ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.06.2017 р. Справа № 914/1196/17

Суддя Манюк П.Т., розглянувши матеріали

позовної заяви: ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Дем'янка-Лісна Жидачівського району Львівської області

про стягнення боргу за непоставлену продукцію згідно договору поставки продукції від 30.03.2015 року № 30/03-2015.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу за непоставлену продукцію згідно договору поставки продукції від 30.03.2015 року № 30/03-2015.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви від 12.06.2017р. (вх. № 1255 від 14.06.2017р.) до розгляду, судом встановлено наявність підстав для відмови у прийнятті вказаної позовної заяви зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 ст. 1 ГПК України встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами:

- підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів;

- державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України;

- прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави;

- Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 12 ГПК України визначено категорії справ, що підвідомчі господарським судам.

Як вбачається із долученої до позовної заяви ксерокопії договору про поставку продукції від 30.03.2015 року № 30/03-2015, останній укладений між громадянкою ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Отже, позивач, як фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, звернувся до господарського суду Львівської області з позовною вимогою про стягнення боргу за непоставлену продукцію згідно договору поставки продукції від 30.03.2015 року № 30/03-2015, що укладений нею як фізичною особою з відповідачем.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер (п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Відповідно до ч.4 ст.3 Господарського кодексу України, сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Випадки, коли фізичні особі, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, можуть бути стороною у позовному провадженні, яке віднесено до підвідомчості господарського суду визначено законодавством, зокрема, у спорах пов'язаних з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин (п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Відтак, враховуючи суб'єктний склад сторін даного спору, предмет та підстави позову, беручи до уваги вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що даний спір не підвідомчий господарським судам України.

Крім цього, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях.

Згідно Вимог до оформлення документів (п.5.27), які викладені в Національному стандарті України ДСТУ 4163-2003, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють печатку нижче реквізиту.

Однак, долучені позивачем до позовної заяви ксерокопії документів не засвідчені взагалі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.62, 86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу за непоставлену продукцію згідно договору поставки продукції від 30.03.2015 № 30/03-2015 року відмовити.

2. Позовну заяву та додані до неї документи повернути ОСОБА_1.

Додаток: позовна заява з долученими матеріалами на 31 (тридцяти одному) аркуші.

Суддя Манюк П.Т.