РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017Справа №910/8903/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер";
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ";
провизнання договорів недійсними та визнання права власності.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Козаренко Є.В. - адвокат;

від відповідача-2: не з'явився;

За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейцер" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган" (надалі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" (надалі - відповідач-2) про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу ? частки в праві спільної часткової власності димової труби від 25.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 133;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу ? частки в праві спільної часткової власності димової труби від 29.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 146;

- витребування у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган" димову трубу (літ. LI) загальною площею 12, 6 кв. м., що є приналежністю нежилого будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88, і належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Крейцер".

Позовні вимоги мотивовані тим, що димова труба, яка є приналежністю нежилого будинку, власником якого є позивач, вибула з володіння позивача проти його волі шляхом укладення між відповідачем-1 та відповідачем-2 недійсних правочинів, стороною у яких не є позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/8903/16.

Разом з позовною заявою заявлено клопотання згідно вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на димову трубу (літ. LI), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, загальною площею 12,6 кв.м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 88.

Відповідно до вимог ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора, або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно, що належить відповідачу.

Згідно з абз. 3 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Абзацом 3 п. 3 даної постанови пленуму адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Позивачем не достатньо обґрунтовано те, що невжиття заходів до забезпечення позову, може вплинути на виконання рішення Господарського суду м. Києва у разі задоволення позовних вимог. Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення першого відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" слід відмовити.

17.06.2017 р. позивачем через канцелярію суду надано заяву про зміну предмета позову.

Частина 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до абз. 1 п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зміну предмету позову до розгляду.

Отже, оскільки зміна предмету позову, викладена позивачем у його письмовому клопотанні, прийнята господарським судом, тоді спір розглядається з урахуванням заяви про зміну предмету позову, яка містить наступні вимоги:

- визнати недійсним Договір купівлі продажу ? частки в праві спільної часткової власності димової труби від 25.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою A.A., зареєстрованим за № 133. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санган» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Акваполіс РМ»;

- визнати недійсним Договір купівлі продажу ? частки в праві спільної часткової власності димової труби від 29.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою A.A., зареєстрованим за № 146, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санган» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Акваполіс РМ».

- визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Крейцер» на димову трубу (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м, що є приналежністю головної речі - приміщення № 3, площею 339,4 кв. м, на першому поверсі нежилого будинку № 88, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Крейцер".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2016 року на підставі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України по справі № 910/8903/16 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення судової будівельно-технічної експертизи поставити наступні питання:

- Чи є димова труба (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88 приналежністю головної речі - приміщення № 3, площею 339,4 кв. м. на першому поверсі нежилого будинку . Київ, вул. Червоноткацька, 88 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Крейцер"?

- Чи є димова труба (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88 приналежністю головної речі - нежитлового будинку (літ. LI). що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ"?

- Чи є димова труба (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88 самостійною окремою річчю?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2016 р. провадження у справі № 910/8903/16 зупинено до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової будівельно-технічної експертизи та отримання висновку експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 р., в зв'язку із надходженням до суду матеріалів справи разом з висновком експерта № 12654/16-42 від 02.03.2017 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, провадження у справі № 910/8903/16 поновлено та призначення до розгляду на 09.06.2017 р.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

У судове засідання, що відбулось 09.06.2017 р. позивач та відповідач-2 уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду була надіслана судом за адресами позивача та відповідача-2, зазначених в позовній заяві, а також на адреси, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сторони вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Оскільки представники позивача та відповідача-2 не з'явилися у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 09.06.2017 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санган", яке виступило у якості покупця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ", яке виступило у якості продавця, було укладено договір купівлі-продажу ? частки в праві спільної часткової власності димової труби, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 133 (надалі - договір №133), у відповідності до умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність ? частку в праві спільної часткової власності димової труби (літ. 1Л) загальною площею 12,6 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Червоноткацька, будинок № 88 (п. 1.1. договору №133)

29.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санган", яке виступило у якості покупця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ", яке виступило у якості продавця, було укладено договір купівлі-продажу ? частки в праві спільної часткової власності димової труби, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 146 (надалі - договір №146), у відповідності до умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність ? частку в праві спільної часткової власності димової труби (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Червоноткацька, будинок № 88 (п. 1.1. договору №146)

Між тим позивач вказує на той факт, що він набув право власності на 19/100 (дев'ятнадцять сотих) часток в праві власності від нежилого будинку (літ. 1Л), загальною площею 6381,10 кв. м. що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 88, на підставі договору купівлі продажу частки нежилого будинку від 26.06.2015 р., укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКТИВ БІЗНЕС-ПЛЮС", посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук, Н.О., зареєстрованого в Реєстрі за № 299.

Також на підставі договору про поділ нежилого будинку від 26.06.2015 р., укладеного між позивачем та відповідачем-2, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О., зареєстрованого в Реєстрі за №308, сторони розподілили майно, яке було об'єктом спільної часткової власності та складалось із нежилого будинку (літера 1Л), загальною площею 6381,10 кв. м, що розташований за адресою: місто Київ, вулиця Червоноткацька, будинок № 88. За умовами договору, у власність позивача перейшов нежилий будинок загальною площею 1226,0 кв. м, що складається з наступних приміщень:

перший поверх: група приміщень 1 - приміщення № 1 площею 414,9 кв. м, приміщення № 2 площею 8,9 кв. м, частина приміщення № 3 площею 339,4 кв. м;

група приміщень 11 - № 1 тамбур площею 3,3 кв. м, № 2 коридор зі сход, площею 41,1 кв. м, № 3 основне площею 44,1 кв. м, № 4 основне площею 38,2 кв. м, № 5 тамбур площею 1,8 кв. м, № 6 вбиральня площею 1,0 кв. м, № 7 вбиральня площею 2,6 кв. м, № 8 підсобне площею 7,9 кв. м.

