ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 червня 2017 р. Справа № 903/453/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БРЕНД-ГРУП»

до Державного підприємства «Волиньвугілля»

про стягнення 227 864,60грн.

Суддя: Філатова С.Т.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 17.08.2016р. №170816

від відповідачів: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. В судовому засіданні згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

В судовому засідання 20.06.2017р. відповідно до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БРЕНД-ГРУП» звернулось з позовом до державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення 227 864,60грн., в т.ч. 180 835,29грн. заборгованості за поставлений товар згідно договорів купівлі-продажу №208 від 11.08.2015р., №222 від 21.08.2015р., №229 від 14.09.2015р., №239 від 09.10.2015р., №300 від 24.10.2015р., 37 844,13грн. річних за період з 25.09.2015р. по 31.05.2017р. та 9 185,18грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2015р. по квітень 2017р. згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобовязань по оплаті за товар, отриманий на підставі договорів купівлі-продажу №208 від 11.08.2015р., №222 від 21.08.2015р., №229 від 14.09.2015р., №239 від 09.10.2015р., №300 від 24.10.2015р. на загальну суму 316 497,39грн.

ДП "Волиньвугілля" оплату здійснило частково на суму 135 662,10грн., що стверджується платіжними дорученнями.

У листі від 08.12.2016р. №1554/9.1/10.1-39 ДП "Волиньвугілля" підтвердило факт заборгованості перед ТзОВ «ТД «БРЕНД-ГРУП» в розмірі 180 835,29грн., яку підприємство не може сплатити через відсутність коштів.

У судовому засіданні 20.06.2017р. представник позивача на вимогу ухвали суду від 31.05.2017р. клопотанням від 20.06.2017р. долучив до матеріалів справи платіжні доручення та банківські виписки за період з 27.10.2015р. по 05.05.2016р.

У судовому засіданні 20.06.2017р. представник позивача в межах повноважень, визначених довіреністю від 17.08.2017р. №170816, подав заяву про відмову від позову в частині стягнення 37 844,13грн. річних та 9 185,18грн. інфляційних втрат, зазначивши, що з наслідками відмови обізнаний.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення 37 844,13грн. річних та 9 185,18грн. інфляційних втрат підписано представником позивача ОСОБА_1 в межах повноважень, визначених довіреністю від 17.08.2017р. №170816. У заяві позивач повідомив, що обізнаний з наслідками подання такої заяви.

Відповідач вимоги ухвали суду від 31.05.2017р. не виконав, витребувані судом пояснення по суті позовних вимог не подав, повноважного представника в судове засідання не направив, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 08.06.2017р. №660.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, явку відповідача не було визнано обовязковою, відповідач мав час для подачі суду доказів та явку в судове засідання на власний розсуд, та даною можливістю не скористався, господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, визнав зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "БРЕНД-ГРУП" (продавець) та Державним підприємством "Волиньвугілля" (покупець) були укладені договори купівлі-продажу №208 від 11.08.2015р., №222 від 21.08.2015р., №229 від 14.09.2015р., №239 від 09.10.2015р., №300 від 24.10.2015р. на загальну суму 316 497,39грн. (а. с. 25, 29, 32, 34, 36).

У пункті 1.1 договорів визначено, що продавець зобов'язується передати належний йому товар у власність покупцю, а покупець - прийняти та сплатити за нього на умовах договору.

У відповідності до п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.3, 4.1 договорів одиниця виміру, кількість товару, асортимент, звичайна ціна в розумінні за одиницю товару згідно специфікації.

Згідно п. 3.3 договорів перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною.

Відповідно до п. 4.2 договорів фактична вартість товару встановлюється згідно специфікацій, які є невідємною частиною договорів.

На виконання умов договорів позивачем відповідно до умов специфікацій №1 від 11.08.2015р., №2 від 12.08.2015р., №3 від 20.08.2015р., №1 від 28.08.2015р., №2 від 07.09.2015р., №1 від 14.09.2015р., №1 від 09.10.2015р., №1 від 24.11.2015р. (а.с. 26, 27, 28, 30, 31, 33, 35, 37) згідно видаткових накладних №РН-1561 від 12.08.2015р., №РН-1560 від 12.08.2015р., №РН-1637 від 28.08.2015р., №РН-1618 від 25.09.2015р., №РН-1676 від 07.09.2015р., №РН-1709 від 14.09.2015р., №РН-1848 від 09.10.2015р., №РН-2073 від 24.11.2015р. та товарно-транспортних накладних відпущено обладнання на загальну суму 316 497,39грн. (а. с. 46, 47, 49, 50, 52-55, 57, 58, 60-63, 65).

Відпуск та отримання товару на загальну суму 316 497,39грн. стверджується відмітками про отримання на видаткових та товарно-транспортних накладних згідно довіреностей №279 від 11.08.2015р., №307 від 21.08.2015р., №313 від 28.08.2015р., №330 від 07.09.2015р., №396 від 09.10.2015р., №455 від 20.11.2015р. (а.с. 48, 51, 56, 59, 64, 66).

У п. 4.3 договорів сторони передбачили, що оплата вартості товару здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідач оплату за товар здійснив частково в сумі 135 662,10грн., що стверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками за період з 27.10.2015р. по 05.05.2016р. (а. с. 89-106).

