ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа №917/1383/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 05.04.2017р.,

1-го відповідача - ОСОБА_2 на підставі довіреності №46/32 від 17.01.2017р.,

2-го відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод", м. Полтава (вх.№717 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2017р. у справі № 917/1383/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит", м. Київ

до 1) Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод", м. Полтава, 2) Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ", м. Кременчук, Полтавська обл.

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.02.2017р. у справі №917/1383/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Мацко О.С., суддя Ореховська О.О., суддя Паламарчук В.В.) позовні вимоги задоволено; стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" та Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит":

- заборгованість за Кредитним договором №1250-08 від 03.06.2008р. у сумі: 75, 16грн. - строкова заборгованість по кредиту; 44 605 347, 54грн. - строкова заборгованість по відсоткам, 63 718 096, 23грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 4 399 428, 71грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам;

- заборгованість за Кредитним договором №1455v-13 від 01.02.2013р. у сумі: 82, 95грн. строкова заборгованість по кредиту; 5 958 904, 81грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 7 955 931, 00грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 854 570, 56грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що 1-й відповідач отримав від позивача кредитні кошти, проте, у повному обсязі їх не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що заявлений розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач набув права вимоги як до 1-го, так і до 2-го відповідача як поручителя (солідарного боржника) в частині стягнення заборгованості по отриманому ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод" кредиту та процентів за користування кредитом.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів 127 492 436, 96грн. заборгованості є обґрунтованими та правомірними, відповідачами не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням господарського суду Полтавської області від 22.02.2017р. у справі №917/1383/16 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" 103 350, 00грн. витрат по сплаті судового збору; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" 103 350, 00грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 09.02.2017р., Публічне акціонерне товариство "Полтавський автоагрегатний завод" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2017р. у справі №917/1383/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем до позовної заяви не додано обґрунтованого розрахунку заборгованості; у таблицях 2, 7, 12 "Розрахунок заборгованості по сплаті % за користування кредитом згідно умов Договору про відновлювальну кредитну лінію №1250-08 від 03.06.2008р." у графах щодо безпосереднього розрахунку заборгованості всі числові значення позначені символом "х"; апелянт зазначає, що в отриманому ним листі від 01.03.2016р. позивач вказував, що пеня за договором про відновлювальну кредитну лінію №1250-08 від 03.06.2008р. складає 2 181 472, 45грн., отже, вважає неможливим донарахування відсотків на суму боргу по тілу кредиту 75, 00грн. за період з березня 2016 року по серпень 2016 року в сумі 100 000 000, 00грн. Аналогічно, на думку апелянта, у таблицях 1, 2, 5, 6, 9, 10, 14, 18, 21, 22 "Розрахунок заборгованості по сплаті % за користування кредитом згідно умов кредитного договору №1455v-13 від 01.02.2013р." у графах щодо безпосереднього розрахунку заборгованості всі числові значення позначені символом "х"; апелянт зазначає, що в отриманому ним листі від 11.04.2016р. позивач вказував, що заборгованість складає 7 889 416, 68грн. та 238 492, 61грн., отже, вважає неможливим донарахування відсотків на суму боргу по тілу кредиту 82, 75грн. за період з квітня 2016 року по серпень 2016 року в сумі 7 000 000, 00грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2017р. у справі №917/1383/16 прийнято апеляційну скаргу до провадження.

15.03.2017р. до апеляційного господарського суду надійшло клопотання АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (вх.№2801), проведення яких просить доручити Господарському суду м. Києва.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017р. задоволено клопотання АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції; доручено Господарському суду м. Києва забезпечити проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

03.04.2017. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3605), зазначає, що крім розрахунку Банком надано виписку по рахункам апелянта, де обліковується прострочена заборгованість по відсоткам з зазначенням конкретних дат винесення на прострочку; вважає, що жодних доказів того, що Банком у розрахунку зазначено неправдиві відомості, які могли б призвести до неправильного нарахування заявлених до стягнення сум, апелянтом не надано. Просить рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2017р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.04.2017р. у зв'язку з відпусткою судді Шутенко І.А. визначено для розгляду даної справи колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2017р. запропоновано апелянту надати контррозрахунок заборгованості за кредитними договорами, розгляд справи відкладено на 03.05.2017р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.05.2017р. у зв'язку з відпусткою судді Лакізи В.В., визначено для розгляду даної справи колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

У звязку зі зміною складу колегії суддів у даній справі відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення", перебіг передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України строків вирішення спору розпочинається знов.

Колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

03.05.2017р. від 2-го відповідача електронною поштою надійшло клопотання (вх.ел.пошта №767) про проведення розгляду справи без його участі, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 07.06.2017р., що відбулось у режимі відеоконференції, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Крім того, апелянт наполягає на проведенні судової економічної експертизи у даній справі, посилаючись на складність розрахунку заборгованості за кредитними договорами.

Представник позивача (особу встановлено відповідальною особою Господарського суду м. Києва), який зявився до господарського суду м. Києва, проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи, що сторони у справі висловили свої вимоги, доводи і заперечення щодо апеляційної скарги, з урахуванням строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбаченого статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Щодо клопотання апелянта про проведення у справі судової економічної експертизи колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

За змістом статті 101 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, апеляційний господарський суд, яким перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Разом з тим, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012р. №4, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Наполягаючи на клопотанні про проведення у справі судової економічної експертизи, апелянт обгрунтовує його складністю виконання розрахунку за кредитними договорами.

Судова колегія також вважає необґрунтованим такі доводи апелянта щодо необхідності проведення у даній справі судової економічної експертизи, оскільки самі по собі не можуть бути підставами для призначення експертизи складність розрахунку заборгованості, наявність заперечень позичальника стосовно правильності нарахування заборгованості за кредитним договором без подання відповідних доказів та контррозрахунків в обґрунтування своїх посилань, а також необхідність за допомогою спеціальних знань судового експерта усунути розбіжності у визначенні розміру заборгованості.

Крім того, призначення у справі судової експертизи призведе до затягування розгляду даної справи, що не відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

Враховуючи вищевикладені обставини та положення чинного законодавства України, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє апелянту у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи у справі.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.06.2008р. між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", далі Банк) та Відкритим акціонерним товариством "Полтавський автоагрегатний завод" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Полтавський автоагрегатний завод", далі - Позичальник) був укладений договір про відновлювальну кредитну лінію №1250-08 (далі Кредитний договір №1250-08) (т.1 а.с.40-50), відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з встановленим лімітом заборгованості згідно пункту 1.1. договору №1250-08 у розмірі 190 000 000, 00грн., з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 02.06.2010р. (пункт 2.4.).

Згідно пункту 3.1. Кредитного договору № 1250-08, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок: а) 10 процентів річних (у розмірі, зазначеному в пункту 1.1 Кредитного договору №1250-08) за період з дня видачі до строку погашення кредиту зазначеного у пункті 2.4 цього Договору; б) у випадку порушення Позичальником строків погашення згідно графіка (Додаток №1 до даного Договору): 20 процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту до дня фактичного погашення заборгованості за основним боргом, але не більше кінцевого строку погашення кредиту, визначеного пункту 2.4. Договору); в) 20 процентів річних - за період з 03.06.2010 року видачі до дня фактичного погашення заборгованості.

Відповідно до пункту 3.4. Кредитного договору №1250-08, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щоквартально. Позичальник сплачує проценти в строк з 1 по 10 число першого місяця кожного кварталу (січень, квітень, липень, жовтень). В зазначений строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з 1-го по останній календарний день попереднього кварталу.

Як зазначено в пункті 4.1. Кредитного договору №1250-08, Позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти, отримані за даним Договором, на поповнення оборотних коштів, в тому числі закупку основних засобів.

Згідно пункту 7.1. Кредитного договору №1250-08, за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених пунктами 2.4, 2.5, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, 8.3 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Погашення пені на звільняє Позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

До Кредитного договору №1250-08 сторони укладали між собою Додаткові угоди (т.1 а.с.51-214).

Так, Додатковою угодою від 10.07.2008р. (т.1 а.с.51) внесено зміни в пункт 3.4. Кредитного договору №1250-08 і викладено в новій редакції: "нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щоквартально. Позичальник сплачує проценти в строк з 1 по 10 число першого місяця кожного кварталу (січень, квітень, липень, жовтень). В зазначений строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з 1-го по останній календарний день попереднього кварталу. Проценти, нараховані за користування кредитними коштами по 30.06.2008р. включно, сплачуються в строк до 10.10.2008р. включно. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (звітний період, в якому настає строк повернення кредиту) не пізніше строку повернення кредиту, зазначеного у п. 2.4 даного Договору. У разі якщо позичальник скористається своїм правом достроково повернути кредитні кошти, то одночасно з погашенням основної заборгованості (або її частини) позичальник може сплатити банку проценти за весь період користування, нараховані на суму основної заборгованості (частини основної заборгованості, яка погашається) до дати погашення".

