ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 915/90/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.,

Суддів: Діброви Г.І., Лисенко В.А.;

При секретарі судового засідання Бендерук Є.О.;

За участі представників сторін:

Від ПрАТ "Полтавське хлібоприймальне підпиємство" - ОСОБА_1, довіреність № б/н, від 30.01.17;

від Державного підприємства „Дослідне господарство „Зорі над Бугом Миколаївського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства „Дослідне господарство „Зорі над Бугом Миколаївського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 року

у справі №915/90/17

за позовом Приватного акціонерного товариства „Полтавське хлібоприймальне підприємство, м.Полтава

до Державного підприємства „Дослідне господарство „Зорі над Бугом Миколаївського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук, Миколаївська обл., с.Яструбинове

про стягнення грошових коштів у сумі 6 342, 92 грн

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року Приватне акціонерне товариство Полтавське хлібоприймальне підприємство (Далі ПАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства Дослідне господарство Зорі над Бугом Миколаївського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук (Далі ДП «Дослідне господарство «Зорі над Бугом») про стягнення грошових коштів у сумі 6 342,92 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 (суддя Корицька В.О.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з ДП Дослідне господарство Зорі над Бугом ПАТ Полтавське хлібоприймальне підприємство заборгованість за надані послуги в сумі 6 342,92 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП „Дослідне господарство „Зорі над Бугом звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 по справі 915/90/17.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що під час розгляду справи, призначеної на 07.03.2017, на якій був присутній представник відповідача, судом було повідомлено, що розгляд справи буде перенесено через необхідність подачі до суду оригіналів договору та інших документів, проте, цього ж дня було прийнято рішення, і тим самим грубо порушено норми процесуального права, та права сторони на надання доказів та пояснень по справі.

Крім того, відповідач вказує, що був присутній у судовому засіданні 07.03.2017 (доказом чого є підписане в судовому засіданні клопотання про недоцільність фіксації судового процесу, яке повинно знаходитися у справі), однак суд першої інстанції, невідомо з яких причин, у рішенні зазначив про відсутність представника ДП «Дослідне господарство «Зорі над Бугом».

Від позивача по справі до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення є законним та таким, що ґрунтується на всебічному, повному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для справи в їх сукупності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини неявки завчасно. Про дату, час та місце проведення судового засідання по справі повідомлений належним чином.

Судова колегія розглядає апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, оскільки явка сторін ухвалами суду не була визнана обовязковою, а повний текст постанови направляється сторонам у встановленому порядку.

За приписами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом ПАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство» №97 від 06.07.2016 року затверджено тарифи на послуги зернового складу Трикратської дільниці ПАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство» (Зерновий склад) (а.с. 18).

Державним підприємством Дослідне господарство Зорі над Бугом Науково-виробничого центру Соя Національної академії аграрних наук України (відповідачем) було передано до Зернового складу 391860 кг пшениці шостого класу, а саме:

- 19.07.2016 року в кількості 57640 кг, що підтверджується складською квитанцією № 317 від 19.07.2016 року;

- 20.07.2016 року в кількості 112540 кг, що підтверджується складськими квитанціями № 321 та № 322 від 20.07.2016 року ;

- 21.07.2016 року в кількості 137780 кг, що підтверджується складською квитанцією № 330 від 21.07.2016 року;

- 22.07.2016 року в кількості 83900 кг, що підтверджується складськими квитанціями № 346 та № 347 від 22.07.2016 року (а.с. 20-25).

Кожного разу зберігання, лабораторний аналіз та очистка зерна проводились протягом одного дня, після чого зерно за заявою Державного підприємства Дослідне господарство Зорі над Бугом Науково-виробничого центру Соя Національної академії аграрних наук України передавалось третім особам.

