ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року Справа № 904/12334/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А.(доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №670 від 17.05.2017 р.;

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №808 від 17.05.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №4/81 від 03.01.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017р. у справі №904/12334/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" м. Кривий Ріг

про стягнення 303 505,68 грн. плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат") про стягнення 303 505,68 грн., з яких: 293 677,92 грн. плата за користування вагонами та 9827,76 грн. збір за зберігання вантажу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017р. по справі №904/12334/16 (суддя Ярошенко В.І.) позов ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця" задоволено в повному обсязі, стягнуто з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь позивача 303 505,68 грн. плати за користування вагонами та плати за зберігання вантажу, 4552,59 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.48-52, т. 2).

Рішення господарського суду мотивовано доведеністю вини відповідача у затримці вантажу (порожніх власних вагонів) на шляху прямування через зайнятість колій на станції призначення ОСОБА_4, в зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою під`їзну колію; доведеністю позивачем викладених в позові обставин належними доказами: наказами про затримку спірних вагонів №695 від 01.07.2016р., № 697 від 01.07.2016р., №719 від 07.07.2016р., актами форми ГУ-23а №№14, 15 від 01.07.2016р., №74 від 07.07.2016р., складеними станціями затримки Грекувата, Рядова, актами загальної форми ГУ-23 №96, 97 від 01.07.2016р., № 725 від 07.07.2016р., повідомленнями про прибуття вагонів, переданих відповідачу, зареєстрованих в Книзі повідомлень форми ГУ-2, складеними станцією ОСОБА_4 відомостями про нарахування плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 08099102, 10079269, 09079262, 08079261 та накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 12079039, за якою нарахований збір за зберігання вантажу.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017р. по справі №904/12334/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця" задовольнити частково, в розмірі 45 319,32 грн., в решті вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, зокрема, позивачем не доведено вину відповідача у затримці спірних вагонів на підходах до станції призначення, оскільки не зазначено, які саме колії були зайняті такими вагонами та не обґрунтовано належним чином неможливість подачі спірних вагонів на інші колії станції ОСОБА_4, в той час як відповідачем акти загальної форми ГУ-23, ГУ-23а підписані із запереченнями та вказівкою на незайнятість чотирьох-п`яти колій при кожному факту затримки вагонів. Плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, як стверджує апелянт, нараховується тільки в разі доведення факту затримки з вини одержувача. Оскільки залізниця мала можливість подати затримані за спірними наказами вагони на вільні колії, то стягнення плати за користування вагонами та стягнення збору за зберігання вантажу є неправомірним.

Також скаржник вказує, що судом не взято до уваги посилання відповідача на п.12 Інструкції оформлення затриманих поїздів на підходах до станції призначення на ОСОБА_4 залізниці, затвердженої 18.04.2012р. начальником Криворізької дирекції залізничних перевезень, відповідно до якого при поновленні приймання вагонів вантажовласника зі станції затримки у першу чергу повинні відправлятись вагони, які вказані у заявці вантажовласника або які були затримані першими. Відповідачем до матеріалів справи надавались докази, що під час дії наказу № 697 від 01.07.2016р. по станції затримки Грекувата відправлено вагони, що були затримані пізніше за наказом № 701 від 03.07.2016р., що вказує на "штучне" подовження позивачем затримки вагонів за наказами.

Апелянт зазначає, що господарським судом не взято до уваги факт порушення диспетчером залізниці п. 16.6 розділу 16 Правил технічної експлуатації залізниць України, оскільки останнім не були прийняті вагони на підходах до станції ОСОБА_4 за наявності вільних колій, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції; дії диспетчера з руху поїздів, по затримці вагонів ґрунтуються безпосередньо на його особистій думці, таким діям суд не може дати належної правової оцінки за відсутності спеціальних знань в цій області, тому дії диспетчера з затримки вагонів на шляху слідування без фактичного аналізу наявності вільних та зайнятих колій на станції призначення здійснюються з метою "штучної" затримки вагонів з вини ПрАТ "Північний ГЗК".

Також скаржник вказує, що посилання суду на затримку вагонів в зв`язку з пріоритетом у перевезенні вантажів, які ідуть за графіком, наявність вільного локомотиву і локомотивної бригади, вільні колії попутних станцій для пропуску даних вагонів, знаходження на станції ОСОБА_4 вагонів, що своєчасно не забирались відповідачем, є безпідставні, оскільки вільні колії були в наявності, а інші обставини залежать від позивача, що виключає вину відповідача.

ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, враховуючи, що залізницею вагони були затримані на станціях підходу через несвоєчасне забирання вагонів зі станції призначення, які надійшли раніше на адресу відповідача. При цьому, позивач наголошує, що підготовка залізницею на коліях станції порожніх власних вагонів під навантаження є звичайним виробничим процесом роботи станції, відповідно до п.1.2 Єдиного технологічного процесу під`їзна колія відповідача має відповідний колійний розвиток станції Навантажувальна, Розвантажувальна, Концентратна, кожна з яких має достатньо колій для розміщення вагонів щодо яких здійснюються навантажувально-розвантажувальні операції. В той же час, відповідач не забирав з колій станції ОСОБА_4 вагони, що прибули на його адресу, чим спричинив ситуацію, коли позивач не мав можливості доставити на станцію призначення затримані на підходах спірні вагони.

Позивач вказує, що визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відносяться до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Вказана правова позиція викладені у листі Вищого господарського суду України від 12.06.2014р. № 0701-11/96/715/14. В цьому ж листі вказано, що у питаннях визначення зайнятості колій на станцій призначення з причин, що залежать від вантажоодержувача, через які залізниця не мала можливості доставити вагони на станцію призначення, господарським судам слід керуватись п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, за яким у разі затримки вагонів на станціях призначення з причин, що залежать від вантажоодержувача складається акт загальної форми ГУ-23. В матеріалах справи наявні акти загальної форми ГУ-23, які охоплюють весь час затримки спірних вагонів на станціях Грекувата, Рядова; дані акти підписані відповідачем без заперечень.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що затримка спірних вагонів на підходах до станції призначення ОСОБА_4 за спірними наказами відбулась з урахуванням фактичної поїзної обстановки, що склалась на дільниці; п.12 Інструкції оформлення затримки поїздів на підходах до станції призначення на ОСОБА_4 залізниці, на яку послався відповідач не містить імперативної норми, яка зобов`язує позивача відправляти затримані на підходах вагони першочергово; посилання на наказ № 701 взагалі є безпідставним, оскільки він не є предметом спору у цій справі.

Позивач просить суд відхилити апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2012р. державне підприємство "ОСОБА_4 залізниця" (залізниця) та публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яке в подальшому змінило назву на приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії), уклали договір про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій ОСОБА_4 і Рядова ДП "ОСОБА_4 залізниця" №ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч.

За умовами договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станцій ОСОБА_4 та Рядова ОСОБА_4 залізниці стрілками №№ 2, 4, 6 до колій № 6 та № 8 станції ОСОБА_4, стрілкою № 8 до колії № 6 станції Рядова. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом. Межею підїзної колії є знаки "Межа підїзної колії", які встановлено: по станції ОСОБА_4 біля маневрового світлофору М-10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції ОСОБА_4, маневрового світлофору М-8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки №4 станції ОСОБА_4, маневрового світлофору М-6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки №6 станції ОСОБА_4; по станції Рядова: біля вхідного світлофору ЧК, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки №8 станції Рядова (п.1 договору (а.с.129-130, т.1)).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття", 21.10.2015 проведено державну реєстрацію ПАТ "Українська залізниця" (), що розпочала свою фінансово-господарську діяльність з 01.12.2015р. Згідно ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та ч. 2 загальних положень Статуту ПАТ "Українська залізниця", усі права та обовязки ДП "ОСОБА_4 залізниця" переходять до правонаступника - ПАТ "Українська залізниця".

Отже, позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" є правонаступником Державного підприємства "ОСОБА_4 залізниця".

