РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа № 7/116-Б

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Крейбух О.Г.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від скаржника (Житомирського міського центру зайнятості): не з'явився

від скаржника (Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області): не з'явився

від скаржника (Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі): не з'явився

арбітражний керуючий (ліквідатор): ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Житомирського міського центру зайнятості, м.Житомир, Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області, м.Житомир та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі, м.Житомир

на ухвалу господарського суду Житомирської області

від 23.05.17 р. у справі № 7/116-Б (суддя Сікорська Н.А.)

за заявою Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області, м.Житомир

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. у справі №7/116-Б про банкрутство ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-20/48/17 від 26.01.2017р. задоволено частково.

Стягнуто з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 114882,31грн. витрат на оплату послуг ліквідатора.

Стягнуто з Житомирського міського центру зайнятості на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 12277,49грн. витрат на оплату послуг ліквідатора.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 1900,08грн. витрат на оплату послуг ліквідатора.

Стягнуто з Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 17100,80грн. витрат на оплату послуг ліквідатора.

Відмовлено арбітражному керуючому ОСОБА_1 в задоволенні клопотання №02-20/48/17 від 26.01.2017р. в частині стягнення з кредиторів витрат у сумі 19850,81грн., понесених ним при виконанні повноважень ліквідатора у справі №7/116-Б про банкрутство ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин".

Розгляд справи в ліквідаційній процедурі відкладено, тощо.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Житомирський міський центр зайнятості звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині задоволення вимог арбітражного керуючого про стягнення з Житомирського міського центру зайнятості - 12277,49грн., з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - 114882,31грн., з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України -1900,08грн., з Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 17100,80грн. оплати послуг з кредиторів та звільнити Житомирський міський центр зайнятості робочий орган Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від сплати судового збору згідно п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Мотивуючи апеляційну скаргу, Житомирський міський центр зайнятості зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду винесеною з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що кредитори можуть створювати фонд для оплати послуг, відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору). Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду. Тобто, законодавець поставив питання оплати послуг ліквідатора в залежність від наявності рішення комітету кредиторів щодо оплати послуг;

- зауважує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що по справі №7/116-Б такий фонд кредиторами не створювався;

- вказує, що у розглядуваній справі, комітетом кредиторів на своєму засіданні 16.09.2011р. було розглянуто питання лише про визначення джерел для відшкодування коштів понесених витрат арбітражним керуючим ОСОБА_1 Зокрема протокольним рішенням (№13 від 16.09.2011р.) було визначено, що всі витрати на проведення ліквідаційної процедури повинні відшкодовуватись за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника. По даному питанню було прийнято одноголосне рішення (32 голоси);

- стверджує, що вирішуючи питання про розподіл та стягнення коштів на оплату послуг арбітражному керуючому ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався принципу пропорційності, та поклав обов'язок про відшкодування витрат на оплату послуг не на всіх кредиторів боржника, які включені до реєстру кредиторів;

- вважає, що судом не застосовано приписи ч.10 ст.3 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та не враховано, що кредитори у справі мають рівні права і несуть однакові зобов'язання, а відтак, обов'язок по оплаті послуг арбітражного керуючого, розмір та порядок якої встановлює комітет кредиторів із наступним затвердженням судом, повинен покладатися на всіх кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до їх визнання кредиторських вимог і відбувається в межах справи про банкрутство;

- переконаний, що оскаржувана ухвала в частині стягнення з кредиторів (в т.ч. з Житомирського міського центру зайнятості) оплати послуг ліквідатора грубо порушує інтереси кредиторів державних установ, оскільки їхніми кошторисами не передбачені кошти на відшкодування витрат на проведення ліквідаційної процедури. Зокрема кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття спрямовуються на фінансування витрат на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, а також реалізацію державної політики у сфері страхування на випадок безробіття.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.06.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 20.06.2017р.. Крім того, зобов'язано Житомирський міський центр зайнятості надати суду протягом трьох днів з дня отримання копії даної оригінали фіскальних чеків підприємства поштового зв'язку про направлення апеляційної скарги учасникам процесу.

Також, не погоджуючись з винесеною ухвалою, Житомирське об'єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині задоволення вимог арбітражного керуючого ОСОБА_1 про стягнення оплати послуг з кредиторів.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Житомирське об'єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду винесеною з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що в ухвалі господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. зазначено, що сума непогашених кредиторських вимог складає 34376,52грн., тобто не враховано заборгованість по заробітній платі у розмірі 74428,77грн., чим порушується принцип пропорційності і принцип рівності всіх кредиторів;

- звертає увагу на те, що як бюджетом Пенсійного фонду України, так і в кошторисі об'єднаного управління відсутня стаття видатків на оплату послуг арбітражного керуючого. Додає, що Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства;

- зазначає, що забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р., (ч.2. ст.73).

12.06.2017р. від Житомирського міського центру зайнятості надійшов лист від 09.06.2017р. №1932/08 про долучення до матеріалів справи оригіналів фіскальних чеків підприємства поштового зв'язку про направлення апеляційної скарги учасникам процесу.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.06.2017р. відновлено строк на подання апеляційної скарги Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області, прийнято її до спільного провадження з раніше поданою апеляційною скаргою Житомирський міський центр зайнятості провадження та призначено до розгляду на 20.06.2017р.. Крім того, зобов'язано Житомирське об'єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області надати суду протягом трьох днів з дня отримання копії даної оригінали фіскальних чеків підприємства поштового зв'язку про направлення апеляційної скарги учасникам процесу.

19.06.2017р. від Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України надійшов лист від 16.06.2017р. №18438/10 про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій фіскальних чеків підприємства поштового зв'язку про направлення апеляційної скарги учасникам процесу. При цьому просить суд розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника управління. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримує в повному обсязі.

19.06.2017р. на поштову адресу суду від арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_1 надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу Житомирського міського центру зайнятості, в якому останній зазначає про те, що ухвала господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. у справі №7/116-Б відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Крім того, не погоджуючись з винесеною ухвалою, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині задоволення вимог арбітражного керуючого ОСОБА_1 про стягнення оплати послуг з кредиторів.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду винесеною з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що відповідно до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.06.2009р. ВД ФССНВ у м.Житомирі є кредитором у даній справі на суму 465,86грн., які віднесено до другої черги задоволення вимог кредиторів. Загальна сума непогашених кредиторських вимог, відповідно до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.06.2009р. складає 108805,29грн.. Станом на день подання апеляційної скарги, загальна сума непогашених кредиторських залишається незмінною тобто 108805,29грн.;

- покликається на те, що в ухвалі господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. зазначено, що сума непогашених кредиторських вимог складає 34376,52грн., тобто не врахована заборгованість по заробітній платі у розмірі 74428,77грн., чим порушується принцип пропорційності і принцип рівності усіх кредиторів. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про банкрутство" від 18.12.2009р. №15, кредитори за вимогами, щодо виплати заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди - це кредитори чиї вимоги до боржника виникли як до, так і після порушення провадження у справі про банкрутство. Тобто, законодавець, заборгованість по заробітній платі перед колишніми працівниками, визначає кредитором на рівні з іншими кредиторами, і ніяких обмежень їх прав і привілеї їм не надає;

- відносно стягнення з ВВД ФССНВ у м.Житомирі на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 1900,08грн. витрат на оплату послуг ліквідатора зазначає, що бюджетом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, та в кошторисі Відділення ВД ФССНВ у м.Житомирі відсутня стаття видатків на оплату послуг арбітражного керуючого.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.06.2017р. відновлено строк на подання апеляційної скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі, прийнято її до спільного провадження з раніше поданими апеляційними скаргами Житомирського міського центру зайнятості та Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області.

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 в судовому засіданні 20.06.2017р. заперечив проти доводів апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Просить суд ухвалу господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. у справі №7/116-Б залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Інші учасники судового процесу не скористалися правом подачі письмових відзивів на апеляційні скарги, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду ухвали місцевого господарського суду.

Інші учасники судового процесу в судове засідання 20.06.2017р. не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ухвали суду про прийняття апеляційних скарг до провадження направлені належним чином усім учасникам провадження у справі про банкрутство та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

При цьому, ухвалами суду про прийняття апеляційних скарг до провадження участь учасників судового процесу в судовому засіданні визначалась на власний розсуд, нові докази не витребовувались та повідомлено, що неявка уповноважених представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду відсутніх представників учасників судового процесу, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційні скарги за відсутності представників останніх.

У відповідності до ч.5 ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення арбітражного керуючого (ліквідатора), обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2017р. до господарського суду Житомирської області надійшло клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-20/48/17 від 26.01.2017р. про стягнення оплати послуг та понесених витрат при виконанні повноважень ліквідатора у справі №7/116-Б з кредиторів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир в загальній сумі 166011,51грн. (а.с.123 т.4).

Обґрунтовуючи клопотання арбітражний керуючий ОСОБА_1 посилається на статтю 3-1 Закону та статті 44, 87 ГПК України. Зазначає, що у банкрута будь-які майнові активи відсутні, тому просить суд стягнути оплату послуг з усіх кредиторів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир пропорційно до розміру кредиторських вимог.

У письмових відзивах кредитори проти стягнення оплати послуг та витрат арбітражному керуючому ОСОБА_1 за виконання повноважень ліквідатора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир заперечили.

09.03.2017р. на адресу господарського суду Житомирської області від Житомирського міського центру зайнятості надійшов відзив від 09.03.2017р., згідно якого, останній просить суд відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-20/48/17 від 26.01.2017р. щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого та їх оплати за рахунок пропорційного розподілу між кредиторами.

Крім того, у своїх запереченнях посилається на те, що усі витрати по даній справі повинні відшкодовуватись арбітражному керуючому за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна.

Також, 23.03.2017р. на адресу господарського суду Житомирської області від Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло письмове пояснення №4393/10 від 23.03.2017р., згідно якого останній просить відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-20/48/17 від 26.01.2017р..

Водночас, у своїх запереченнях покликається на те, що кошторисами бюджетних установ не передбачені кошти на відшкодування витрат на проведення ліквідаційної процедури боржника, тому не має можливості відшкодувати будь-які витрати за рахунок кредиторів (визначено та зазначено в протоколі засідання комітету кредиторів від 16.09.2011р. №13).

25.04.2017р. на адресу суду від Житомирського міського центру зайнятості надійшло письмове пояснення, згідно якого останній зазначає, що ліквідатором не дотримано пропорційності розподілу стягнення коштів між кредиторами, а саме: ліквідатор не включив до складу кредиторів суму заборгованості по заробітній платі перед колишніми працівниками банкрута у сумі - 74428,77грн..

Також, 25.04.2017р. на адресу господарського суду Житомирської області від Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшли письмові пояснення №5812/10 від 24.04.2017р., згідно яких, останнє зазначає, що заборгованість по заробітній платі повинна бути включена до переліку кредиторів та в розрахунок при визначенні пропорційності сум для стягнення.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.04.2017р. відкладено розгляд клопотання №02-20/48/17 від 26.01.2017р. ліквідатора банкрута ОСОБА_1; відкладено розгляд справи; призначено наступне судове засідання суду на 23.05.2017; зобов'язано ліквідатора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" - ОСОБА_1 надати суду необхідні докази по справі.

В засіданні господарського суду Житомирської області 23.05.2017р. розглядалось клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-20/48/17 від 26.01.2017р. про стягнення оплати послуг та понесених витрат за виконання повноважень ліквідатора у справі №7/116-Б з кредиторів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир.

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. у справі №7/116-Б клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-20/48/17 від 26.01.2017р. задоволено частково (а.с.230-233,т.4).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В провадженні господарського суду Житомирської області перебуває справа №7/116-Б про банкрутство ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м. Житомир.

Провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Відповідно до ч.2 ст.4-1 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" №15 від 18.12.2009р. визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14.05.1992р. № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 30.06.1999р. N 784-XIV, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК), іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до п.1-1 розділу X Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992р. № 2343-ХII (із змінами та доповненнями), розгляд даної справи здійснюється господарським судом з врахуванням положень зазначеного Закону в редакції, чинній до 19.01.2013р., а тому суд розглядає клопотання щодо оплати послуг та витрат за нормами Закону від 14.05.1992р. №2343-ХII (із змінами та доповненнями).

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У абзацах 4, 15 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом" зазначено, що банкрутство це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність і задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури, а ліквідація, передбачає застосування заходів по задоволенню вимог кредиторів, які визнані судом, шляхом продажу майна боржника, визнаного банкрутом, тобто для задоволення вимог кредиторів, майно такого боржника має бути вільним від будь-яких обмежень по його розпорядженню.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом" встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали господарського суду.

Відповідно до ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", якщо інше не передбачено вищезазначеним Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

За приписами ст.24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор з дня свого призначення здійснює в тому числі такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч.6 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 18.01.2013 р.), при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Приписами ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом" передбачено, що надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого (ліквідатора) відбувається на платній основі.

Тобто, послуги ліквідатора у справі про банкрутство повинні бути оплаченими.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 16.09.2008р., зокрема, призначено ліквідатором ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" ОСОБА_1.

У відповідності до ч.4 cт.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", арбітражний керуючий має право, зокрема, на отримання винагороди в розмірі та порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч.12 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Нормами даної статті визначені три джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку із виконанням ним своїх обов'язків.

Отже, у випадку, коли оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Відповідно до ч.14 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Житомирської області від 01.12.2016р., зокрема встановлено арбітражному керуючому ОСОБА_1 оплату послуг за виконання ним повноважень ліквідатора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень; затверджено арбітражному керуючому ОСОБА_1 оплату послуг за виконання ним повноважень ліквідатора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" (м. Житомир) за період з 16.09.2008р. по 30.10.2016р. у сумі - 202046,70грн.; затверджено арбітражному керуючому ОСОБА_1 витрати понесені ним при здійсненні повноважень ліквідатора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" (м. Житомир) у період з 16.09.2008р. по 30.10.2016р. у сумі 19850,81грн..

Як зазначив арбітражний керуючий ОСОБА_1 у своєму клопотанні, що ним отримано кошти в рахунок погашення заборгованості по оплаті послуг за виконання повноважень ліквідатора у даній справі у сумі - 55886,00грн. (надходження від реалізації майна). Факт отримання даної суми підтвердив видатковим касовим ордером.

Отже, станом на 23.05.2017р. заборгованість по оплаті послуг перед арбітражним керуючим ОСОБА_1 у справі №7/116-Б про банкрутство ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир складає - 146160,70грн..

Арбітражним керуючим (ліквідатором) ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи докази, які свідчать про те, що на час завершення ліквідаційної процедури, майно і грошові кошти у банкрута відсутні, а отже, погашення кредиторських вимог є неможливим.

Також, матеріалами справи підтверджується, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 виконував обов'язки ліквідатора боржника.

При цьому, питання щодо належного виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 повноважень ліквідатора у даній справі не порушувалось.

Вищенаведене, свідчить про належне виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 обов'язків ліквідатора по справі.

Ухвалою господарського Житомирської області від 25.06.2009р. у справ №7/116-Б, зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів:

1) УПФУ в Богунському районі м. Житомира на суму 21928,94грн. - основного боргу, які віднесено до другої черги задоволення вимог кредиторів, 2860,74грн. - штрафних санкцій та 2229,27грн. - фінансових санкцій, які віднесено до шостої черги задоволення вимог кредиторів;

2) Житомирського міського центру зайнятості на суму 2881,04грн., які віднесено до другої черги задоволення вимог кредиторів;

3) Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 4010,67грн., які віднесено до другої черги задоволення вимог кредиторів;

4) Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі на суму 465,86грн., які віднесено до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

За приписами п.6 ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги, щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та даними обліку боржника.

Таким чином, заборгованість по заробітній платі на суму 74428,77грн., яка віднесена до другої черги задоволення, включено в реєстр вимог кредиторів окремим рядком.

Отже, враховуючи приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом" покликання кредиторів в тому числі і в апеляційних скаргах, щодо включення в розрахунок пропорційності стягнення з кредиторів оплати послуг арбітражного керуючого заборгованості по заробітній платі не відповідає нормам чинного законодавства України та є безпідставним.

Відносно стягнення витрат арбітражного керуючого ОСОБА_1 з кредиторів у сумі 19580,81грн., слід зазначити наступне.

При проведенні процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів у справі представляє комітет кредиторів (ч.9 ст.7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом"). З моменту утворення комітету кредиторів саме він, а не окремі кредитори, вважається стороною у справі про банкрутство у випадках, передбачених Законом.

Як розяснено у п.57 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №15 "Про судову практику в справах про банкрутство", рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів не може визнаватися господарським судом недійсним, оскільки за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу.

Суд повинен давати оцінку цим рішенням та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, якщо такі рішення відповідають приписам чинного законодавства.

Як свідчить протокол засідання комітету кредиторів №13 від 16.09.2011р., по третьому питанню порядку денного комітетом кредиторів боржника вирішено: відшкодування витрат на проведення ліквідаційної процедури ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир проводити за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника.

Тобто, вимога арбітражного керуючого про стягнення з кредиторів витрат понесених ним під час здійснення ліквідаційної процедури задоволенню не підлягає, з огляду на те, що комітетом кредиторів питання погашення таких витрат вирішене - проводити за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника.

Отже, враховуючи неможливість оплати послуг арбітражного керуючого за рахунок майна банкрута через відсутність у нього будь-яких активів та нездійснення останнім виробничої діяльності, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_1 слід покласти на кредиторів, вимоги яких включені до реєстру - пропорційно визнаних вимог кожного у справі.

Таким чином, оплата послуг арбітражного керуючого передбачена законодавством, звіт арбітражного керуючого ОСОБА_1 про оплату послуг затверджено судом.

При цьому, у розрахунку розміру стягнення оплати послуг пропорційно до розміру кредиторських вимог здійснено з урахуванням суми витрат, в зв'язку з чим невірно визначено суми коштів, які підлягають стягненню з кожного кредитора.

Керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до ст.16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", судом самостійно здійснено розрахунок та визначено суми коштів, які підлягають стягненню з кожного кредитора.

При визначенні розміру витрат на оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_1, що підлягає стягненню з кредиторів, судом застосовано відсоток кредиторської заборгованості кожного з кредиторів від загальної кредиторської заборгованості банкрута (34376,52грн.), що становить для:

1) Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - 78,6%;

2) Житомирського міського центру зайнятості - 8,4%;

3) Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі - 1,3%;

4) Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 11,7%.

Так, стягненню з кредиторів банкрута на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 в рахунок оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" (м. Житомир) підлягають такі суми:

1) з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - 114882,31грн.;

2) з Житомирського міського центру зайнятості - 12277,49грн.;

3) з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі - 1900,08грн.;

4) з Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 17100,80грн.

Щодо доводів кредиторів, зазначених у запереченнях суд зазначає наступне.

Нормами ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом" передбачено, що надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого (ліквідатора) відбувається на платній основі.

Нормами даної статті визначені три джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку із виконанням ним своїх обов'язків:

- за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника;

- за рахунок коштів кредиторів;

- коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Водночас, колегією суддів враховано, що послуги арбітражного керуючого є платними і право арбітражного керуючого на отримання винагороди за свої послуги не ставиться у залежність від стадії провадження по справі, а визначення джерела оплати таких послуг не ставиться в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Отже, враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком господарського суду Житомирської області про часткове задоволення клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 та стягнення на його користь в рахунок оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - 114882,31грн.; Житомирського міського центру зайнятості - 12277,49грн.; Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Житомирі - 1900,08грн.; Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 17100,80грн.. А також з відмовою арбітражному керуючому ОСОБА_1 в задоволенні клопотання №02-20/48/17 від 26.01.2017р. в частині стягнення з кредиторів витрат у сумі 19850,81грн., понесених ним при виконанні повноважень ліквідатора у справі №7/116-Б про банкрутство ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин", м.Житомир.

Згідно з ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 та ч.2 ст.34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків, визначитись чи потребуються спеціальні знання для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору.

Доводи скаржників в апеляційних скаргах спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

За наведених обставин, ухвалу господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. у справі №7/116-Б слід залишити без змін, а апеляційні скарги Житомирського міського центру зайнятості, Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі без задоволення.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 23.05.2017р. у справі №7/116-Б залишити без змін, а апеляційні скарги Житомирського міського центру зайнятості, м.Житомир, Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області, м.Житомир та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Житомирі, м.Житомир - без задоволення.

2. Справу №7/116-Б повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Крейбух О.Г.