Сторонами підписані акти надання послуг:

№ 4412 від 20.07.2016 року на суму 1 996,76 грн.,

№ 4414 від 21.07.2016 року на суму 2 430,62 грн.,

№ 4415 від 22.07.2016 року на суму 4 620,60 грн. (а.с. 26-28)

За надання послуг зі зберігання, лабораторного аналізу, очистки зерна та додаткові послуги, повязані з переоформленням зерна та складанням складської квитанції, позивач виписав відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 10770,30 грн.:

№ 4412 від 20.07.2016 року на суму 1996,76 грн.,

№ 4414 від 21.07.2016 року на суму 2430,62 грн.,

№ 4415 від 22.07.2016 року на суму 4620,60 грн.,

№ 4417 від 22.07.2016 року на суму 1722,32 грн. (а.с. 30-33)

Рахунки № 4412 від 20.07.2016 року на суму 1996,76 грн. та № 4414 від 21.07.2016 року на суму 2430,62 грн. оплачені відповідачем у повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку. (а.с. 88).

Рахунки № 4415 від 22.07.2016 року на суму 4620,60 грн. та № 4417 від 22.07.2016 року на суму 1722,32 грн. відповідачем не сплачені, внаслідок чого позивач вважає, що за останнім утворилася перед ним заборгованість в сумі 6342,92грн.

21.09.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією щодо оплати заборгованості на отримані послуги Зернового складу в сумі 6342,92 грн., яка була отримана відповідачем 24.09.2016. (а.с.34-39)

14.10.2016 відповідач надав позивачу відповідь на претензію, в якій зазначив про відсутність підстав для її задоволення. (а.с.40-41)

В подальшому відповідач двічі звертався з листами до відповідача з вимогою сплати заборгованості.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача і стягнення на його користь з відповідача 6342,92 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Нормами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Вказані вимоги кореспондуються з вимогами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 642 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Матеріалами справи, які свідчать про наявність конклюдентних дій обох сторін по наданню послуг складського зберігання сільськогосподарської продукції, підтверджується, що між сторонами по справі було укладено договір у спрощений спосіб.

В матеріалах справи також наявні докази, які підтверджують надання позивачем відповідачеві послуг складського зберігання сільськогосподарської продукції (копії складських квитанцій на зерно, актів надання послуг, реєстру ТТН на прийняте зерно, заяв і довіреностей на переоформлення зерна).

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів оплати позивачем наданих відповідачем послуг складського зберігання на загальну суму 6342,92 грн. згідно рахунків №415 від 22.072016 на суму 4620,60 грн. та №4417 від 22.07.2016 на суму 1722,32 грн., судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги стосовно того, що представник відповідача брав участь у розгляді справи 915/90/17 в судовому засіданні 07.03.2017 року, що підтверджується, на думку апелянта, підписаним в судовому засіданні клопотанням про недоцільність фіксації судового процесу, оскільки в матеріалах справи не міститься вказаного клопотання, а в протоколі судового засідання. Вказану обставину підтверджує і представник позивача в поясненнях, наданих колегії суддів апеляційнойної інстанції.

Також суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на повідомлення судом 07.03.2017 про перенесення розгляду справи для надання можливості відповідачу подати оригінал договору та інші документи по справі, з огляду на наступне.

В матеріалах справи відсутня ухвала суду про відкладення 07.03.2017 року розгляду справи на іншу дату, такої інформації не міститься і в протоколі судового засідання.

Крім того, судом першої інстанції вчинено всі, передбачені законом заходи для забезпечення права відповідача на участь у судовому засіданні, зокрема:

Ухвалою суду від 08.02.2017 року розгляд справи було призначено на 21.02.2017 року.

Ухвалою суду від 21.02.2017 року розгляд справи відкладений на 07.03.2017 року у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Про дату (07.03.17 року), час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним- чином, про що свідчить витяг з сайту Укрпошти Підтвердження пересилання поштових відправлень (а.с. 78). Проте відповідач явку представника у судове засідання 07.03.2017 року не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Вимоги апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваного рішення з направленням справи для розгляду суду першої інстанції є безпідставними та такими, що суперечать нормам ст. 103 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, апеляційна скарга ДП „Дослідне господарство „Зорі над Бугом задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 по справі 915/90/17 залишається без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Дослідне господарство „Зорі над Бугом Миколаївського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 по справі 915/90/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.03.2017 по справі 915/90/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_2