, ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" має спеціальний (пріоритетний у застосуванні) характер по відношенню до загальних норм ст. 104, 107 ЦК України, та не ставить факт правонаступництва створеного ПАТ "Українська залізниця" прав та обов'язків визначених підприємств Укрзалізниці в залежність від обов'язкової попередньої державної реєстрації припинення зазначених підприємств, в тому числі і ДП "Донецька залізниця".

Однак, відповідно до чинного цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про такий перехід прав і обов'язків повинно бути чітко зазначено. Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Втім, як встановлено судом, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. № 604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції", Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, процедура його реорганізації і передача всіх прав і обов'язків до ПАТ "Українська залізниця" призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, дані про складання та затвердження передавальних актів для передачі зобов'язань від Державного підприємства "Донецька залізниця" до ПАТ "Українська залізниця" відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.03.2016р. №78 "Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензій" було анульовано ліцензії на право провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, вантажів залізничним транспортом, надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу залізничним транспортом, згідно з переліком, до якого включено, зокрема, ліцензію третьої особи № 118/1.1 від 29.06.2011р. (вид діяльності - надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу залізничним транспортом), що дає підстави для висновку, що станом на 01.10.2015р. (дата здійснення перевезень у вагонах № 60033511 та № 53125001) третя особа здійснювала приймання вантажів для перевезення та, власне, їх перевезення за накладною № 47895081 від 01.10.2015р. на підставі чинної в цей період ліцензії № 118/1.1 від 29.06.2011р. як самостійний суб'єкт господарювання, який здійснював ліцензовану діяльність з перевезення.

При цьому, згідно наявної в матеріалах справи копії Договору № 227/4477 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 02.12.2011р., який укладено позивачем саме з Державним підприємством "Донецька залізниця", а письмових поясненнях, поданих до суду 19.12.2016, позивач зазначав, що перевезення вантажу у спірних вагонах (№ 60033511 та № 53125001) здійснювалось ДП "Донецька залізниця" саме на підставі вказаного договору.

На думку колегії суддів, матеріали справи не містять доказів укладення договору про організацію перевезень вантажу саме з Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на дату здійснення перевезення за накладною № 47895081 від 01.10.2015р., та, відповідно, здійснення перевезення саме відповідачем. Не надано відповідних доказів і апеляційному суду.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази внесення змін до Договору № 227/4477 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 02.12.2011р., зокрема копій відповідних додаткових угод, якими б вносились зміни до вказаного договору щодо особи, яка надає послуги за договором (з ДП "Донецька залізниця" на ПАТ "Українська залізниця"). Не надано відповідних доказів і апеляційному суду.

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи пояснень відповідача, на його рахунок не надходили від позивача кошти за організацію перевезень вантажу у вагонах № 60033511 та № 53125001 за накладною № 47895081 від 01.10.2015р., а відповідно до наказу ПАТ "Українська залізниця" № 512-Ц/од від 30.11.2015р. "Про деякі питання щодо реорганізації підприємств, установ залізничного транспорту" датою початку господарської діяльності ПАТ "Українська залізниця" є 01.12.2015р., та до цього часу відповідач не здійснював господарську діяльність.

З огляду на вищезазначене, враховуючи відсутність належних та допустимих в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів переходу в порядку правонаступництва обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" та, відповідно, порушення прав Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", на думку колегії суддів, позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 14379,55 грн. збитків не підлягає задоволенню.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року у даній справі є обґрунтованим та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. у справі № 910/6238/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. у справі №910/6238/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6238/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

С.Р. Станік