Додатковою угодою від 14.07.2008р. (т.1 а.с.52-54) змінено назву Договору та викладено в наступній редакції: "Договір про невідновлювальну кредитну лінію №1250-08 від 03.06.2008 року" та внесено зміни в пункти 1.1, 3.1 Договору і викладено їх в новій редакції:

"пункт 1.1 - Банк надає Позичальнику кредит в сумі 390 000 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти 02 червня 2010 року включно, з оплатою за користування кредитними коштами процентів встановлених в пункті 3.1 цього Договору. Для обліку кредитних коштів, що видаються в рахунок кредитної лінії банк відкриває Позичальнику поточні рахунки: №21 13, МФО 300131; №21 11, МФО 300131".

"пункт 3.1 Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок: а) по кредиту, який обліковується на рахунку №21 13: - 10% річних - за період з дня видачі до терміну погашення кредиту вказаного в пункті 2.4 цього Договору; б) по кредиту, який обліковується на рахунку № 21 11: - 17% річних - за період з дня видачі до терміну погашення кредиту вказаного в пункті 2.4 цього Договору; в) у разі порушення Позичальником строків погашення згідно Графіка зниження ліміту кредитної лінії, встановленому в пункті 2.4 цього Договору: 34% річних від суми своєчасно невиконаного зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом, але не пізніше кінцевого строку погашення кредиту, визначеного в пункті 2.4 Договору"; - 34% річних за період з 03.06.2010 року до дня фактичного погашення заборгованості".

Додатковою угодою від 01.10.2009р. (т.1 а.с.69-70) внесено зміни в пункт 3.1 Договору і викладено в новій редакції: "п. 3.1 - Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок: а) по кредиту, який обліковується на рахунку №21 13: - 10% річних за період з дня видачі до терміну погашення кредиту вказаного в пункті 2.4 цього Договору; б) по кредиту, який обліковується на рахунку №2063 5001 0851 11 - 17% річних за період з дня видачі по 30.09.2009р.; в) у разі порушення Позичальником строків погашення згідно Графіка зниження ліміту кредитної лінії, встановленому в пункті 2.4. цього Договору: 31% річних від суми своєчасно невиконаного зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом, але не пізніше кінцевого строку погашення кредиту, визначеного в пункті 2.4 Договору"; 31% річних за період з 03.06.2010 року до дня фактичного погашення заборгованості".

Згідно Додаткової угоди від 14.01.2010р. (т.1 а.с.75-77), внесено зміни в пункт 2.4 Договору і викладено в новій редакції: "Позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти Банку до 02.12.2012 року включно, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок згідно Графіка погашення кредитної лінії".

Додатковою угодою від 30.07.2010р. (т.1 а.с.85) внесено зміни в пункт 3.1 Договору і викладено в новій редакції: "а) Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок:

- по кредиту, який обліковується на рахунку №21 13: 10% річних за період з дня видачі по 31.07.2010 року включно; 11,25% річних за період з 01.08.2010 року по 09.08.2010 року включно; за період з 10.08.2010 року до дати повернення кредиту, вказаної в пункті 2.4. цього Договору, процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банку 3,5% річних;

- по кредиту, який обліковується на рахунку №21 11: 17% річних за період з дня видачі по 30.09.2009 року включно; 15,5% річних в період з 01.10.2009 року до строку повернення, вказаному в пункті 2.4 цього Договору;

б) у разі порушення Позичальником строків погашення згідно Графіка зниження ліміту кредитної лінії, встановленому в пункті 2.4 цього Договору, процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банку 25% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного Графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;

в) процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банку 25% річних за період з дати вказаної в пункті 2.4 цього Договору до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;

Згідно Додаткової угоди від 01.02.2011 року (т.1 а.с.94-95), внесено зміни в пункт 3.1 Договору і викладено в новій редакції: "а) Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок :

- по кредиту, який обліковується на рахунку №21 13: 10% річних за період з дня видачі по 31.07.2010 року включно; 11,25% річних за період з 01.08.2010 року по 09.08.2010 року включно; за період з 10.08.2010 року по 31.01.2011 року, процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банку 3,5% річних; 9,75% річних за період з 01.02.2011 року до дати повернення, вказаному в пункті 2.4 цього Договору.

- по кредиту, який обліковується на рахунку № 21 11: 17% річних за період з дня видачі по 30.09.2009 року включно; 15,5% річних в період з 01.10.2009 року по 31.10.2010 року включно; за період з 01.11.2010 року по 31.01.2011 року, процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банку 3,5% річних; 10,25% річних за період з 01.02.2011 року до дати повернення, вказаному в пункті 2.4 цього Договору;

б) у разі порушення Позичальником строків погашення згідно Графіка зниження ліміту кредитної лінії, встановленому в пункті 2.4 цього Договору, процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банку 25% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного Графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;

в) процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі Банку 25% річних за

період з дати вказаної в пункті 2.4 цього Договору до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом".

Додатковою угодою від 04.12.2012р. (т.1 а.с.148-149) внесено зміни в пункт 2.4 і викладено в наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти Банку до 03.12.2014 року включно, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок згідно Графіка погашення кредитної лінії";

Відповідно до Додаткової угоди від 20.12.2013р. (т.1 а.с.162-177), змінено назву Договору та викладено в наступній редакції: "Договір про відновлювану кредитну лінію №1250-08 від 03.06.2008 року" та внесено зміни в пункт 1.1, розділу 3 Договору і викладено в новій редакції: "1.1 Банк надає Позичальнику кредит в сумі 413 200 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти 03.12.2014 року включно, з оплатою за користування кредитними коштами процентів встановлених розділом 3 цього Договору".

Додатковою угодою від 15.04.2014р. (т.1 а.с.179-182) внесено зміни в пункт 1.1, розділ 3 Договору і викладено в новій редакції: "1.1 Банк надає Позичальнику кредит в сумі 448 200 000, 00грн., а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти 03.12.2014 року включно, з оплатою за користування кредитними коштами процентів встановлених розділом 3 цього Договору".

Згідно Додаткової угоди від 03.12.2014р. (т.1 а.с.191-196) внесено зміни в пункт 2.4 та викладено його у наступній редакції : "Позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти Банку до 04.12.2017 року включно, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок згідно Графіка погашення кредитної лінії та сплатити проценти за користування кредитними коштами відповідно до розділу 3 цього Договору".

Відповідно до Додаткової угоди від 13.08.2015р. (т.1 а.с.210-211), внесено зміни в пункт 1.1. розділу 3 Договору і викладено в новій редакції: "Банк надає Позичальнику кредит в сумі 3 200 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти 04.12.2017 року включно, з оплатою за користування кредитними коштами процентів встановлених розділом 3 цього Договору".

Додатковою угодою від 01.10.2015р. (т.1 а.с.213-214) внесено зміни в пункт 1.1, розділ 3 Договору і викладено в новій редакції: "Банк надає Позичальнику кредит в сумі 75, 16грн., а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти 04.12.2017 року включно, з оплатою за користування кредитними коштами процентів встановлених розділом З цього Договору".

Згідно матеріалів справи, а саме копій меморіальних ордерів (т.2 а.с.203-208) та банківської виписки по рахунку відповідача (т.2 а.с.122-132), Позичальник отримав від Банку кредитні кошти за Кредитним договором №1250-08, що апелянтом не спростовується.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 05.04.2017р. представник апелянта пояснив, що Позичальник не заперечує проти факту отримання ним кредитних коштів за Кредитним договором №1250-08.

Згідно матеріалів справи, станом на 07.06.2016р. строкова заборгованість по кредиту за Кредитним договором №1250-08 становить 75, 16грн.

Крім того, 01.02.2013 року між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (Банк) та ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод" (Позичальник) був укладений Договір про відновлювальну кредитну лінію №1455v-13 (далі Кредитний договір №1455v-13) (т.1 а.с.215-228), за умовами якого Позичальнику було надано на умовах поворотності, строковості, платності кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з встановленим лімітом заборгованості у розмірі згідно пункту 1.1 Кредитного договору 12 000 000,00 доларів, з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 31.01.2014 року.

Згідно пункту 1.1 Кредитного договору №1455v-13, з урахуванням наступних додаткових угод, для обліку кредитних коштів, що видаються в рахунок кредитної лінії банк відкриває Позичальнику поточні рахунки: №2062.5.010851.001, МФО 300131 в доларах США; №2062.4.010851.002, МФО 300131 в доларах США; №2062.3.010851.003, МФО 300131 в доларах США; №2062.2.010851.004, МФО 300131 в доларах США; №2062.9.010851.007, МФО 300131 в національній валюті України; №2062.8.010851.008, МФО 300131 в національній валюті України; №2062.7.010851.009, МФО 300131 в національній валюті України.

