ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.06.2017 Справа №905/565/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м.Нікополь Дніпровської області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек», м.Донецьк, ,

про стягнення 82947,09грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився; -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», м.Нікополь Дніпровської області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек», м.Донецьк, про стягнення заподіяної шкоди у розмірі відповідальної недостачі яка складає 82947,09грн. (з урахуванням уточнень позовних вимог щодо предмета позову №75-4016 від 06.04.2017р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на завдання відповідачем шкоди, яка підлягає відшкодуванню, внаслідок невірного зазначення останнім маси вантажу у залізничних накладних. Розмір шкоди складається із вартості вантажу, який оплачено позивачем, але фактично не надійшов до нього.

Нормативно вимоги обґрунтовано посиланням на ст.ст.526, 920, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 3, 6, 37, 110, 111, 129 Статуту залізниць України, п.2 р.28 Правил складання актів, п.27 Правил видачі вантажів.

На підтвердження викладених обставин суду представлено комерційні акти РА №013576/400/61 від 10.04.2016р., №013573/397/62 від 10.04.2016р., №013574/398/63 від 10.04.2016р., №013570/394/64 від 10.04.2016р., №013575/399/65 від 10.04.2016р., залізничні накладні №53126074 від 31.03.2016р., №53126066 від 31.03.2016р., №53126041 від 31.03.2016р., №53134482 від 31.03.2016р., №53134532 від 31.03.2016р., рахунок на оплату №23 від 12.04.2016р. (копія), розрахунок позовних вимог, меморіальний ордер №16/0200 від 12.05.2016р. із реєстром документів за акредитивом №Г11-16/0200 від 11.05.2016р. (останній у копії).

Відповідач у відзиві №01-565 від 07.04.2017р. проти задоволення позовних вимог заперечує, свідчить про те, що вантаж прийнято позивачем саме тією масою, яка встановлена у комерційних актах; у спірних правовідносинах не має місце недостача, а має місце неправильне зазначення вантажовідправником маси вантажу у накладній, і це є окремим порушенням, за яке відповідальність передбачена ст.122 Статуту залізниць України; зауважує на встановленні факту неправильного зазначення вантажовідправником маси вантажу у накладній рішеннями господарського суду Донецької області у справах №905/2662/16, №905/2663/16, №905/2664/16; стверджує, що не є власником вантажу, продавцем є ТОВ «Озон-3000» згідно договору №1601094 від 11.03.2016р., а відтак вбачає порушення (недопоставку) договору постачання між продавцем ТОВ «Озон-3000» та покупцем ПАТ «Нікопольській завод феросплавів»; позивачем не доведено, що у спірному правовідношенні відповідальність повинен нести відповідач, як відправник вантажу; зауважує на коригуванні рахунків за наслідками спірної поставки вантажу; вважає себе не стороною за договором поставки, а позивача таким, що не є стороною у договорі перевезення у розумінні положень Статуту залізниць України.

На підтвердження викладених доводів відповідачем суду надано у копіях: рахунок-корегування №23/1 від 14.04.2016р. до рахунку на оплату №23 від 12.04.2016р., рахунок-корегування №23/2 від 18.04.2016р. до рахунку на оплату №23 від 12.04.2016р., акт корегування від 14.04.2016р. та від 18.04.2016р., витяг з веб-сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень» рішень господарського суду Донецької області від 02.11.2016р. по справі №905/2662/16, від 07.11.2016р. по справі №905/2663/16 та від 02.11.2016р. по справі №905/2664/16.

Представник позивача у судове засідання 08.06.2017р. не зявився, на електронну адресу суду надіслав заяву №9-4016 від 08.06.2017р. в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, у якій висловив прохання розглянути справу №905/565/17 без його участі, за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08.06.2017р. не зявився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Відтак, клопотання позивача про розгляд справу №905/565/17 без його участі, за наявними у справі матеріалами, задоволено судом.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як свідчать матеріали справи, 31.03.2016р. за залізничними накладними №53126074 від 31.03.2016р., №53126066 від 31.03.2016р., №53126041 від 31.03.2016р., №53134482 від 31.03.2016р., №53134532 від 31.03.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК», (вантажовідправник) зі станції відправлення Горлівка Донецької залізниці на станцію Нікополь Придніпровської залізниці відвантажило на адресу Публічного акціонерного товариства «Нікопольській завод феросплавів», м.Нікополь Дніпровської області, (вантажоотримувач) у вагонах №55096218, №59715409, №55635122, №57656332, №54066873 кокс не поіменований у алфавіті, у вологому стані, власник вантажу Товариство з обмеженою відповідальністю «Озон-3000» згідно договору №1601094 від 11.03.2018р.

При оформленні перелічених залізничних накладних відправником вказано масу вантажу: у вагоні №55096218 нетто 49400кг, №59715409 нетто 46700кг, №55635122 нетто 47900кг, №57656332 нетто 45800кг, №54066873 нетто 47400кг.

Під час перевезення на станції ОСОБА_1 Придніпровської залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено контрольне переважування спірних вагонів, за результатами якого складені комерційні акти РА №013576/400/61 від 10.04.2016р., №013573/397/62 від 10.04.2016р., №013574/398/63 від 10.04.2016р., №013570/394/64 від 10.04.2016р., №013575/399/65 від 10.04.2016р., відповідно до яких встановлено фактичну масу вантажу у вагоні №55096218 нетто 43350кг, що менше ваги зазначеної у документі на 6050кг., №59715409 нетто 41200кг, що менше ваги зазначеної у документі на 5500кг., №55635122 нетто 43500кг, що менше ваги зазначеної у документі на 4400кг., №57656332 нетто 40150кг, що менше ваги зазначеної у документі на 5650кг., №54066873 нетто 41900кг, що менше ваги зазначеної у документі на 5500кг.

У комерційних актах у розділі «Д» також відображено, що маркування не порушено, виїмок та поглиблень не має, у технічному відношенні вагон справний, люка закриті, посипання вантажу немає.

У розділі «Є» комерційних актів міститься відмітка станції призначення Нікополь Придніпровської залізниці, згідно якої під час перевіряння вантажу різниці проти актів не виявлено.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладних №№53126074 від 31.03.2016р., №53126066 від 31.03.2016р., №53126041 від 31.03.2016р., №53134482 від 31.03.2016р., №53134532 від 31.03.2016р. встановлено у рішеннях господарського суду Донецької області від 02.11.2016р. по справі №905/2662/16, від 07.11.2016р. по справі №905/2663/16 та від 02.11.2016р. по справі №905/2664/16, якими з винної особи (відповідача) стягнуто на користь залізниці штраф за неправильно зазначені у накладних маси вантажу.

Доказів скасування означених судових актів суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається. а отже встановлені у них обставини мають преюдиціальне значення у розумінні ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать відомості, що містить меморіальний ордер №16/0200 від 12.05.2016р. із реєстром документів за акредитивом №Г11-16/0200 від 11.05.2016р. позивачем проведено розрахунок з Товариством з обмеженою відповідальністю «Озон-3000» у загальній сумі 3 653 922,45грн., згідно специфікації на поставлену продукцію до дог.№2 від 16.03.2016р, товар кокс камянновугільний 25мм і більше, марки КК-ЗТУУ322-5-97, договір №1601094 від 11.03.2016р., зокрема, за рахунком №23 від 12.04.2016р. залізничні накладні №53126074 від 31.03.2016р., №53126066 від 31.03.2016р., №53126041 від 31.03.2016р., №53134482 від 31.03.2016р., №53134532 від 31.03.2016р.

Позивач вважає зазначену недостачу вантажу (товару) такою, що виникла з вини відповідача, як вантажовідправника який не вірно зазначив відомості у перевізних документах, зазначає про оплату позивачем рахунку №23 від 12.04.2016р. у повному обсязі, розраховує розмір відповідальної недостачі з урахуванням 2% норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто, визначає її у загальній сумі 82 947,09грн., кваліфікує та заявляє до стягнення як заподіяну шкоду з посиланням на ч.1, ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України.

Дослідив заявлені позовні вимоги, їх правову природу, суд виходить з такого.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Досліджуючи положення глави 82 Цивільного кодексу України, до складу якої входить ст.1166 Цивільного кодексу України, під шкодою розуміється втрата або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права у деліктних зобовязаннях, тобто за відсутності договірних відносин.

При вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди, суд дійшов висновку, про необхідність доведення таких фактів:

неправомірність поведінки особи;

наявність шкоди;

причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою;

вина завдавача шкоди.

Одночасно, за змістом статті 129 Статуту залізниць, матеріальна відповідальність при перевезенні вантажів залізницею може покладатися і на вантажовідправника.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Так, у правовідносинах з перевезення спірного вантажу договірні відносини мають місце між Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» в особі його відповідних філій та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істек».

З перевізних документів, рахунка на оплату №23 від 12.04.2016р. та меморіального ордеру №16/0200 від 12.05.2016р. із реєстром документів за акредитивом №Г11-16/0200 від 11.05.2016р. слідує встановлення договірних відносин з поставки вантажу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Озон-3000», як продавцем, та Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів», як покупцем, на підставі договору №1601094 від 11.03.2016р.

Доказів виникнення відносин між позивачем та відповідачем на підставі договору поставки суду не представлено, з матеріалів справи встановити не уявляється можливим.

З огляду на таке, у розглядуваному випадку між позивачем та відповідачем не встановлено наявність договірних відносин.

Разом з цим, з інформації, що місить меморіальний ордер №16/0200 від 12.05.2016р. із реєстром документів за акредитивом №Г11-16/0200 від 11.05.2016р. не можна дійти обґрунтованого висновку про оплату позивачем кількості товару, саме тієї маси вантажу, що приведена у рахунку та залізничних накладних, оскільки за рахунок акредитиву в сумі 3 653 922,45грн. оплачено також інший вантаж, за рахунками та залізничними накладними, які не є предметом дослідження у цій справі.

Доказів у повне розкриття платежу за рахунок означеного акредитиву суду не представлено.

По-друге, відповідачем представлено суду рахунок-корегування №23/1 від 14.04.2016р. до рахунку на оплату №23 від 12.04.2016р., рахунок-корегування №23/2 від 18.04.2016р. до рахунку на оплату №23 від 12.04.2016р., акт корегування від 14.04.2016р. та від 18.04.2016р.

Зазначені акти коригування складені у межах договору №1601094 від 11.03.2016р., підписано та скріплено печатками підприємств, як з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Озон-3000», так і з боку Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів».

За змістом наведених документів постачальник здійснив коригування кількості та вартості коксу камяновугільного 25мм і більше, марка КК-3, а покупець (позивач) прийняв таке коригування: за залізничною накладною №53126041 від 31.03.2016р. у вагоні №55635122 різниця становить 4,027 т., з урахуванням 43,394т. сухої ваги та відхилення 8,49%; за залізничною накладною №53126066 від 31.03.2016р. у вагоні №59715409 різниця становить 5,172 т., з урахуванням 41,061т. сухої ваги та відхилення 11,19%; за залізничною накладною №53134532 від 31.03.2016р. у вагоні №54066873 різниця становить 5,220 т., з урахуванням 41,706т. сухої ваги та відхилення 11,12%; за залізничною накладною №63126116 від 31.03.2016р. у вагоні №54066956 різниця становить 4,874 т., з урахуванням 41,458т. сухої ваги та відхилення 10,52%; за залізничною накладною №53126074 від 31.03.2016р. у вагоні №55096218 різниця становить 5,168 т., з урахуванням 43,196т. сухої ваги та відхилення 10,68%; за залізничною накладною №53134482 від 31.03.2016р. у вагоні №57656332 різниця становить 4,870 т., з урахуванням 39,968т. сухої ваги та відхилення 10,86%.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Озон-3000» та Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» відбулось врегулювання фактичної маси вантажу, що поставлена за переліченими накладними.

Суд зауважує на тому, що дата коригування передує даті оплати.

Беручи до уваги дану обставину, не можна відхиляти проведення платежу з урахуванням здійсненого коригування кількості та вартості коксу камяновугільного 25мм і більше, марка КК-3.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається доведення факту втрати майна, у якості грошових коштів, позивачем, внаслідок невірного зазначення відповідачем маси вантажу у перелічених залізничних накладних.

Окрім того, відносини з постачання товару виникли між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Озон-3000» на підставі договору поставки та, у розумінні норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України, норм Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України), умови постачання, порядок та кількість, у тому числі правові наслідки порушення умов договору щодо кількості товару, врегульовані та мають похідний характер саме з цього правочину.

За висновками суду, відповідач не може нести відповідальність ані як перевізник у відповідності до ст.924 Цивільного кодексу України, ані як постачальник.

Відповідно до п.4 ч.3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи також на те, що судом не встановлено усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: втрати вантажу, винних дій у неправильному зазначенні маси вантажу, наявності шкоди, та як наслідок причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та витратами позивача, а позивачем не надано жодних доказів, у розумінні статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження останнього, у зв'язку з чим суд приходить до висновку щодо відмови в задоволені позову про стягнення заподіяної шкоди у розмірі відповідальної недостачі яка складає 82947,09грн.

Одночасно, виходячи з предмета спору та суті спірних правовідносин, суд не вбачає наявними підстави, у розумінні ст.27 Господарського процесуального кодексу України, для залучення до участі у справі в якості третьої особи Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м.Нікополь Дніпровської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек», м.Донецьк, про стягнення заподіяної шкоди у розмірі відповідальної недостачі яка складає 82947,09грн. відмовити.

2. В судовому засіданні 08.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2017р.

Суддя О.В. Кротінова