РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017Справа №910/7224/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амікс-Сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-консалтингова фірма

«Граніт»

про стягнення 65.550,29 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Шабаровський Б.В., довіреність № б/н від 15.09.2016

від відповідача Рогач В.К., довіреність № 7 від 14.08.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амікс-Сервіс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» 65.550,29 грн. як гарантійного платежу внаслідок неналежного останнім взятих на себе зобов'язань згідно договору підряду № 14/05-14-Б від 14.05.2014 на виконання робіт на будівництво об'єкту «Будівництво багатоповерхового житлового будинку по вул. Білоруська, 36-А у Шевченківському районі м. Києва».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7224/17, справу призначено до розгляду на 01.06.2017.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 01.06.2017 відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач вказує на те, що роботи мали бути закінчені 09.10.2014. Оскільки позивачем порушено умови договору щодо термінів закінчення робіт, виконання їх з недоліками та в подальшому взагалі припинення робіт, відповідач неодноразово звертався до позивача з листами про розірвання договору. Вважає, що договір на даний час є розірваним. Зазначає, що за умовами договору для формування гарантійного платежу необхідно декілька умов невиконання підрядником договірних зобов'язань: 1) не передача замовнику усієї передбаченої чинним в Україні законодавством виконавчої документації на виконані роботи, 2) усунення всіх виявлених недоліків за виконаними роботами, 3) несплата неустойок (штрафів, пені) щодо яких замовником направлення відповідні вимоги, 4) неповернення або несплати підрядником залишку ресурсів і т.і., тобто таких умов всього чотири, але позивач не надає доказів, котрі б підтверджували їх наявність. За твердженням позивача виконано робіт за прийнятими актами на загальну суму 1.200.673,29 грн. За умовами договору гарантійний платіж становить 5% від вартості виконаних робіт за актами № КБ-2в та довідками № КБ-3. Гарантійний платіж від зазначеної суми становить 60.033,66 грн., а не 66.550,29 грн., як зазначено в позовній заяві. Відповідачу (замовнику) відповідно до умов п. 3.7.6 договору надається право притримати гарантійний платіж на строк до 6 (шести) календарних місяців з дати підписання сторонами остаточного акту прийняття - передачі робіт за договором. Такий акт між сторонами не підписувався і шестимісячний термін по кожному із перелічених актів також пройшов, що не надавало підстав для відповідача формувати та утримувати гарантійний платіж. Зазначене свідчить, що предмет позову у вигляді вимоги стягнення гарантійного платежу у розмірі 65.550,29 грн. належними доказами не доведений і позов не може бути задоволений.

Позивач в судовому засіданні 01.06.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 01.06.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 01.06.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.06.2017.

Позивачем 12.06.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення.

Позивачем в судовому засіданні 13.06.2017 подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 66.550,29 грн.

Позивачем в судовому засіданні 13.06.2017 подано пояснення, в яких зазначає, що сума боргу, яку просить стягнути позивач з відповідача є заборгованість, а не гарантійним платежем.

Судом розцінюються дані пояснення як заява позивача про зміну підстав позову.

Судом відмовлено в прийняті до розгляду вказаної заяви позивача з огляду на наступне

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи - протоколу судового засідання від 01.06.2017, суд в судовому засіданні вже заслухав позовні вимоги позивача та виступ відповідача, вказане свідчить про те, що суд розпочав розгляд спору по суті.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Оскільки, фактично позивачем змінено підстави позову після розгляду справи по суті, тому ця заява позивача не приймається до розгляду.

В судовому засіданні 13.06.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амікс-Сервіс» (далі - підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» (далі - замовник, відповідач) укладено договір підряду № 14/05-14-Б на виконання робіт на будівництво об'єкту «Будівництво багатоповерхового житлового будинку по вул. Білоруська, 36-А у Шевченківському районі м. Києва» (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору підрядник зобов'язується за завданням замовника, на свій ризик, власними силами та засобами виконати з належною якістю та відповідно до наданої замовником проектної документації і здати замовнику виконані роботи, зазначені в п. 1.2 цього договору, на будівництві об'єкту «Будівництво багатоповерхового житлового будинку по вул. Білоруська, 36-А у Шевченківському районі м. Києва», а також належним чином виконати інші взяті на себе за цим договором зобов'язання.

В пункті 1.2 договору визначено перелік та обсяг робіт, що виконуються за цим договором, а саме:

- монтаж вентиляторів домовидалення паркінга, обсяг яких визначений у локальних кошторисах № 2-1-1 та № 2-1-2, що є додатком до договірної ціни № 1 (додаток № 2 до цього договору);

- монтажні та пусконалагоджувальні роботи систем вентиляції та домовидалення паркінга, обсяг яких визначений у локальних кошторисах № 2-1-1,3 2-1-2 та № 2-1-3, що є додатком до договірної ціни № 2 (додаток № 3 до договору) та договірної ціни № 3 (додаток № 4 до цього договору), надалі за текстом договору - роботи.

Спір виник в зв'язку з тим, що об'єкт введено в експлуатацію, тобто закінчено весь обсяг робіт, а також від дня закінчення виконання всього обсягу робіт минуло більше шести місяців, що є підставою згідно з п. 3.7.6 договору для повернення гарантійного платежу в сумі 66.550,29 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.1 договору замовник приймає виконані належним чином підрядником роботи щомісячно шляхом підписання актів № КБ-2в та довідок № КБ-3, які є підставою для розрахунків за фактично виконані роботи за кожен відповідний звітний місяць.

Матеріали справи свідчать, що позивачем виконано роботи на загальну суму 1.200.673,29 грн., а саме підписані та скріплені печатками обох сторін наступні акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в:

- № 06/14-4 за червень 2014 року на суму 266.815,04 грн.,

- № 07/14-08 за липень 2014 року на суму 149.736,16 грн.,

- № 08/14-05 за серпень 2014 року на суму 207.282,11 грн.,

- № 09/14-03 за вересень 2014 року на суму 53.738,62 грн.,

- № 11/11-15 за листопад 2014 року на суму 53.229,16 грн.,

- № 12/14-05 за грудень 2014 року на суму 42.793,48 грн.,

- № 01/15-01 за січень 2015 року на суму 64.773,91 грн.,

- № 03/15-05 за березень 2015 року на суму 9.739,01 грн.,

- № 04/15-07 за квітень 2015 року на суму 10.096,94 грн.,

- № 05/15-04 за травень 2015 року на суму 39.711,65 грн.,

- № 06/15-09 за червень 2015 року на суму 17.040,95 грн.,

- № 09/15-05 за вересень 2015 року на суму 50.640,86 грн.,

- № 09/15-09 за вересень 2015 року на суму 226.229,20 грн.,

- № 11/15-08 за листопад 2015 року на суму 8.846,20 грн.

Згідно з п. 3.7.4 договору оплата виконаних робіт по цьому договору здійснюється замовником щомісячно (у поточному місяці за минулий місяць) за фактично виконані підрядником роботи у звітному місяці, шляхом перерахування грошових коштів замовником на поточний рахунок підрядника упродовж 15-и банківських днів з дати підписання актів № КБ-2в та довідок № КБ-3 уповноваженими представниками сторін з урахуванням розміру штрафних санкцій за порушення умов нього договору, які мали місце при виконанні робіт у звітному місяці, та за умови обов'язкового надання підрядником разом з актами № КБ-2в та довідками № КБ-3 усієї передбаченої чинним в Україні законодавством виконавчої документації на виконані у звітному місяці роботи та податкових накладних на суму таких робіт (згідно з п. 10.8 договору), а також за обов'язкової умови фактичного отримання на час здійснення платежу фінансування в необхідному обсязі від замовника будівництва об'єкта ТОВ «Граніт - Плюс» за договором генерального підряду № 17/09-10-Б36А, укладеним 19.09.2010 між ТОВ «Граніт» (замовником за цим договором) та ТОВ «Граніт- Плюс».

Відповідачем здійснено оплату виконаних позивачем робіт на суму 1.134.123,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 5122 від 17.06.2014 на суму 57.123,00 грн., № 5185 від 19.06.2014 на суму 50.000,00 грн., № 5341 від 03.07.2014 на суму 100.000,00 грн., № 5432 від 11.07.2014 на суму 50.000,00 грн., № 5880 від 29.08.2014 на суму 100.000,00 грн., № 6174 від 30.09.2014 на суму 100.000,00 грн., № 6550 від 04.11.2014 на суму 50.000,00 грн., № 6649 від 11.11.2014 на суму 70.000,00 грн., № 6665 від 13.11.2014 на суму 50.000,00 грн., № 34 від 15.01.2015 на суму 257.000,00 грн., № 2439 від 06.10.2015 н суму 50.000,00 грн., № 256 від 20.10.2015 на суму 100.000,00 грн., № 2669 від 03.11.2015 на суму 100.000,00 грн.

Відповідно до п. 3.7.6 договору з метою забезпечення належного виконання підрядником усіх договірних зобов'язань (як-то, але не виключно: передачі замовнику усієї передбаченої чинним в Україні законодавством виконавчої документації на виконані роботи, усунення всіх виявлених недоліків за виконаними роботами, сплати неустойок (штрафів, пені) щодо яких замовником направлялися відповідні вимоги, повернення або оплати підрядником залишку ресурсів і т.і.) замовник формує гарантійний платіж шляхом утримання з кожного прийнятого до оплати підряднику акту № КБ-2в та довідки № КБ-3 грошових коштів у розмірі 5 (п'ять) відсотків від вартості виконаних робіт за такими актами № КБ-2в та довідками № КБ-3. При здійсненні остаточного розрахунку з підрядником за виконані роботи (у т.ч. при здійсненні остаточних розрахунків у разі дострокового розірвання цього договору) замовник має право на термін до 6 (шести) календарних місяців з дати підписання сторонами остаточного акту прийняття - передачі роботі за договором притримати повернення вказаного гарантійного платежу у загальній сумі не більше 5 (п'ять) % від вартості робіт за цим договором (п. 3.1 цього договору).

Замовник зобов'язаний перерахувати підряднику всю суму вказаного гарантійного платежу остаточним за цим договором упродовж 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дати укладення сторонами відповідного акту (іншого документу), яким сторонами засвідчать усунення підрядником порушень своїх договірних зобов'язань, зазначених вище, або з дати письмово погодження замовником наданих підрядником документів, які свідчать про таке усунення допущених підрядником порушень договірних зобов'язань. Якщо таких порушень з сторони підрядника встановлено не буде, замовник зобов'язаний перерахувати підряднику вказану суму остаточним платежем за цим договором упродовж 15 (п'ятнадцяти) робочих днів після дня перебігу вказаного шестимісячного терміну, якщо сторони не домовляться про інше, але за обов'язкової умови передачі підрядником замовнику оригіналу довідки податкового органу про відсутність заборгованості по сплаті підрядником обов'язкових платежів на дату проведення такого платежу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем виконано роботи на загальну суму 1.200.673,29 грн., з яких 5% становить 60.033,66 грн.

Проте, з позовної заяви вбачається, що заявлена позивачем сума до стягнення в розмірі 66.550,29 грн. є різницею між вартістю виконаних робіт (1.200.673,29 грн.) та сумою здійснених відповідачем оплат виконаних робіт (1.134.123,00 грн.), а отже не є гарантійним платежем.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено порушення прав позивача з боку відповідача щодо несплати гарантійного платежу в сумі 66.550,29 грн.

Суд вважає позовні вимоги з підстав, які заявлено, необґрунтованими, недоведеними, тому у задоволенні позову по даному предмету спору слід відмовити. Позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав по іншому предмету позову або з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амікс-Сервіс» є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.06.2017.

Суддя В.В.Сівакова