У відповіді від 08.12.2016р. №1554/9.1/10.1-39 на лист-вимогу від 30.11.2016р. №147 ДП «Волиньвугілля» підтвердило заборгованість перед ТзОВ «ТД «БРЕНД-ГРУП» в розмірі 180 835,29грн., зазначивши про неможливість сплати через відсутність коштів. Вказало, що при поступленні коштів на розрахунковий рахунок буде проводити погашення заборгованості (а.с. 18-23).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Внаслідок дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст. 655 ЦК України, згідно якої одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У п. 4.3 договорів сторони передбачили, що оплата вартості товару здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту поставки товару.

Договори купівлі-продажу №208 від 11.08.2015р., №222 від 21.08.2015р., №229 від 14.09.2015р., №239 від 09.10.2015р., №300 від 24.10.2015р. предметом судових розглядів не виступали, недійсними судом не визнавалися, сторонами розірвані не були.

Згідно з положеннями статті 193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обовязковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем оплачено отриманий товар частково в розмірі 135 662,10грн., а саме:

- видаткова накладна №РН-1561 від 12.08.2015р. на суму 21 359,10грн. оплачена повністю платіжним дорученням №290 від 25.08.2015р., а.с. 96;

- видаткова накладна №РН-1560 від 12.08.2015р. на суму 4 200,00грн. оплачена повністю платіжним дорученням №238 від 11.08.2015р., а.с. 98;

- видаткова накладна №РН-1637 від 28.08.2015р. на суму 57 369,89грн. оплачена повністю 50 000,00грн. (платіжне доручення №97 від 30.09.2015р., а.с. 101), 7 369,89грн. (платіжне доручення №158 від 06.10.2015р., а.с. 104);

- видаткова накладна №РН-1618 від 25.09.2015р. на суму 40 848,00грн. оплачена частково в розмірі 15 000,00грн. (платіжне доручення №246 від 20.10.2015р., а.с. 94), борг 25 848,00грн.;

- видаткова накладна №РН-1676 від 07.09.2015р. на суму 43 789,13грн. оплачена частково в розмірі 5 103,00грн. (платіжне доручення №302 від 28.10.2015р., а.с. 91), 12 630,11грн. (платіжне доручення №158 від 06.10.2015р., а.с. 104), борг 26 056,02грн.

- видаткова накладна №РН-2073 від 24.11.2015р. на суму 45 837,61грн. оплачена частково в розмірі 20 000,00грн. (платіжне доручення №149 від 05.05.2016р. з призначенням платежу накл. №2073 від 24.11.2015р., а.с. 106), борг 25 837,61грн.

Видаткові накладні №РН-1709 від 14.09.2015р. на суму 59 634,77грн. та №РН-1848 від 09.10.2015р. на суму 43 458,89грн. не оплачені повністю.

Заборгованість за отриманий товар становить 180 835,29грн., стверджується договорами купівлі-продажу №208 від 11.08.2015р., №222 від 21.08.2015р., №229 від 14.09.2015р., №239 від 09.10.2015р., №300 від 24.10.2015р. на загальну суму 316 497,39грн. (а. с. 25, 29, 32, 34, 36), специфікаціями №1 від 11.08.2015р., №2 від 12.08.2015р., №3 від 20.08.2015р., №1 від 28.08.2015р., №2 від 07.09.2015р., №1 від 14.09.2015р., №1 від 09.10.2015р., №1 від 24.11.2015р. (а.с. 26, 27, 28, 30, 31, 33, 35, 37), видатковими накладними №РН-1561 від 12.08.2015р., №РН-1560 від 12.08.2015р., №РН-1637 від 28.08.2015р., №РН-1618 від 25.09.2015р., №РН-1676 від 07.09.2015р., №РН-1709 від 14.09.2015р., №РН-1848 від 09.10.2015р., №РН-2073 від 24.11.2015р., товарно-транспортними накладними (а. с. 46, 47, 49, 50, 52-55, 57, 58, 60-63, 65), довіреностями №279 від 11.08.2015р., №307 від 21.08.2015р., №313 від 28.08.2015р., №330 від 07.09.2015р., №396 від 09.10.2015р., №455 від 20.11.2015р. (а.с. 48, 51, 56, 59, 64, 66), платіжними дорученнями та банківськими виписками за період з 27.10.2015р. по 05.05.2016р. (а. с. 89-106), відповідачем не заперечена та підлягає до стягнення з ДП "Волиньвугілля" в силу ст. 193 ГК України, ст. ст. 655, 692 ЦК України.

У судовому засіданні 20.06.2017р. представником позивача ОСОБА_1 в межах повноважень, визначених довіреністю від 17.08.2017р. №170816, подано заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення 37 844,13грн. річних та 9 185,18грн. інфляційних втрат підписано. У заяві позивач повідомив, що обізнаний з наслідками подання такої заяви.

Господарський суд, керуючись ст. 78 ГПК України, прийняв відмову від позову, оскільки дії не суперечать законодавству, зокрема, ст. 12 ЦК України щодо права особи відмовитися від свого майнового права та судом не встановлено порушення у звязку з цим прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Провадження в частині стягнення 37 844,13грн. річних та 9 185,18грн. інфляційних втрат підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 712,53,00грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 599, 629, 638, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, п. 4 ч.1 ст. 78, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства «Волиньвугілля», м. Нововолинськ, вул.Луцька, 1,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «БРЕНД-ГРУП, м.Луцьк, вул.. Вахтангова, 14, офіс 40,

180 835,29грн. основного боргу, 2 712,53грн. витрат по сплаті судового збору. Всього: 183 547,82грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Провадження у справі в частині стягнення 37 844,13грн. річних та 9 185,18грн. інфляційних втрат припинити.

Повне рішення

складено 22.06.2017р.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Суддя С.Т. Філатова