ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2017 р. Справа № 911/1508/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

про стягнення 12 881,19 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 01.01.2017);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. № 309-УМ-17 від 01.06.2017).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі відповідач) про стягнення 12 881,19 грн заборгованості, з яких: 11 786,42 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № 1 560 від 13.04.2016, № 5284 від 19.10.2016 згідно договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015, товар, 911,17 грн інфляційних втрат та 183,12 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.05.2017 порушено провадження у справі № 911/1508/17, розгляд справи призначено на 09.06.2017.

09.06.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог № 170/06 від 09.06.2017 (вх. № 11846/17 від 09.06.2017), згідно якої остання на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 911,17 грн інфляційних втрат та 183,12 грн 3 % річних, оскільки після порушення провадження у справі відповідач сплатив позивачу 11 786,42 грн, внаслідок чого у відповідача відсутній борг перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № 1 560 від 13.04.2016, № 5284 від 19.10.2016 згідно договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015, товар. Вказана заява прийнята судом.

09.06.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11860/17 від 09.06.2017), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, який прийнято судом.

У судовому засіданні 09.06.2017 представник позивача підтримав позов повністю, представник відповідача заперечив проти задоволення позову у повному обсязі.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (Покупець) укладено договір закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273, згідно якого постачальник зобовязався передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати товар відповідно до умов договору, протягом його договору.

Згідно п. 2.1 договору асортимент товару, що поставляється за договором, відображаються сторонами в Спецтфікації.

Пунктами 2.4, 2.5, 2.6 договору усі розрахунки за договором здійснюються винятково в національній валюті України. Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті, списується з банківського рахунка покупця на рахунок постачальника. Обовязковою умовою для оплати поставленого за договором товару є наявність у покупця оформлених у встановленому чинним законодавством України та вимог п. 4.2 договору порядку відповідної накладної та інших документів, які передбачені ст. 4 договору, а також відповідність специфікації цін в накладній. При відсутності одного з зазначених документів, а також в разі їх неналежного оформлення, наявності розбіжностей у відомостях чи даних, постачальник повинен надати відсутні документи або привести документи у відповідність до вимог чинного законодавства України та вимог п. 4.2 договору протягом 7-ми днів з дати поставки. Оплата за товар здійснюється протягом 14 календарних днів дати поставки та належного виконання постачальником вимог п. 2.5 договору, якщо інше не передбачено специфікацією на певну партію товару. В разі, коли останній день строку припадає на вихідний, святковий, або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобовязання є перший за ним робочий день. В першу чергу погашається вартість отриманого товару, в другу чергу всі інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до п. 3.6 договору передача товару постачальником і його приймання покупцем по найменуванню, кількості, якості і ціні проводиться на підставі видаткової та/або товарно-транспортної накладної тільки відповідно до погодженої сторонами специфікації. Покупець приймає товар в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у погодженій сторонами специфікації.

Згідно п. 4.2 договору постачальник повинен зазначати в усіх документах, що стосуються поставки, таку інформацію: - реквізити специфікації (№ та дата); - адреса доставки; - найменування та кількість товарів, що поставляються; - найменування постачальника; - дата та № договору.

Даний договір набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного календарного року. У тому випадку, якщо сторони, у термін не менш ніж за 20 днів до закінчення терміну дії договору, не повідомлять один одного про бажання розірвати договір або укласти новий договір, то останній вважається продовженим терміном на один рік (п. 10.1 договору).

Суд встановив, що договір закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015 є неодноразово продовженим, оскільки жодна із сторін протягом 20 днів до закінчення строку його дії не повідомила письмово іншу сторону про припинення або зміну договору.

На виконання п. 1.1. договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 24 501,90 грн, що підтверджується видатковими накладними № 1 560 від 13.04.2016 на суму 12 716,26 грн, № 5284 від 19.10.2016 на суму 11 785,90 грн, (а.с. 11-12), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору та довіреністю № 30094 від 13.04.2016 (а.с. 14).