Пунктом 3.1 Кредитного договору №1455v-13 визначено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок: а) 7,8% річних за період з дня видачі до терміну повернення кредиту, вказаного в пункту 1.1 цього Договору; b) у разі порушення Позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком погашення кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, 15,6% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вказаним графіком, за період часу з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом; с) 15,6% річних за період з терміну повернення кредиту, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, вказаних в пунктах 4.5, 6.1 цього Договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до пункту 3.4 Кредитного договору №1455v-13, нарахування та погашення процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник оплачує проценти в строк з 26 числа та не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. У вказаний строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно). Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, які нараховані по 25.03.2015 року включно, в термін до 08.04.2016 року.

Пунктом 4.1 Кредитного договору №1455v-13 визначено, що Позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти, отримані за цим Договором, на поповнення оборотних коштів.

Згідно пункту 7.1 Кредитного договору №1455v-13, за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених пунктами 1.1, 2.5, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, 8.3 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Погашення пені на звільняє Позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

До Кредитного договору №1455v-13 сторони укладали між собою Додаткові угоди про внесення змін та доповнень до останнього.

Так, Додатковою угодою від 30.07.2013р. (т.1 а.с.230-232) внесено зміни, зокрема, в пункт 3.1 та викладено в наступній редакції: "а) Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами, виходячи з наступних процентних ставок: по кредиту в доларах США, який обліковується на рахунку №2062.3.010851.003 13% річних з 30.07.2013 року видачі до терміну повернення кредиту, вказаного в пункті 1.1. цього Договору; по кредиту в доларах США, який обліковується на рахунку №2062.5.010851.001 7,8 % річних - з дня видачі до терміну погашення кредиту вказаного в пункті 1.1 цього Договору; по кредиту в доларах, який обліковується на рахунку № 2062.4.010851.002 - 7,8 % річних з дня видачі до терміну погашення кредиту вказаного в пункті 1.1 цього Договору; b) у разі порушення Позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком погашення кредитної лінії, зазначеного в пункт 1.1. цього Договору 26% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вказаним графіком, за період часу з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом; с) 26 % річних за період з терміну повернення кредиту, зазначеного в пункті 1.1. цього Договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, вказаних в пунктах 4.5, 6.1 цього Договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом ".

Згідно Додаткової угоди від 30.01.2014 року (т.1 а.с.238-241), внесено зміни, зокрема, в пункт 1.1 Договору і викладено його в наступній редакції: "Банк надає Позичальнику кредит в сумі 12 000 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти до 30.01.2015 року включно, з оплатою за користування кредитними коштами процентів встановлених розділом 3 цього Договору".

Додатковою угодою від 07.10.2014р. (т.2 а.с.9) було внесено зміни в пункт 1.1.1 та викладено в наступній редакції: "1.1.1 Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 155 400 000,00 грн. із урахуванням його зменшення згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (Додаток № 8 до цього Договору) зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього Договору".

Відповідно до Додаткової угоди від 14.04.2015р. (т.2 а.с.21-23), було внесено зміни в Графік зниження ліміту кредитної лінії (Додаток № 11 цього Договору), а також пункт 2.5 викладено в новій редакції: "Позичальник зобов'язується повернути всі кредитні кошти Банку в валютах заборгованості за кожним траншем згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (вказаного в пункті 1.1.1 цього Договору) з кінцевим строком погашення до 08.04.2016 року, шляхом перерахунку грошових коштів на відповідні позичкові рахунки. Погашення за кожним траншем здійснюється у тій самій валюті, у якій були надані транші".

Згідно Додаткової угоди від 06.08.2015р. (т.2 а.с.33-34), було внесено зміни, зокрема, в пункт 1.1.1 та викладено в наступній редакції: "Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 155 350 000, 00грн. із урахуванням його зменшення згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (Додаток №13 до цього Договору) зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього Договору".

Додатковою угодою від 13.08.2015р. (т.2 а.с.35-36) було внесено зміни в пункт 1.1.1 та викладено в наступній редакції: "Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 60 350 000, 00грн. із урахуванням його зменшення згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (Додаток № 14 до цього Договору) зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього Договору".

Додатковою угоду від 01.10.2015р. (т.2 а.с.39-40), якою було внесено зміни в пункт 1.1.1 та викладено в наступній редакції: "Надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 82, 95грн. із урахуванням його зменшення згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (Додаток № 15 до цього Договору) зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього Договору".

Згідно матеріалів справи, а саме копій меморіальних ордерів (т.2 а.с.209-230) та банківської виписки по рахунку відповідача (т.2 а.с.144-178), Позичальник отримав від Банку кредитні кошти за Кредитним договором №1455v-13, що апелянтом не спростовується.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 05.04.2017р. представник апелянта пояснив, що Позичальник не заперечує проти факту отримання ним кредитних коштів за Кредитним договором №1455v-13.

Згідно матеріалів справи, станом на 07.06.2016р. строкова заборгованість по кредиту за Кредитним договором №1455v-13 становить 82, 95грн.

З метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язання з повернення кредиту по вищезазначеним Кредитним договорам, 07.08.2015р. між Публічним акціонерним товариством "АвтоКрАЗ" (далі - Поручитель), Позичальником та Банком був укладений Договір поруки № 359 (далі - Договір поруки) (т.2 а.с.41-43), відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати у межах відповідальності, передбаченої пунктом 1.4. цього договору, за своєчасне та повне виконання Боржником (позичальником) зобов'язань за кредитними договорами №1250-08 в розмірі 448 200 000, 00грн. та за Кредитним договором №1455м-13 в розмірі 155 350 000, 00грн. (пункт 1.1. Договору поруки).

Згідно пункту 1.4. Договору поруки, загальний розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором за цим договором складає 559 000 000, 00грн.

Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Кредитними договорами, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні Боржники.

Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж об'ємі, що й Боржник, в тому числі по основному боргу, оплаті щомісячних та/або щоквартальних процентів та підвищених процентів, оплаті комісійних оплат, оплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по поверненню усіх збитків (пункт 2.2 Договору поруки).

Відповідно до пункту 3.1. Договору поруки, у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитними договорами у встановлені Договором строки, Поручитель зобов'язується не пізніше 1-го банківського дня з моменту повідомлення його Кредитором (письмового чи телетрансмісійного) про невиконання Боржником прийнятих на себе зобов'язань погасити Кредитору грошову суму, шляхом її перерахування на рахунок Кредитора будь-яким шляхом, вказаним в Договорах.

Пунктом 5.1. Договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом 3 років з дня настання строку виконання зобовязання за Кредитним договором не предявив вимоги до Поручителя.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (пункт 6.2. Договору поруки).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд, з урахуванням положень статті 101 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Стаття 173 Господарського кодексу України визначає, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1048 визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до приписів статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов укладених між Позичальником та Банком кредитних договорів, кінцевий строк повернення кредитних коштів, виданих позивачем на виконання умов Кредитного договору № 1455-13 (з урахуванням подальших змін та доповнень внесених сторонами у додаткових угодах) настав 08.04.2016р.; кінцевий строк повернення кредитних коштів, виданих позивачем на виконання умов Кредитного договору №1250-08 (з урахуванням подальших змін та доповнень внесених сторонами у додаткових угодах) - 04.12.2017р.

У пункті 6.1 Кредитних договорів (з урахуванням подальших змін та доповнень внесених сторонами у додаткових угодах) сторони узгодили, що Банк має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані проценти за користування кредитом та неустойки, передбачених цим договором, зокрема, у випадку, коли позичальник порушив строки виконання зобов'язання, щодо повернення кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або інші зобов'язання по сплаті грошових коштів, передбачені цим Кредитними договором.

Як зазначає позивач, у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником умов Кредитних договорів щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів по кредиту позивач письмово звертався до відповідачів з вимогами вих.№204210/4903 від 11.04.2016 р. та вих.№3-204210/3129 від 01.03.2016р. (т.2 а.с.44-45) щодо сплати кредитної заборгованості.

Проте, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаними Кредитними договорами (з урахуванням додаткових угод) Позичальник кредитні кошти у повному обсязі не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.

Згідно положень статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 612 цього Кодексу закріплює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Стаття 232 Господарського кодексу України встановлює, що відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 7.1 Кредитних договорів сторони узгодили, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених пп.. 2.4, 2.5, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, 8.3 цими Договорами, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цими Договорами. Погашення пені на звільняє Позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Позивачем до позовної заяви надано розрахунок суми заборгованості Позичальника за Кредитними договорами, відповідно до якого заборгованість Позичальника складає: 127 492 436,96 грн., в тому числі:

- за Кредитним договором №1250-08 від 03.06.2008р.: 75, 16грн. сума строкової заборгованості по кредиту; 44 605 347, 54грн. сума строкової заборгованості по відсоткам, 63 718 096, 23грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 4 399 428, 71грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам;

- за Кредитним договором №1455v-13 від 01.02.2013р.: 82, 95грн. сума строкової заборгованості по кредиту; 238 492, 61дол. США, що складає у гривневому еквіваленті 5 958 904, 81грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам; 7 955 931, 00грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам, 854 570, 56грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам.

Дослідивши надані позивачем в обґрунтування своїх вимог Кредитні договори та додаткові угоди до нього, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитними договорами (у тому числі, дати видачі траншів, встановлені ліміти надання кредитних коштів, строки їх повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами у певні періоди часу, дати та суми фактичного повернення Позичальником суми кредиту, залишок суми заборгованості, на яку нараховуються відсотки, кількість днів прострочення, розмір подвійної ставки НБУ тощо), враховуючи, що заборгованість Позичальника перед Банком у вказаному вище розмірі підтверджується матеріалами справи (у тому числі, банківськими виписками за період, що охоплюється позовними вимогами) та що відповідачем контррозрахунку заборгованості до суду не надано, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок є обґрунтованим і правомірним, а порядок нарахування суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, у тому числі порядок нарахування пені відповідає положенням статті 232 Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та періоду, за який заявлено позивачем стягнення пені та моменту виникнення зобов'язання по сплаті процентів, на які нараховується пеня.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Банку до Позичальника щодо стягнення заборгованості в загальній сумі 127 492 436,96 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта, що позивачем до позовної заяви не додано обґрунтованого розрахунку заборгованості (у таблицях 2, 7, 12 "Розрахунок заборгованості по сплаті % за користування кредитом згідно умов Договору про відновлювальну кредитну лінію №1250-08 від 03.06.2008р." у графах щодо безпосереднього розрахунку заборгованості всі числові значення позначені символом "х"; аналогічно, у таблицях 1, 2, 5, 6, 9, 10, 14, 18, 21, 22 "Розрахунок заборгованості по сплаті % за користування кредитом згідно умов кредитного договору №1455v-13 від 01.02.2013р." у графах щодо безпосереднього розрахунку заборгованості всі числові значення позначені символом "х"), оскільки позначення позивачем числових значень символом "х" не вплинуло не вірність здійсненого ним розрахунку, що судом апеляційної інстанції було перевірено.

Колегія суддів також зазначає, що апелянтом в апеляційній скарзі не наведено жодних обґрунтованих доводів та обставин щодо невірного нарахування Банком розміру заборгованості, зокрема, невірного визначення Банком періоду нарахування процентів, розміру процентної ставки у певний період, дат часткового погашення Позичальником заборгованості тощо.

Крім того, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, вже були предметом розгляду суду першої інстанції та відповідно була надана їм оцінка місцевим господарським судом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, твердження 1-го відповідача про те, що у поданому позивачем розрахунку значна частина колонок позначена знаком "х", а у графі "разом" виведені певні суми, які є підсумком колонок "х", що не дає можливості відслідкувати, як ці суми вираховуються, не відповідає дійсності. Наприклад, пункт 2 розрахунку - "Розрахунок заборгованості по сплаті % за користування кредитом згідно умов Договору про відновлювальну кредитну лінію №1250-08 від 03.06.2008р." містить 13 колонок, з яких 11, 12, 13 дійсно позначена знаком "х", а у графі "Разом" вказані суми. Проте сума, зазначена у колонці 13 "Загальна сума заборгованості по відсоткам" є різницею сум, що зазначені у колонці 7 - "Сума нарахованих % до погашення" та колонці 10 - "Сума фактичного погашення % по кредиту" (176 487,27 - 176 483,30 = 3,97) та в свою чергу складається з "Суми строкової заборгованості по відсоткам" (графа 11) та "Суми простроченої заборгованості по відсоткам" (графа 12) (0,22+3,75 = 3,97).

