КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа№ 925/88/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Скрипки І.М.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників:

від позивача: Свирид Н.М. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: ОСОБА_3 - за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА" на рішення господарського суду Черкаської області від 23.02.2017 (дата підписання 28.02.2017)

у справі № 925/88/17 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА"

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4

про визнання договору оренди землі від 01.02.2010 поновленим та додаткової угоди від 03.12.2013 до цього договору укладеною

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА" звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання поновленим договору оренди землі від 01.02.2010, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кропивна" (повним правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Пальміра"), зареєстрований у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 23.12.2010 року № 56; визнання укладеною між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пальміра" без підписів сторін додаткову угоду від 03.12.2013 до договору оренди землі від 01.02.2010 з моменту набрання чинності судового рішення, яка викладена у прохальній частині позову.

Ухвалою від 03.02.2017 судом першої інстанції залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 23.02.2017 у справі № 925/88/17 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Черкаської області від 23.02.2017 у справі № 925/88/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 прийнято апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА" на рішення господарського суду Черкаської області від 23.02.2017 у справі № 925/88/17 до провадження, розгляд справи призначено на 27.04.2017.

24.04.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких він просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. на лікарняному, судове засідання, призначене на 27.04.2017, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Корсакової Г.В. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 розгляд справи призначено на 08.06.2017.

В судове засідання 08.06.2017 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача, явка якого в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

В судовому засіданні 08.06.2017 представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Представник третьої особи заперечив проти апеляційної скарги та просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.02.2010 між Золотоніською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кропивна" (повним правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Пальміра") (Орендар) було укладено договір оренди землі, у відповідності до якого Орендодавець на підставі ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", договору оренди від 08.12.2005 № 40, розпорядження Золотоніської РДА від 14 січня 2010 року за № 5 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку в адміністративних межах Кропивнянської сільської ради за межами населеного пункту (п. 1 договору).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 623,4158 га ріллі із земель державної власності (п. 2 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 9 476 611,1 грн. (п. 4 договору).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі і складає 284298,3 грн. в рік (п. 8 договору).

Договір укладено терміном на 5 років з 01.01.2010 по 31.12.2014 (з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 договору).

Договір зареєстровано у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 грудня 2010 року за № 56.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-ти денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі (п. 19 договору).

23.12.2010 між сторонами підписано акт прийому - передачі ділянки, наданої в оренду СТОВ "Пальміра".

Додатковою угодою до договору оренди землі від 21.03.2011 сторонами було змінено п. 4 договору, а саме нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 15 березня 2011 року ( з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2) визначено у розмірі 59476611,1 грн. та п. 8 договору, в якому вказано, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки землі і складає 426447,5 грн. в рік.

Змін щодо кінцевого терміну дії договору сторонами не внесено.

Додаткова угода до договору оренди зареєстрована у Міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 березня 2011 року за № 00467.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка.

У ч. 1 статті 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 Цивільного кодексу України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Внаслідок змін у земельному законодавстві України право розпоряджатися земельними ділянками державної власності (сільськогосподарського призначення) перейшло з січня 2013 до Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" проведено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). Згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, який розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

На момент розгляду спору повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення належить територіальному управлінню Держгеокадастру, яким є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Письмовими поясненнями від 23.02.2017 позивач висловлює свою позицію про те, що наявні у справі докази дають підстави вважати, що позов може бути задоволений з підстав, передбачених як ч. 1-3 так і ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Як вбачається з матеріалів справи 03.12.2013 позивачем на адресу відповідача було направлено клопотання, в якому він просить відповідача поновити строком на 21 рік договір оренди землі від 01.02.2010, укладений між ТОВ "Кропивна" (повним правонаступником всіх прав та обов'язків є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Пальміра") та Золотоніською РДА. До клопотання додано в т.ч. проект додаткової угоди, який викладено позивачем у прохальній частині позовної заяви.

Позивач зазначає, що 06.12.2013 відповідачем було видано 39 наказів про поновлення сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Пальміра" договору оренди землі терміном на 21 рік. За доводами представника позивача, між сторонами існувала домовленість про поновлення договірних стосунків саме на 21 рік та про зміну інших істотних умов договору, які викладені у проекті додаткової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.11.2013 року у Державному земельному кадастрі за позивачем зареєстровано право оренди на 39 земельних ділянок із окремими кадастровими номерами, які розташовані у Черкаській області, Золотоніський район, Кропивнянська сільська рада.

За доводами позивача, ці земельні ділянки утворені шляхом поділу земельної ділянки площею 623,4158 га, які орендує позивач по договору від 01.02.2010 року.

Загальна площа новоутворених ділянок відповідає площі орендованої відповідачем ділянки (623,4158 га), вказаній у договорі оренди землі від 01.02.2010.

У відповідності до ст. 79-1 Земельного Кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, в період дії договору оренди землі від 01.02.2010, позивач через розробку ним технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 25.10.2005, із масиву орендованої ним земельної ділянки 623,4158 га сформував 39 окремих самостійних земельних ділянок, чим змінив об'єкт оренди.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" в аспекті поновлення договору оренди говорять лише про можливість його поновлення на тих же умовах і на той же строк.

Запропонована позивачем редакція додаткової угоди передбачає внесення змін до договору з урахуванням яких строк його дії буде змінений не на той самий строк, який був раніше встановлений ( на 5 років), а на 21 рік, тобто не за наслідками його поновлення.

Частина 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

З матеріалів справи не вбачається, що сторони дійшли до згоди змінити умови договору оренди між сторонами на бажаних позивачу умовах. При цьому суд виходить з такого:

Сторони не укладали додаткову угоду про поновлення дії договору оренди землі від 01.02.2010 у добровільному порядку та на умовах, які запропонував позивач.

Надані позивачем у справу накази відповідача від 06.12.2013 по кожній новоутвореній земельній ділянці, які складено на підставі розгляду заяви позивача від 03.12.2013 про поновлення договору оренди землі на 21 рік, доказом досягнення згоди про поновлення договору оренди на всіх бажаних позивачем умовах самі по собі бути не можуть.

У позивача відсутні оригінали цих наказів. Представник відповідача також заявив про відсутність їх оригіналів у ГУ Держгеокадастру у Черкаській області. Доказів будь-якої реалізації сторонами цих наказів у справі не має.

У відповідності до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, зміни до договору оренди землі від 01.02.2010 можуть бути внесені лише у вигляді додаткової угоди за підписами обох сторін.

Позивач під видом додаткової угоди до договору оренди від 01.02.2010 намагається викласти договір оренди у новій редакції повністю, змінюючи при цьому, зокрема, нормативну грошову оцінку об'єкта оренди, строк дії договору ( 21 рік замість 5).

Як встановлено судом першої інстанції, на час вирішення спору об'єкта оренди у тому вигляді, в якому він існував на час укладення договору оренди землі від 01.02.2010, вже не існує. Замість нього фактично утворено та зареєстровано у Державному земельному кадастрі 39 самостійних та окремих земельних ділянок. Дана обставина взагалі унеможливлює фактичне поновлення договірних стосунків на тих же умовах і на той же строк.

У постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 року по справі № 6-219цс14 викладено правову позицію про те, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Оскільки сторони не досягли згоди про поновлення договору оренди землі від 01.02.2010 із зміною при цьому істотних умов договору, то слід вважати, що позивач втратив переважне право на поновлення договору на підставі ч. 1-2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" і поновлення договору не відбулося.

На підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" позивач також не може претендувати на поновлення договору, оскільки позивач пропонує не укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах, які були передбачені договором, а викласти договір у новій редакції зі зміною умов, зокрема по розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, збільшення терміну дії договору. При цьому норма ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає можливість поновлення договору оренди лише на тих же умовах і на той же строк. Крім того, об'єкт оренди у тому вигляді, в якому він вказаний у договорі оренди від 01.02.2010 року, на час вирішення спору вже не існує.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач не дотримався положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" в частині можливості поновлення договору оренди виключно на тих же умовах і на той же строк. Належної домовленості про зміну істотних умов договору оренди сторонами досягнуто та реалізовано не було, обставина поновлення договору оренди не настала, а тому у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Черкаської області від 23.02.2017 у справі № 925/88/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА" є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА" на рішення господарського суду Черкаської області від 23.02.2017 у справі № 925/88/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 23.02.2017 у справі № 925/88/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/88/17 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді І.М. Скрипка

Ю.Л. Власов