ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" травня 2017 р. Справа № 8/002-09

Господарський суд Київської області, у складі судді Христенко О.О, розглянувши заяву від 19.04.2017 комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутич про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково у справі № 8/002-09

за позовом дочірнього підприємства «Газ України» Національної акціонерної

компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», м. Славутич

про стягнення 6 825 327, 43 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 263/16 від 27.12.2016;

від відповідача (заявник): ОСОБА_2 - довіреність б/н від 27.03.2017.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 27.01.09 у справі № 8/002-09 позов Дочірнього підприємства «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутич на користь Дочірнього підприємства «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 6 825 327,43 грн. основного боргу, 25 500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.02.2009 на виконання рішення господарського суду Київської області від 27.01.2009 у справі № 8/002-09 видано наказ.

19.04.2017 на адресу господарського суду Київської області від Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутич надійшла заява (вх. № 8273/17) про визнання наказу господарського суду Київської області від 27.02.2009 № 8/002-09 таким, що не підлягає виконанню частково, з моменту затвердження протоколу.

Заява мотивована тим, що 04.06.2011 набрав чинності Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» (далі по тексту - Закон), відповідно до якого заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) що обліковувалась станом на 01.01.2010 і не сплачена станом на дату набрання чинності цим законом, підлягла списанню, разом із сумами пені, штрафних та фінансових санкцій, нарахованих на заборгованість за природний газ, спожитий у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Заявник твердить, що в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2011р. № 894 склав та направив позивачу протокол комісії з питань списання заборгованості від 08.09.2011р. про списання залишку заборгованості за природний газ, зокрема згідно з Договором комісії № 12/05-430 від 01.10.2005 та рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2009 у справі № 8/002-09.

Відповідно до пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011р. № 894 датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу, у звязку з чим заявник просить суд визнати наказ таким, що не підлягає виконанню з моменту затвердження протоколу, тобто з 08.09.2011.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2017 заяву комунально-побутового підприємства «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутич про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково, прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 10.05.2017.

В судовому засіданні 10.05.2017 судом оголошувалась перерва.

В судових засіданнях 10.05.2017 та 24.05.2017 представником заявника, було надане клопотання про долучення додаткових доказів з розгляду заяви та підтримані вимоги, викладені у заяві.

Представник ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» надав заперечення на заяву комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства». Заперечення мотивовані тим, що згідно з актами звірки розрахунків від 28.09.2015 та 28.10.2016, підписаного обома сторонами, залишок боргу за Договором № 12/05-430, станом на 30.09.2016, становить 3 530 614,75 грн., відповідно до чого позивач робить висновок про те, що твердження відповідача про списання заборгованості відповідно до протоколу від 08.09.2011 не відповідають дійсності. Як стверджував представник стягувача заборгованість боржника перед ДК «Газ України» не за спожитий газ, а стосовно оплати делькредере, що є порукою, якою забезпечується виконання споживачами зобовязань по угодам на поставку природного газу, укладеним між КП «Управління житлово-комунального господарства» та споживачами. Таким чином, на переконання ДК «Газ України» вказана заборгованість не підпадає під критерії списання, які передбачені згаданим Законом, на підставі якого списанню підлягає заборгованість саме за природний газ, спожитий субєктами вказаного Закону, а дана заборгованість у боржника виникла внаслідок несплати делькредере.

Згідно з пунктами. 2, 4 статті 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до пункту 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 року № 9, частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується викладені у заяві обставини, обєктивно оцінивши докази, господарський суд Київської області встановив наступне.

При розгляді господарським судом Київської області справи № 8/002-09 було встановлено, що 01.10.2005 між дочірнім підприємством «Газ-тепло», як комітентом та КП «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутича, як комісіонером укладений Договір комісії № 12/05-430 та відповідні додаткові угоди до нього, за умовами якого комітент доручає, в комісіонер бере на себе зобовязання укласти від свого імені правочини з реалізації теплової енергії, відповідно до умов цього договору, зі споживачами за рахунок комітента.

Згідно з Статутом Дочірнього підприємства «Газ-тепло» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» дочірнє підприємство «Газ-тепло» являється дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Так, укладаючи вказаний договір, з відповідними додатками між комітентом та комісіонером, визначені ціна на теплову енергію та гарячу воду, що подається споживачам за правочинами

Як було встановлено, рішенням господарського суду у справі № 8/002-09, за період з жовтня 2005 по липень 2006 ДП «Газ тепло» передало КП «Управління житлово-комунального господарства» теплову енергію в розмірі 152 494,34 гігакалорій на загальну суму 13 336 393,43 грн., яка КП «Управління житлово-комунального господарства» прийнята та реалізована кінцевим споживачам, при цьому перерахувавши позивачу 6 511 066,00грн.

Умовами п. 4.9 згаданого договору комісії визначено, що комісіонер приймає на себе поруку (делькредере) перед комітентом за невиконання споживачами своїх зобовязань за правочинами, укладеними між комісіонером та такими споживачами.

Пунктом 5.2. договору комісії передбачено, що комісійна плата становить 0,1% від вартості фактично реалізованої в межах цього Договору теплової енергії.

Додаткова комісійна плата (за умови делькредере) становить 0,1 % від вартості фактично реалізованої Теплової енергії.

Загальний розмір комісійної плати (за умови делькредере) становить 0,2 % від вартості реалізованої Теплової енергії.

Так, згідно із звітом комісіонера № 09 З/430 від 30.09.2006 заборгованість КП «Управління житлово-комунального господарства» перед ДП «Газ тепло», становить 7 997 176,56 грн., в тому числі ПДВ - 1 332 862,76 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2009 у справі № 8/002-09 встановивши обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до висновку щодо стягнення з КП «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутич на користь ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» 6 825 327,43 грн. основного боргу, 25 500,00 грн. витрат зі сплати державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

04.06.2011 набрав чинності Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» (далі - Закон), відповідно до статті 2 якого підлягла списанню заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, а також заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом (пункт 2.2 ст. 2 Закону).

Тобто згідно положень вказаного закону, списанню підлягала основна заборгованість, яка обліковувалась станом на 01.01.2010р., а також заборгованість з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних, та індекс інфляції), нарахована на заборгованість за природний газ, спожитий у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011р.

Згідно з пунктом 2.5 статті 2 Закону, списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію був затверджений Постановою КМ України від 08.08.2011р. № 894 «Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» (далі - Порядок), та передбачав певну послідовність дій, дотримання якої була необхідна для реалізації передбаченого законом права на списання заборгованості за природний газ.

Так, відповідно до пункту 6 Порядку, для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер, і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

Так, на виконання вказаного Порядку КП «Управління житлово-комунального господарства» створено комісію з питань списання заборгованості, якою 08.09.2011 складено та затверджено протокол списання заборгованості за природний газ на виконання Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011р. № 894 «Про затвердження порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію», яким вирішено провести списання заборгованості згідно з Договором № 12/05-430 від 01.10.2005 в сумі 3 530 614,75 грн.

Протокол направлений до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та отриманий ним 14.09.2011, про що свідчить вхідний номер реєстрації - 13231/2 від 14.09.2011.

Відповідно до пункту 7 Порядку заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 р. по 1 січня 2011 року, щодо стягнення яких до набрання чинності Законом розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

Разом із тим, вказаним пунктом передбачено не окремий порядок (на підставі договору) списання пені, штрафних та фінансових санкцій, щодо яких існує незакінчене судове провадження, а спосіб визначення розміру заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій на підставі договорів про поставку природного газу. Таку ж позицію підтримує і Вищий господарський суд України (постанова від 16.04.2013р. у справі №5011-27/6245-2012), з якою погоджується також і Верховний Суд України (постанова від 15.10.2013р. у справі №5011-27/6245-2012).

Однак, виходячи зі змісту Договору комісії № 12/05-430 від 01.10.2005 КП «Управління житлово-комунального господарства» має заборгованість перед ДК «Газ України» не за спожитий природний газ, а за сплату делькредере, оскільки заборгованість за природний газ виникає виключно у споживачів, на підставі укладених договорів з КП «Управління житлово-комунального господарства», а у останнього виникає обовязок перерахувати кошти отримані від споживачів на консолідований рахунок ДК «Газ України». При цьому, у разі невиконання або неповного виконання споживачами зобовязань за договором поставки природного газу, перераховує за делькредере суму заборгованості споживачів на рахунок ДК «Газ України». Таким чином, заборгованість КП «Управління житлово-комунального господарства» перед ДК «Газ України» у справі № 8/002-09 не за спожитий природний газ, а стосовно оплати делькредере, що є порукою, в забезпечення виконання споживачами зобовязань по угодам на поставку природного газу укладеними між КП «Управління житлово-комунального господарства» та споживачами.

Крім того, як вбачається з умов Договору комісії № 12/05-430 від 01.10.2005 предметом договору була реалізації теплової енергії та гарячої води, проте, як Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» регулює відносини по списанню заборгованість за спожитий природний газ та електричну енергію.

Таким чином, враховуючи приписи Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», яким визначений порядок списання заборгованості саме за поставку природного газу спожитого субєктами визначеними вказаним Законом, проте як наявна у відповідача заборгованість виникла внаслідок несплати делькредере, що є порукою, в забезпечення виконання споживачами зобовязань по угодам на поставку природного газу та встановлено рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2009 у справі № 8/002-09, господарський суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні заяви від 19.04.2017 комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутич про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково у справі № 8/002-09.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» м. Славутич в задоволені заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково у справі № 8/002-09.

2. Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Суддя О.О. Христенко