КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Справа№ 920/60/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Зеленіна В.О.

за участі секретаря судового засідання: Михайленка С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Кіщук Р.А. довіреність №86 від 08.02.17 р.

від відповідача: Колтигін А.П. довіреність №97 від 20.12.16 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року

у справі № 920/60/16 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спринтер Суми"

до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" в особі десятої філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна"

про стягнення 52 824,43 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спринтер Суми" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою (з урахуванням клопотання від 15.04.2016 р. про відмову від нарахування пені), про стягнення 52 824,43 грн. основного боргу (т.І, а.с. 4-6, 86 ).

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 22 лютого 2016 року справу № 920/60/16 направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва (т.І, а.с.166-168).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16 позов задоволено повністю (т.ІІ, а.с. 162-169).

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (т.ІІ, а.с.176-179).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2017 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Корсакової Г.В. на лікарняному, справу № 920/60/16 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Жук Г.А.

10 квітня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Жук Г.А. справу призначено до розгляду на 25 квітня 2017 року в режимі відеоконференції.

24 квітня 2017 року згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, у зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи № 920/60/16 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Зеленіна В.О.

25 квітня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16 прийнято до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Зеленіна В.О.

25 квітня та 30 травня 2017 року ухвалами Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 30 травня та 20 червня 2017 року.

У судовому засіданні 20 червня 2017 року представник Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник ТОВ "Спринтер Суми" в судовому засіданні 20 червня 2017 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

01 квітня 2013 року між Підприємством з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-Україна" (далі - покупець) та ДП "ДТС Суми" ТОВ "ДТС-Харків", яке 06.11.2015р. було реорганізоване в ТОВ "Спринтер Суми" (далі - постачальник) укладено Договір поставки № 301545/13 (далі - Договір) (т.І, а.с. 15-33, 130-139).

Відповідно до п. 1.2 Договору, постачальник зобов'язується відповідно до замовлення покупця передавати у власність (постачати) покупцю, а покупець - приймати та оплачувати товар на умовах, передбачених цим договором, у тому числі додатковими умовами поставки, які погоджуються сторонами як Додаток № 1 до цього Договору, що становить його невід'ємну частину та Додатком № 3 (далі - додаток по РЦ) що також становить невід'ємну частину цього договору.

Конкретний асортимент, номенклатура та ціна товару, який постачається за договором, визначатиметься сторонами в специфікаціях до цього Договору та замовленнях покупця, що становитимуть невід'ємну частину Договору. Форма специфікації наведена в Додатку № 2 до цього Договору (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.5 Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) під час поставки постачальник надає покупцю в особі приймальника товару в торговій точці чи рц: 3.5.1 копію замовлення покупця; 3.5.2. 3 екземпляри ттт та/або товарних (видаткових) накладних. Накладна на поставку (товарна або видаткова накладна) нумерується і має містити зокрема таку інформацію: а) Дату видачі зі складу Постачальника; b) Номер замовлення Замовника; с) Асортиментний список згідно з планом замовлення Замовника; d) Термін придатності, мінімальний термін придатності або термін зберігання товаpy, якщо це вимагається чинним законодавством; e) Кількість покупних одиниць Замовника; f) Номер Постачальника згідно з нумерацією Замовника; g) Артикул згідно з нумерацією Замовника; h) У випадку товарів на вагу - вага нетто і брутто; і) Кількість транспортник пакувань із зазначенням їхнього виду; j) Додаткові підтверджувальні документи, які вимагаються згідно з чинним законодавством України.

Умовами п. 7.8 Договору встановлено, що покупець проводить розрахунки у встановлений для цього день - вівторок кожного тижня. Сторони таким чином погодили, що розрахунки за цим Договором здійснюватимуться Покупцем в перший вівторок, який припадає після закінчення строку платежу, а якщо цей вівторок є вихідним, святковим чи неробочим днем, то у вівторок наступного тижня.

Поставки за цим Договором здійснюються і протягом 12 (дванадцять) місяців з дати підписам ця договору (п. 11.1 Договору в редакції протоколу розбіжностей від 01.04.2013).