другий поверх: група приміщень 12 - № 1 сходова клітина - 14.3 кв. м, № 2 коридор - 6.0 кв. м, № 3 основне - 49,0 кв. м, № 4 душова - 9,1 кв. м, № 5 коридор - 47,4 кв. м, № 6 підсобне - 3,4 кв. м, № 7 коридор - 2,8 кв. м, № 8 підсобне - 3,4 кв. м, № 9 вмивальник - 2,0 кв. м, № 10 вбиральня - 1,3 кв. м.

група приміщень 8 - частина приміщення № 1 галерея-перехід площею 45,8 кв. м.

третій поверх: група приміщень 13 - № 1 сходова клітина - 14,1 кв. м, № 2 коридор - 10,4 кв. м, № 3 основне - 16,6 кв. м, № 4 коридор - 32,2 кв. м, № 5 підсобне - 14,7 кв. м, № 6 - вмивальник 2,0 кв. м, № 7 вбиральня - 1,2 кв. м, № 8 основне - 16,1 кв. м, № 9 основне 16,6 кв. м, № 10 основне - 14,4 кв. м.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання недійсними договорів №133 та №146 позивач вказує на те, що спірна димова труба розташована на території, прилеглій до частини нежилого будинку, який належить саме позивачу, і саме від цієї частини нежилого будинку - приміщення № 3, площею 339,4 кв. м (на першому поверсі) - до димової труби проходить димовий канал та що він, купуючи частину нежилого будинку (літера 1Л), загальною площею 6381,10 кв. м, мав намір використовувати дану димову трубу - встановити технологічну лінію з виготовлення та опіку промислових керамічних виробів.

Позивач зазначає, що димова труба безпосередньо призначена для обслуговування нежилого будинку та пов'язана з нею спільним призначенням, а отже, димова труба входить як прибудова до складу об'єкту нерухомого майна - нежилого будинку та є його приналежністю, а відтак - укладені між відповідачем-1 та відповідачем-2 договори № 133 та №146 суперечать ст. 186 Цивільного кодексу України, та призвели до вибуття з володіння позивача димової труби не з його волі.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України)підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України.

Зокрема - частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно нормами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У відповідності до ч.1. ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Головною визнається та річ, яка сама по собі задовольняє повну потребу особи в її господарській чи побутовій діяльності, а приналежністю вважається та річ, яка робить користування головною річчю більш зручним або ефективним і при цьому самостійно задовольняти потребу особи не може.

Як вбачається з висновку експерта № 12654/16-42 від 02.03.2017 р. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі, встановити, чи є димова труба (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88, при належністю головної речі - приміщення № 3, площею 339,4 кв. м. на першому поверсі нежилого будинку № 88, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, та належить на праві власності Товариству з обмеженою від повідальністю "Крейцер" не вбачається можливим.

Судом враховано, що згідно з ч.5 ст. 42 ГПК України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Водночас, частиною 2. ст. 186 ЦК України встановлено, що приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 316, 328 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що 18 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Радикал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, відповідно до якого відповідач-2 набув право власності на майно - нежилий будинок літера 1Л загальною площею 6 381, 10 кв. м, що знаходиться за адресою вул. Червоноткацька, 88 в м. Київ.

Зокрема, у відповідності до акту приймання-передачі від 18 травня 2006 року, який складено на підставі вищезазначеного договору, відповідачу-2 була передана димова труба, що є приналежною річчю до нежитлового будинку літера 1Л загальною площею 6 381,10 кв.м, право власності на яку не зареєстровано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначену димову трубу слід вважати приналежною до будинку (літера 1Л) загальною площею 6381,10 в цілому, водночас доказів на підтвердження того факту, що димова труба є приналежною річчю по відношенню до частини нежилого будинку - приміщення № 3, площею 339,4 кв.м (на першому поверсі), що перебуває у власності позивача, останнім суду не надано.

Окрім того, виходячи зі змісту договору про поділ нежилого будинку від 26.06.2015 р., укладеного між позивачем та відповідачем-2, сторонами було узгоджено частки власності у нежитловому будинку (літера 1Л) та факту передачі димової труби позивачу в даному договорі не встановлено.

Частиною 1. ст. 627 ЦК України Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу ? частки в праві спільної часткової власності димової труби від 29.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 146 та про витребування у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган" димову трубу (літера 1Л) загальною площею 12, 6 кв. м., що є приналежністю нежилого будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88, і належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Крейцер" є необґрунтованими та позов у цій частині не підлягає задоволенню.

За змістом положень ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З урахуванням вищезазначеного та приймаючи до уваги те, що позивачем не спростовано правомірність набуття відповідачем-2 права власності на димову трубу, що є приналежною річчю до нежитлового будинку за адресою вул. Червоноткацька, 88 (літера 1Л) в м. Києві загальною площею 6381,10 кв. м. та з урахуванням недоведеності факту належності димової труби до приміщення № 3, площею 339,4 кв. м, що належить позивачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Крейцер» на димову трубу (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м, що є приналежністю головної речі - приміщення № 3, площею 339,4 кв. м, на першому поверсі нежилого будинку № 88, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Крейцер" є необґрунтованими та позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського кодексу України, судові витрати за подання позовної заяви, а також витрати на проведення судової експертизи покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейцер".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 42, 43, 49, 82-85 Господарського кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.06.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко