ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.2017 Справа № 904/6246/17

За позовом ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД"

про стягнення заробітної плати

Суддя Єременко А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, пасп. НОМЕР_2 від 13.12.99р.;

від відповідача: Коваль Г.М., дов. № 66-53/юр від 30.12.16р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області з 11.06.2015 року перебуває справа № 904/4592/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі, спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" про стягнення заробітної плати, у якому просить: поновити процесуальний тримісячний строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору; стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 6 037, 00 грн.; стягнути з відповідача на свою користь компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.09.2015 року по 12.05.2017 року у сумі 53 956, 08 грн.; допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" 21.09.2015 року позивачу не було сплачено заборгованість по заробітній платі та не проведено остаточний розрахунок у день звільнення.

Відповідач згідно відзиву визнає позовні вимоги позивача щодо заборгованості по заробітній платі та компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.09.2015 року по 12.05.2017 року у повному обсязі.

В судовому засіданні 22.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, прийнятий на роботу до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" у цех безшовних труб стропольщиком 28.01.2005 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

21.09.2015 року позивача звільнено з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" на підставі п. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) - за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із довідки публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" № 49-р/129 від 24.03.2017 року, позивачу при розрахунку 21.09.2015 року, в кінцевий розрахунок підлягає виплаті 6 037, 00 грн., яка є сумою заявленою до стягнення позивачем.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100).

Приписами п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У зв'язку з тим, що позивачу не було виплачено належну йому заробітну плату, останнім нараховано та заявлено до стягнення з відповідача компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.09.2015 року по 12.05.2017 року у сумі 53 956, 08 грн.

На час вирішення спору у суді відповідач визнав позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 6 037, 00 грн. та компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.09.2015 року по 12.05.2017 року у сумі 53 956, 08 грн.

Згідно ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 6 037, 00 грн. та компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.09.2015 року по 12.05.2017 року у сумі 53 956, 08 грн. не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, відповідно, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у сумі 6 037, 00 грн. та компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.09.2015 року по 12.05.2017 року у сумі 53 956,08 грн. підлягають задоволенню.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача, наведеній у прохальній частині позову, про допущення негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що нормами Господарського процесуального кодексу України, якими керується суд при вирішенні даної справи, не передбачено дії господарського суду щодо допущення негайного виконання рішення суду.

Також, господарський суд не вбачає підстав вважати, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із даною позовною заявою, з огляду на положення ст. 233 КЗпП України та обставини справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у сумі 6 037, 00 грн., компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.09.2015 року по 12.05.2017 року у сумі 53 956, 08 грн., про що видати наказ.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31; ) на користь державного бюджету (одержувач - Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 600, 00 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Повне рішення складено 23.06.2017 року.

Суддя А.В. Єременко