Між сторонами погоджено та підписано Додаток № 1 до Договору, відповідно до якого визначено додаткові умови поставки та зазначено, що строк платежу складає 30 календарних днів від дати поставки (т.І, а.с. 121-122).

Крім того, підписанням Додатку № 2 до Договору сторони погодили асортимент продукції, що постачається за даним Договором, ціну, термін зберігання, тощо (т.І, а.с. 123).

Наявним у матеріалах справи копіями видаткових накладних підтверджується те, що протягом 2013-2014 року позивачем поставлявся, а відповідачем отримувався товар. При цьому протягом 2014 року позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 143 129,62 грн.

Проте відповідач своїх зобов'язань щодо повної оплати не виконав.

Позивач звертався до відповідача з претензіями вих. № 678 від 16.10.2015 р. та вих. № 641 від 25.09.2015 р., у яких вимагав погасити наявну заборгованість у розмірі 52 824,43 грн. Зазначену заборгованість позивач обґрунтовував тим, що на початок 2014 року за відповідачем рахувалась несплачена частина заборгованості у сумі 122 473,10 грн. за товар поставлений у 2013 році та у протягом 2014 року позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 143 129,62 грн., проте відповідачем було сплачено лише частину боргу у сумі 212 778, 32 грн. (т.ІІ, а.с. 26, 27). Направлення вказаних претензій підтверджується описами вкладення у цінні листи та поштовим чеком (т.ІІ, а.с. 28, 29).

Відповідачем вказані претензії залишено без реагування.

Тому, оскільки відповідач за вказаний товар розрахувався лише частково позивач звернувся до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що відповідачем не оплачено товар за наступними накладними: № 548753 від 27.03.2014 на суму 23098.01 грн., № 551837ж від 11.04.2014 на суму 505.81 грн., № 490390 від 26.04.2013 на суму 4193.34 грн., № 593161 від 14.05.2013 на суму 640.64 грн., № 493995 від 17.05.2013 на суму 1193.04 грн., № 391822 від 04.05.2013 на суму 1874.17 грн., № 492027 від 07.05.2013 на суму 598.56 грн., № 491088 від 30.04.2013 на суму 840.59 грн., № 491529 від 03.05.2013 на суму 341.82 грн., № 491050 від 30.04.2013 p. на суму 340.50 грн., № 489478 від 23.04.2013 р. на суму 1026.73 грн., № 489105 від 19.04.2013 на суму 2178 грн., № 488888 від 19.04.2013 на суму 252.73 грн., № 488125 від 16.04.2013 на суму 1185.05 грн., № 488079 від 16.04.2013 p. на суму 243.42 грн., № 487508 від 12.04.2013 на суму 629.76 грн., № 487566 від 12.04.2013 на суму 1020.72 грн., № 486230 від 05.04.2013 р. на суму 1384.90 грн., № 486626 від 09.04.2013 p. на суму 538.50 грн., № 486229 від 05.04.2013 суму 648.72 грн., № 485094 від 30.03.2013 р. на суму 215.69 грн., № 482704 від 19.03.2013 p. на суму 737.16 грн., № 483556 від 22.03.2013 на суму 4870.46 грн., № 480285 від 05.03.2013 на суму 3081.85 грн., № 481067 від 09.03.2013 на суму 1572.17 грн., № 481278 від 12.03.2013 на суму 328.14 грн., № 481279 від 12.03.2013 на суму 635.18 грн. (т.ІІ, а.с. 32-53, 104-134).

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52 824,43 грн.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Поставка товару здійснюється партіями на підставі замовлення покупцем товарів постачальника. Вказаний в замовленні покупця товар є замовленою партією товару, що повинна бути поставлена покупцю постачальником (п. 2.1 Договору).

В замовленні визначаються номер замовлення, найменування та кількість одиниць товару (кількість упаковок, кількість в упаковці, згідно даних постачальника) вид, дата, час та місце поставки (торгова точка покупця), номер постачальника за класифікацією покупця, номер артикулу замовленого товару за класифікацією покупця, а також умови оплати, якщо вони відрізняються від встановлених цим договором і погоджені сторонами додатково та інші необхідні умови (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору, приймальник Товару в Торговій точці Покупця чи РЦ звіряє товар із замовленням і іншими товаросупровідними документами згідно п. 3.5 та у разі прийняття товару повертає 2 екземпляри товаротранспортної або товарної (видаткової накладної постачальнику з відповідними відмітками про прийняття Товару, залишаючи собі копію замовлення, 1 екземпляр товаротранспортної та/або товарної (видатковою накладної, акт про кількість обігових ящиків або палет і документи щодо якості товару.

Згідно з п. 3.15 Договору, датою поставки вважається дата отримання товару покупцем в торговій точці чи РЦ, що підтверджується підписаною сторонами товарно-транспортною та/або товарною (видатковою) накладною.

Перехід права власності на товар здійснюється в момент фактичного прийняття товару в торговій точці чи РЦ та підписання покупцем товарно-транспортної та/або товарної (видаткової) накладної (п. 5.1 Договору).

Товар, поставлений за видатковими накладними, часткова заборгованість за якими є предметом даного спору, було прийнято відповідачем, що підтверджується проставленими на вказаних накладних відбитками штампу супермаркету № 10 відповідача, завіреними підписами приймальників товару. Вказане відповідає порядку прийняття товару, визначеного п. 3.6 Договору, відтак поставлений за вказаними накладними товар є прийнятим замовником, а відповідно і підлягає оплаті та відповідно підтверджує факт поставки такого товару відповідачу.

Щодо посилань відповідача на те, що умови Договору поставки № 301545/13 не поширюються на товар, поставлений за видатковими накладними № 490390 від 26.04.2013, № 593161 від 14.05.2013, № 493995 від 17.05.2013, № 391822 від 04.05.2013, № 492027 від 07.05.2013, № 491088 від 30.04.2013, № 491529 від 03.05.2013, № 491050 від 30.04.2013, № 489478 від 23.04.2013, № 489105 від 19.04.2013, № 488888 від 19.04.2013, № 488125 від 16.04.2013, № 488079 від 16.04.2013, № 487508 від 12.04.2013, № 487566 від 12.04.2013, № 486230 від 05.04.2013, № 486626 від 09.04.2013, № 486229 від 05.04.2013, оскільки такий товар не обумовлений сторонами у зазначеному Договорі, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, поставлений по зазначеним накладним товар не був обумовлений умовами Договору № 301545/13 від 01.04.2013, оскільки не був зазначений у Додатку № 2 до Договору.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1. 4, 5 ст. 672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Товар, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, є прийнятим, якщо покупець у розумний строк після його одержання не повідомив продавця про свою відмову від нього. Якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем.

Отже, враховуючи те, що відповідач не відмовився від поставленого за вказаними видатковими накладними товару, прийняв його та підписав відповідні видаткові накладні, чим в свою чергу погодився з визначеною у вказаних документах ціною, доводи відповідача у вказаній частині є безпідставними.

Відповідно до п. 11.1 Договору в редакції протоколу розбіжностей від 01.04.2013 р., поставки за цим Договором здійснюються і протягом 12 (дванадцять) місяців з дати підписання цього договору.

Оскільки датою підписання Договору є 01.04.2013 р., то поставки за цим Договором здійснювались до 01.04.2014 р.

Таким чином, твердження відповідача, що поставка за видатковою накладною № 548753 від 27.03.2014 р. не охоплювалась умовами даного Договору, є помилковим.

Проте поставка товару за видатковими накладними № 485094 від 30.03.2013, № 482704 від 19.03.2013, № 483556 від 22.03.2013, № 480285 від 05.03.2013, № 481067 від 09.03.2013, № 481278 від 12.03.2013, № 481279 від 12.03.2013, № 551837ж від 11.04.2014 р. є позадоговірними поставками.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

В пункті 1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої ст.692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обов'язок оплати відповідачем товару поставленого за видатковими накладними № 485094 від 30.03.2013, № 482704 від 19.03.2013, № 483556 від 22.03.2013, № 480285 від 05.03.2013, № 481067 від 09.03.2013, № 481278 від 12.03.2013, № 481279 від 12.03.2013, № 551837ж від 11.04.2014 р. виник у відповідача після прийняття зазначеного у них товару та підписання вказаних документі.

Строк оплати товару за іншими видатковими накладними, поставки за якими відповідач безпідставно вважає позадоговірними виник у останнього відповідно до п. 7.8 Договору, з урахуванням Додатку № 1 до Договору (30 календарних днів від дати поставки).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачем було пред'явлено вимогу (претензію) щодо оплати поставленого товару, - строк оплати товару, отриманого відповідачем, станом на момент звернення позивача з даним позовом, - настав.

Поряд з цим, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту погашення ним спірної заборгованості у сумі 52 824,43 грн.

Так, на підтвердження здійснення оплат відповідачем надані копії авізо, які за доводами останнього направлялись ним на електронну адресу позивача (т.ІІ, а.с. 143-157).

Проте, як правильно зазначено судом першої інстанції, авізо - це лише повідомлення одного контрагента іншому про здійснення певних грошових операцій, а надані відповідачем авізо не є первинним документом, який підтверджує сплату заборгованості саме за спірними накладними, оскільки не містять всіх передбачених чинним законодавством для первинних документів (які можуть бути належними доказами у справі) реквізитів Авізо, складені відповідачем у довільній формі та не місять печатки банку.

При цьому, отримана після прийняття оскаржуваного рішення та надана разом з апеляційною скаргою банківська виписка по рахунку "Білла-Україна" за період з 01.04.2013 р. по 01.07.2013 р. (т.ІІ, а.с. 180-182) з якої вбачається оплата на користь позивача не може бути належним доказом виконання відповідачем зобов'язань з повної та своєчасної оплати поставленої позивачем продукції з огляду на наступне.

Дійсно, з вищезазначеної виписки по рахунку відповідача вбачається,що останнім у період з 01.04.2013 р. по 01.07.2013 р. здійснено оплату товару на суму 237731,64 грн.

Поряд з цим, зі вказаної виписки також вбачається, що 114238,93 грн. з 237731,64 грн., відповідачем було сплачено по "рахункам", якими позивач свої позовні вимоги не обґрунтовував, а саме:

- 09.04.2013 р. на суму 184,1 грн. з оплати за товар рах. №472106, 481066, 481066К2, 479868К1, вкл. ПДВ 416,53 грн. від 18.01.2013 р.;

- 09.04.2013 р. на суму 46267,75 грн. з оплати за товар рах. № 481048, 480539К1, 480540, 480539, 482225 від 09.03.2013 р. вкл. ПДВ 8228,73 грн.;

- 17.04.2013 р. на суму 32990,22 грн. з оплати за товар рах. № 483661, 48612, 482224, 484783К1 від 22.03.2013 р. вкл. ПДВ 5593,13 грн.;

- 24.04.2013 р. на суму 19013,53 грн. з оплати за товар рах. № 484783, 484781 від 29.03.2013 р. вкл. ПДВ 3168,92 грн.;

- 30.04.2013 р. на суму 15783,33 грн. з оплати за товар рах. № 480539К2, 482224К2, 484783К2, 486119, 486118 від 30.03.2013 р. вкл. ПДВ 2630,55 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що вказана виписка не є належним доказом виконання відповідачем зобов'язань з повної та своєчасної оплати поставленої позивачем продукції оскільки вона не підтверджує сплати повної суми заборгованості за конкретними видатковими накладними та не спростовує наявності прострочених зобов'язань у попередній періоди, на виконання яких могла б зараховуватись відповідна оплата.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у справі № 920/60/16 залишити без змін.

3. Справу № 920/60/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

В.О. Зеленін