Пунктом 4 договору про експлуатацію залізничної підїзної колії встановлено, що рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та сигналізації, Інструкції про порядок обслуговування і організацію руху на під'їзній колії власника.

За п. 11 договору час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Пунктом 15 договору сторони узгодили, що власник колії сплачує залізниці плату, зокрема: за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами; за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, яка сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів.

Відповідно п. 20 договору він укладається терміном на пять років з 29.10.2012р. до 28.10.2017р.

Додатковою угодою № 2 від 15.12.2015р. в зв`язку з проведенням реєстрації ПАТ "Українська залізниця", внесено відповідні зміни до договору № ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч, зокрема до назви договору, преамбули, місцезнаходження сторін та банківських реквізитів (а.с.134, т.1).

За залізничними накладними залізницею на адресу одержувача ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні власні вагони (а.с.135-244, т.1). Відповідно до накладних, станція та залізниця призначення ОСОБА_4 залізниці.

Відповідно до вимог Правил користування вагонами, даний вантаж було затримано на шляху прямування, через скупчення вагонів на станції ОСОБА_4 залізниці, що прибули на адресу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", з вини ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою під'їзну колію, що підтверджується наказами:

- від 01.07.2016р. № 695, відповідно до якого о 9:38 годині на станції Грекувата ОСОБА_4 залізниці були затримані порожні вагони №№ 802235 (голова - хвіст) у кількості 57 вагонів, що перевозились у поїзді №3502, індекс поїзда 4670-08-4573 (т.1. а.с.43);

- від 01.07.2016р. №697, відповідно до якого о 23:02 годині на станції Грекувата ОСОБА_4 залізниці були затримані вагони №№ 57808321 -60619523 (голова хвіст) у кількості 53 вагонів, що перевозились у поїзді №2158, індекс поїзда 4000-128-4573 (т.1. а.с.39);

- від 07.07.2016р. №719, відповідно до якого о 10:38 годині на станції Рядова ОСОБА_4 залізниці були затримані вагони №№ 52819190 - 55802235 (голова хвіст) у кількості 57 вагонів, що перевозились у поїзді №3502, індекс поїзда 4670-08-4573 (т.1. а.с.35).

За цим фактом станціями затримки (Грекувата, Рядова) у порядку, передбаченому вимогами Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а:

- №14 від 01.07.2016р., що прибули 01.07.2016 поїздом №3502 о 08:27 год. (а.с.44, т.1);

- №15 від 01.07.2016р., що прибули 01.07.2016 поїздом №2158 о 19:49 год. (а.с.42, т.1);

- №74 від 07.07.2016р. , що прибули 07.07.2016 поїздом №3502 о 05:15 год. (а.с.38, т.1);

акти загальної форми ГУ-23: №96 від 01.07.2016р., №97 від 01.07.2016р., №725 від 07.07.2016р. (а.с.45, 41, 37, т.1).

Станцією призначення ОСОБА_4 вручено представникам комбінату повідомлення про затримку вагонів:

- №236 отримане відповідачем 01.07.2016р. о 10:20 год. (т.1, а.с.46);

- №238 отримане відповідачем 01.07.2016р. о 23:30 год. (т.1, а.с.40);

- №251 отримане відповідачем 07.07.2016р. об 11:45 год. (т.1, а.с.36).

Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини підприємства. Повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" зареєстровані у Книзі повідомлень форми ГУ-2 (а.с.47-91, т.1).

В зв`язку з несвоєчасним вивільненням колії станції ОСОБА_4 від вантажу, який прибув на його адресу, відповідач спричинив ситуацію, з якої позивач не мав можливості виконати свої зобов'язання за договором на перевезення по накладним і довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат". Через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини відповідача була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів.

Під час дії наказів №695, 697 від 01.07.2016р., наказу 719 від 07.07.2016р. на станції ОСОБА_4 залізниці складені акти загальної форми ГУ-23 за весь час затримки вагонів на станції підходу Грекувата та Рядова до станції призначення по вищезазначеним наказам з підстав несвоєчасного вивільнення колій відповідачем (т.1., а.с.92-128).

