ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 5011-44/18931-2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Короткевича О. Є. (доповідач у справі),
суддів:Погребняка В.Я., Полякова Б.М.
розглянувши касаційні скарги Хустської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області та Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби
на постанову та ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 року Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 року
у справі Господарського суду№ 5011-44/18931-2012 міста Києва
за заявою доДержавної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби Приватного акціонерного товариства "Київміськбуд-1"
провизнання банкрутом,
в судовому засіданні взяли участь представники:

ДПІ у Оболонському районі м. Києва ДПС- Бєлкіна Н.М., Максименко С.П.

ПАТ "Київміськбуд-1"-Веничук Є.В.,

ПАТ "Київміськбуд-1" в особі ліквідатора Юринця А.В.- Завора О.І.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06 лютого 2017 року у справі № 5011-44/18931-2012 (суддя - Чеберяк П.П.) затверджено мирову угоду від 10 січня 2017 року, укладену між кредиторами ПАТ "Київміськбуд - 1" в особі голови комітету кредиторів - ТОВ "Оболоньдевелопстандарт" та боржником; припинено провадження у справі № 5011-44/18931-2012, припинено дію мораторію.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05 квітня 2017 року у справі № 5011-44/18931-2012 (судді: Пантелієнко В.О. - головуючий, Верховець А.А., Остапенко О.М.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 06 лютого 2017 року залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими процесуальними документами, скаржники Хустська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Закарпатській області та Державна податкова інспекція у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами.

Так, Хустська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Закарпатській області просить скасувати процесуальні акти судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у затвердженні мирової угоди. Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 78, 81 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 N 4212-VI (далі по тексту Закон про банкрутство), ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, до суду касаційної інстанції звернулася з касаційною скаргою Державна податкова інспекція у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби, якою просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу місцевого господарського суду щодо затвердження мирової угоди та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Доводи касаційної скарги зводять до порушення та неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 N 4212-VI, ст.ст. 35, 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону, що діяла до 19.01.2013.

Обговоривши доводи касаційних скарг, заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2012р. було порушено провадження у справі № 5011-44/18931-2012 за загальною процедурою про банкрутство ПАТ "Київміськбуд-1".

Постановою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016р. було припинено процедуру санації боржника, ПАТ "Київміськбуд-1" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Юринця Арсена Володимировича.

У січні 2017 року до місцевого господарського суду від ліквідатора боржника ПАТ "Київміськбуд-1" надійшла заява про затвердження мирової угоди у справі № 5011-44/18931-2012. Подана заява обґрунтована, прийнятим комітетом кредиторів на засіданні 10.01.2017 рішенням щодо затвердження відносно боржника мирової угоди.

Затверджуючи мирову угоду місцевий господарський суд виходив з того, що положення мирової угоди відповідають приписам розділу V Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", умови мирової угоди не порушують вимог чинного законодавства.

В свою чергу, апеляційний господарський суд, погоджуючись з висновком місцевого суду, зазначив, що оскаржувана мирова угода цілком відповідає вимогам діючого законодавства, умови мирової угоди для скаржників не є гіршими ніж для інших кредиторів.

Водночас, колегія суддів касаційної інстанції частково задовольняючи касаційні скарги, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 77 Закону про банкрутство, під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами.

За правилами ст. 79 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство.

Мирова угода повинна містити положення про: розміри, порядок і строки виконання зобов'язань боржника; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини.

Крім того, мирова угода може містити умови щодо: виконання зобов'язань боржника третіми особами; задоволення вимог кредиторів іншими способами, що не суперечать закону.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 81 Закону про банкрутство, господарський суд при розгляді мирової угоди зобов'язаний перевірити встановлений цим Законом порядок укладення мирової угоди та дослідити умови мирової угоди на предмет їх відповідності чинному законодавству.

Разом з тим, умови укладення мирової угоди також передбачені ст. 78 Закону про банкрутство.

Зокрема, частина 2 ст. 78 Закону про банкрутство передбачає, що у разі якщо умови мирової угоди передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобов'язаний погодитися із задоволенням частини вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобов'язання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди. Зазначену мирову угоду підписує керівник відповідного органу доходів і зборів за місцезнаходженням боржника.

Однак, оскаржуючи ухвалу місцевого суду про затвердження мирової угоди до суду апеляційної інстанції, скаржники зазначали, що в порушення вимог ст. 78 Закону про банкрутство, за умовами мирової угоди списано борг, який виник у період провадження справи про банкрутство. При цьому, зазначеним обставинам судом апеляційної інстанції оцінка не надавалася. Разом з тим, апеляційний господарський суд, залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, не в повній мірі перевірив встановлення місцевим судом всіх обставин справи, зокрема, порядок укладення мирової угоди із застосуванням ч. 2 ст. 78 Закону про банкрутство, а саме, період виникнення податкової заборгованості, можливість списання (розстрочення чи відстрочення) зазначеної заборгованості, наявність погодження умов списання (розстрочення, відстрочення) керівником органу доходів і зборів тощо.

Щодо доводів Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби про помилкове застосування судами положень Закону про банкрутство в редакції Закону, що діяла з 19.01.2013, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі № 5011-44/18931-2012 порушено 27.12.2012 року, а постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури прийнята 05.10.2016 року, то суди дійшли вірного висновку щодо розгляду даної справи із застосуванням положень Закону про банкрутство, в редакції, що діє з 19.01.2013 року.

Відповідно до частини 2 статті 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

За приписами ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Хустської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області та Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05 квітня 2017 року у справі № 5011-44/18931-2012 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий О.Є. Короткевич

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков