РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017Справа №910/6356/17
За позовом Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Срібна Хвиля» про стягнення 103000 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Місевра А.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - Черкасов Д.О. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, з урахуванням прийнятої судом в порядку ст. 22 ГПК України заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення неустойки за договором №515 від 25.10.2016 у зв'язку з неузгодженням Відповідачем направленого йому Позивачем акту дефектування.

Відповідач вимоги позову не визнає з підстав, викладених у відзиві, та зокрема, оскільки акта дефектування, який передує виконанню робіт, він не отримував, та оскільки роботи за договором виконані і сторони претензій не мають.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016 між Позивачем, як виконавцем, та Відповідачем, як замовником, було укладено Договір № 515 на виконання робіт (далі - Договір).

Відповідно до п. 5.5 Договору, замовник погоджується, що у разі затримки виконання робіт з його вини (зокрема, несвоєчасне, протягом 3х робочих днів, підписання актів дефектування та не прийняття рішення щодо ремонтних робіт згідно з актами дефектування), він оплачує неустойку у розмірі 1000 грн. з ПДВ за кожну добу. Замовник оплачує неустойку на підставі претензії.

За приписами п. 5.6 Договору, замовник підписує акти виконаних робіт протягом п'яти робочих днів з дати вручення або отримання поштою. Акт вважається врученим, якщо він отриманий уповноваженою особою представника Замовника або надісланий поштою рекомендованим листом, на адресу зазначену в реквізитах Договору, із врученням з описом поштового вкладення.

Предметом спору є стягнення неустойки за п. 5.5 Договору, оскільки за твердженнями Позивача Відповідач не прийняв рішення щодо ремонтних робіт згідно з актом дефектування.

Твердження Позивача, що акт дефектування (копія додана до позову, залучена до справи) було вручено Відповідачу 10.01.2017, останнім не визнаються та не підтверджується залученими до справи доказами, тому судом відхиляються.

Натомість, з наданого Позивачем листування вбачається, що цей акт дефектування було надіслано Відповідачу поштою у додаток до листа від 17.02.2017 № 17-9/50 за адресою місцезнаходження Відповідача, яка вказана у Договорі та міститься у ЄДР, цінним листом з описом вкладення.

Оскільки умови Договору не передбачають, яким чином мають надсилатися акти дефектування, то суд до їх надіслання застосовує п. 5.6 Договору, який передбачає порядок надіслання другого типу обумовлених Договором актів.

При цьому, дана умова Договору застосовується судом не дослівно, а враховуючи суть волі сторін, яку вони передбачили у цій умові - що листи повинні надсилатися не простою кореспонденцією, та відтак не губилися, та таким шляхом, щоб можна було встановити зміст поштового відправлення.

Відтак, суд дійшов висновку, що акт дефектування у додаток до листа від 17.02.2017 № 17-9/50 надіслано Позивачем Відповідачу належним чином - за адресою місцезнаходження Відповідача, яка вказана у Договорі та міститься у ЄДР, цінним листом з описом вкладення.

За приписами п. 5.5 Договору, підписання акта дефектування у строк більше 3х робочих днів вважається несвоєчасним, та враховуючи застосування судом у сукупності п. 5.6 Договору та ст. 253 ЦК України (строк обраховується з наступної дати після дати надіслання та триває 3 робочі дні), це прострочення наступило з 23.02.2017.

Залученим до справи актом № 218 від 10.05.2017 сторони підтвердили, що зобов'язання з виконання робіт по Договору виконані на суму 61924,28 грн. та сторони не мають претензій по виконаним роботам.

Відтак, станом на 10.05.2017, оскільки роботи були виконані, то отже рішення щодо ремонтних робіт згідно з актом дефектування було прийнято, то прострочення з прийняття рішення тривало з 23.02.2017 по 09.05.2017 (76 днів).

Посилання Позивача на підписання акта № 218 не 10.05.2017 судові відхилені, оскільки Відповідачем не визнані, а Позивачем документально не підтверджені. Також судом встановлено, що цей акт стосується саме виконання робіт по Договору, та сторони за актом не мають претензій щодо виконання робіт на визначену ним суму, відтак даний акт не є прощенням спірних у межах даної справи санкцій.

Отже, несвоєчасне прийняття рішення щодо ремонтних робіт згідно з актом дефектування виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до Відповідача правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення неустойки у розмірі 1000 грн. з ПДВ за кожну добу, що за 76 днів становить 76000 грн.

Відтак, судом визнана правомірно нарахованою неустойка в розмірі 76000 грн. за період з 23.02.2017 по 09.05.2017 (76 днів), у іншій частині суд у позові відмовляє за відсутністю підстав для нарахування санкцій (з 10.05.2017 прострочення вже не було).

Разом із цим, користуючись наданим йому правом, суд відповідно до ст. 83 ГПК України зменшує розмір неустойки, який підлягає стягненню з Відповідача, до 50000 грн. Винятковість випадку, який став підставою для зменшення неустойки, суд вбачає у тому, що визнана судом обгрунтованою сума санкцій є надвеликою у порівняння як з ціною Договору (становить майже 50%), так і з розміром виконаних робіт за актом (становить майже 120% вартості робіт), тобто санкції за Договором є надміру великими, і при цьому, Позивач не довів, що сума неустойки в розмірі 50000 грн. не є достатньою для покриття його збитків.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими та правомірно заявленими Позивачем вимогами (76000 грн.); у іншій частині відноситься на Позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Срібна Хвиля» (м. Київ, вул. Пшенична, 2; ідентифікаційний код 32252870) на користь Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8; ідентифікаційний код 03149949) 50000 (п'ятдесят тисяч) грн., а також 1180 (одну тисячу сто вісімдесят) грн. 58 коп. судового збору.

Видати наказ.

У іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.06.2017

Суддя Сташків Р.Б.