По прибуттю вагонів станцією ОСОБА_4, на підставі актів форми ГУ-23а та ГУ-23, складених станціями Грекувата, Рядова, через їх затримку з вини ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", була нарахована плата в розмірі 293 677,92 грн. за користування вагонами по відомостях форми ГУ-46 №№08099102, 10079269, 09079262, 08079261, які підписані представником відповідача із застереженням, що вагони затриманні на шляху призначення через незалежних від відповідача причин, та збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №12079039 на загальну суму 9520,90 грн. (9827,76 грн. з ПДВ), яка з боку відповідача також підписана із застереженням, що на момент видачі наказу №695, 697 від 01.07.16р. о 09:38 год. по прилеглій станції ОСОБА_4 були вільні шляхи прийому №2, 3, 1, а о 23:02 год. вільні шляхи (без зазначення колій (а.с.27-33, 34, т.1)).

В зв`язку з відмовою відповідача сплатити збір за зберігання вантажу та плату за користування вагонами позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з відповідним позовом.

Аналізуючи відносини сторін, колегія суддів зазначає, що вони виникли із договору перевезення, що регламентований главою 64 підрозділу 1 розділу 3 книги 5 Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України, спеціальними нормативними документами у сфері перевезення.

Відповідно приписів ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України, одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 71 Статуту залізниць України визначено, що порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно ст. 119 Статуту залізниць України, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порожні власні або орендовані вагони, які перевозяться за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, відповідно до п. 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, мають статус "вантажу", що залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці.

Збір за зберігання вантажу нараховується згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно п. 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999р. №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися начальником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно п. 6 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п. 8 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно п. 9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Пунктом 10 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно п. 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Господарським судом встановлено, що Регіональна філія "ОСОБА_4 залізниця" своєчасно повідомила ПрАТ "Північний ГЗК" про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, проте, прийнятий до перевезення на адресу комбінату вантаж (порожні вагони) був затриманий залізницею на шляху прямування згідно вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, відповідно до наказів №№695, 697 від 01.07.2016р., №719 від 07.07.2016р., про що складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: №14, № 15 від 01.07.2016р., №74 від 07.07.2016р., акти загальної форми ГУ-23: №№ 96, 97 від 01.07.2016р., №725 від 07.07.2016р., з огляду на скупчення вагонів на станції ОСОБА_4 залізниці внаслідок несвоєчасного вивільнення комбінатом колій від вантажу, що призвело до затримки вагонів. На підставі викладених обставини, залізницею були складені відомості плати за користування вагонами та накопичувальна картка з розрахунком плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, обґрунтованість яких досліджена місцевим господарським судом.

За цих обставин, з урахуванням наведених правових положень, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за користування вагонами у розмірі 293 677,92 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 9827,76 грн., а судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Доводи скаржника про недоведеність факту затримки вагонів з вини комбінату колегія суддів визнає безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За положеннями ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно п. 8 Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ "Північний ГЗК", яка примикає до станції ОСОБА_4 і Рядова ОСОБА_4 залізниці, про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю; повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за дві години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами.

Відповідачем не надано належних доказів в підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним звязком, відповідно до умов п. 8 укладеного між сторонами договору, чи іншим чином щодо готовності забрати на свою підїзну колію вагони зі станції призначення. Докази на підтвердження вжиття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на підїзну колію вантажовласника відповідачем також не надано.

Навіть за умов наявності вільних під`їзних колій на станції ОСОБА_4, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.

Основні положення та порядок роботи залізниць України встановлені Правилами технічної експлуатації нормативним відомчім документом Укрзалізниці, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854. В пункті 16.3. ПТЕ зазначено, що порядок використання колій для приймання та відправлення поїздів має бути вказаний в технічно-розпорядчому акті станції. Технічно розпорядчий акт (ТРА) нормативний документ, що регламентує безпечне і безперешкодне приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи й дотримання техніки безпеки. Додатком № 3 до ТРА є Інструкція про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг ОСОБА_4 залізниці.

Організація роботи з обміну вагонопотоками та організація руху поїздів на станції ОСОБА_4 здійснюється згідно Єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і станцій примикання ОСОБА_4 і Рядова ДП "ОСОБА_4 залізниця", узгодженого сторонами, відповідно п. 1.1 якого, станція ОСОБА_4 залізниці розташована на дільниці П`ятихатки-Рядова, на одноколійному перегоні Рядова-Терни, станція ОСОБА_4 за характером роботи є вантажною, обладнана пристроями маршрутної релейної централізації стрілочних переводів і сигналів з управлінням з пульта-маніпулятора; у парному напрямку до станції примикає одноколійний перегін Рядова-Терни, обладнаний кодовим автоматичним блокуванням для двохстороннього руху поїздів. Для здійснення оперативного керівництва на станції існують всі необхідні види телефонного, радіо (поїзного та маневрового), паркового звязку та засоби ІОЦ.

Відповідно розділу 2.3.1 Єдиного технологічного процесу, про час подачі вагонів на під`їзну колію ПрАТ "Північний ГЗК" під завантаження або вивантаження засобами власника колії прийомоздавальник залізниці повідомляє прийомоздавальника ПрАТ "Північний ГЗК" не пізніше, ніж за дві години до подачі вагонів, з реєстрацією повідомлень про прибуття та подачу вагонів у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2; про готовність вагонів до відправлення з під`їзної колії начальник зміни цеху зовнішнього транспорту або маневровий диспетчер ПрАТ "Північний ГЗК" повідомляє по телефону чергового по станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2,0 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113.

Підпунктами 14.2.1. та 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 30.08.2005 № 507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано відхилено доводи скаржника про наявну можливість позивача доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявних деяких вільних колій, на фоні встановлених ним випадків перевищення позивачем часу обробки поїздів.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України по справах № № 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13.

Крім того, колегія суддів вважає, що наявність вільних колій на станції ОСОБА_4, за умов зайнятості колій на підходах до цієї станції, ніяким чином не впливала на можливість подання вагонів до останньої. Згідно нормативних документів, якими користується залізниця вільні колії на станції призначення необхідні, а тому відсутні підстави стверджувати про обов`язок залізниці використовувати усі існуючі колії (у тому числі вільні та придатні за своїм призначенням) для прийняття вантажу, що прибув на адресу відповідача.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть за відсутності передбачення такої поставки планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведена відсутність його вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення ОСОБА_4 залізниці, до того ж, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобовязанні.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України (постанова від 11 лютого 2016 року по справі № 904/3006/14).

Щодо посилань скаржника на п.12 Інструкції оформлення затриманих поїздів на підходах до станції призначення на ОСОБА_4 залізниці, затвердженої 18.04.2012р. начальником Криворізької дирекції залізничних перевезень, відповідно до якого при поновленні приймання вагонів вантажовласника зі станції затримки у першу чергу повинні відправлятись вагони, які вказані у заявці вантажовласника або які були затримані першими та на наказ № 701 від 03.07.2016р., то вони не приймаються колегією суддів, оскільки вказаний наказ не є предметом спору та розгляду у цій справі, а зазначений пункт Інструкції не містить норми, яка зобов`язує позивача відправляти затримані на підходах вагони першочергово, також такої умови не містить ні договір, укладений між сторонами, ні Статут залізниць України. Більш того, вказані дії відносяться до технологічного процесу залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів, яких у відповідача не має.

Щодо решти доводів апеляційної скарги, то вони не впливають на правову оцінку матеріалів та обставин справи, не спростовують висновків, викладених в резолютивній частині рішення господарського суду, тому не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що позивач належним чином довів факт порушення відповідачем своїх обовязків щодо вчасного забирання вагонів, а тому стягнення суми плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є обґрунтованим.

Висновки оскаржуваного судового рішення відповідачем не спростовано, апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017р. по справі №904/12334/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков

Повний текст постанови складений 15.06.2017 р.