Судом встановлено, що відповідач сплатив позивачу 12 715 грн (а.с. 15), що підтверджується платіжним дорученням № 3349928 від 11.05.2016 (а.с. 15) та банківськими виписками (а.с. 66-77).

Також відповідач після порушення провадження у справі (19.05.2017) сплатив позивачу 11 786,90 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 3921624 та № 3921623 від 08.06.2017 (а.с. 80-81) та банківськими виписками (а.с. 66-77), внаслідок чого станом на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № 1 560 від 13.04.2016, № 5284 від 19.10.2016 згідно договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015, товар на момент прийняття судового рішення відсутній, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 15, 80-81), банківськими виписками (а.с. 66-77) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 78-79), є вимоги про стягнення 911,17 грн інфляційних втрат та 183,12 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015 позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 24 501,90 грн, що підтверджується видатковими накладними № 1 560 від 13.04.2016 на суму 12 716,26 грн, № 5284 від 19.10.2016 на суму 11 785,90 грн, (а.с. 11-12), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору та довіреністю № 30094 від 13.04.2016 (а.с. 14); відповідач сплатив позивачу 12 715 грн (а.с. 15), що підтверджується платіжним дорученням № 3349928 від 11.05.2016 (а.с. 15) та банківськими виписками (а.с. 66-77); відповідач після порушення провадження у справі (19.05.2017) сплатив позивачу 11 786,90 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 3921624 та № 3921623 від 08.06.2017 (а.с. 80-81), внаслідок чого станом на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № 1 560 від 13.04.2016, № 5284 від 19.10.2016 згідно договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015, товар відсутній, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 15, 80-81), банківськими виписками (а.с. 66-77) та не спростовано відповідачем.

Судом критично оцінюються доводи відповідача на безпідставність позовних вимог з причини відсутності у видатковій накладній № 5284 від 19.10.2016 інформації, що передбачена п. 4.2. договору, а саме: номер специфікації, адресу поставки, оскільки з системного тлумачення положень п.п. 2.5, 4.2 договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015 та ст. 693 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про виникнення у відповідача обовязку з оплати поставленого позивачем спірного товару з моменту його прийняття відповідачем без зауважень та застережень.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на сплату у повному обсязі боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № 1 560 від 13.04.2016, № 5284 від 19.10.2016 згідно договору закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015 товар, що свідчить про припинення оспорюваного зобовязання відповідача виконанням.

Усі інші твердження та заперечення сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором закупівлі товарів для виробничо-господарських потреб № 273 від 05.10.2015, позивачем за період з травня 2016 року по квітень 2017 року нараховано 911,17 грн інфляційних втрат та 183,12 грн 3 % річних за період з 28.04.2016 по 10.05.2017.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданих розрахунках інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 8-9), арифметично вірний розмір інфляційних втрат, нарахованих за період з травня 2016 року по квітень 2017 року та 3 % річних, нарахованих за період з 28.04.2016 по 10.05.2017 становить загалом 1 435,68 грн інфляційних втрат та 182,96 грн. 3 % річних. Відтак, вимога про стягнення 911,17 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю, оскільки суд, при прийнятті рішення, не може вийти за межі позовних вимог, а вимога про стягнення 183,12 грн 3 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 182,96 грн.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 911,17 грн інфляційних втрат та 182,96 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5; ідентифікаційний код 32294926) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя» (52000, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, місто Підгорне, Автодорога Знамянка-Луганськ-Ізварине 227км+580м, корпус 2 Б, кімната 207; ідентифікаційний код 37707690) 911 (девятсот одинадцять гривень) 17 коп. інфляційних втрат, 182 (сто вісімдесят дві гривні) 96 коп. 3 % річних та 1 599 (одну тисячу пятсот девяносто девять гривень) 98 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 13.06.2017

Суддя П.В.Горбасенко