У свою чергу, інші колонки розрахунку містять відомості про період нарахування процентів та пені, базу для нарахування, кількість днів прострочення, дати фактичного погашення платником відсотків по кредиту та інші вихідні дані, які, як встановлено судом за результатами перевірки поданих позивачем доказів (виписки з рахунків Позичальника, в яких обліковується прострочена заборгованість Позичальника за відсотками з зазначенням конкретних дат винесення на прострочку, меморіальні ордери, додаткові угоди, якими встановлювалися строки нарахування та погашення процентів за користування кредитом та їх ставки) відповідають дійсності. Жодних доказів того, що позивачем подані до суду неправдиві чи неповні відомості стосовно кредитних правовідносин сторін, що призвело б до неправильного нарахування заявлених до стягнення сум, відповідачами не надано.

Нових чи додаткових обставин та доводів апелянтом суду апеляційної інстанції не надано.

В силу положень статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість, як зазначено вище, судом апеляційної інстанції перевірено наданий Банком розрахунок, внаслідок чого суд дійшов висновку щодо його правомірності та обґрунтованості.

Щодо доводів апелянта, що в отриманому ним листі від 01.03.2016р. позивач вказував, що пеня за Кредитним договором №1250-08 складає 2 181 472, 45грн., отже, неможливим є донарахування відсотків на суму боргу по тілу кредиту 75, 00грн. за період з березня 2016 року по серпень 2016 року в сумі 100 000 000, 00грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

У надісланому відповідачам листі від 01.03.2016р. вих.№3-201210/3129 Банком було визначено прострочену заборгованість за Кредитним договором №1250-08 станом на 01.03.2016р., яка склала 11 993 694, 55грн. (прострочені відсотки), в той час як в позові зазначено суму заборгованості 112 722 947, 64грн., яка включає заборгованість по тілу, відсотках, та пені станом на 07.06.2016р. Відповідно сума процентів заявлених у позові збільшена за рахунок збільшення періоду нарахування процентів. Крім того, за умовами додаткових угод, що укладались між сторонами було погоджено зміну строку сплати процентів за користування кредитними коштами. Так, додаткової угодою від 12.05.2016р. (т.1 а.с.202) визначено, що всі проценти нараховані по 30.09.2010р. сплачуються у строк, визначений пунктом 2.4. Кредитного договору №1250-08, а додатковою угодою від 28.08.2015р. (т.1 а.с.212) сторонами було погоджено відстрочку сплати процентів нарахованих по 25.03.2015р.

Сума нарахованих відсотків відповідно збільшилась за рахунок відсотків нарахованих на попередні періоди та відповідно строк сплати яких було відстрочено сторонами шляхом підписання додаткових угод.

Отже, апелянт помилково вважає, що пеня у розмірі 100 000 000, 00грн. була нарахована на суму заборгованості по тілу кредиту 75, 16грн. за період з 01.03.2016р. по 07.06.2016р. за Кредитним договором №1250-08.

Також щодо доводів апелянта, що неможливим є донарахування відсотків на суму боргу по тілу кредиту 82, 75грн. за період з квітня 2016 року по серпень 2016 року в сумі 7 000 000, 00грн. за Кредитним договором №1455v-13, судова колегія зазначає наступне.

Згідно Додаткової угоди від 14.04.2015р. до Кредитного договору №1455v-13 (т.2 а.с.21-23) пункт 2.5. Кредитного договору №1455v-13 було викладено у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути всі кредитні кошти Банку в валютах заборгованості за кожним траншем згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (вказаного в пункті 1.1.1 цього Договору) з кінцевим строком погашення до 08.04.2016 року, шляхом перерахунку грошових коштів на відповідні позичкові рахунки. Погашення за кожним траншем здійснюється у тій самій валюті, у якій були надані транші".

Додатковою угодою від 28.08.2015р. (т.2 а.с.37-38) внесено зміни в пункт 3.4. Кредитного договору №1455v-13 та викладено його у наступній редакції: "Нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти у строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця включно.

Позичальник зобовязується сплатити проценти за користування кредитними коштами, нараховані по 25.03.2015р. включно, в термін до 08.04.2016р. включно.

Позичальник зобовязується сплатити проценти за користування кредитними коштами, нараховані з 26.07.2015р. включно: проценти у розмірі не менше 1 052 366, 84грн.; до 30.09.2015р. включно: залишок процентів, нарахованих з 26.07.2015р. по 25.08.2015р. включно".

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що у листі від 11.04.2016р. вих.№204210/4903 Банком визначено прострочену заборгованість за Кредитним договором №1455v-13 у розмірі 7 889 416, 68грн. та 238 492, 61грн., проте, колегія суддів зазначає, що у вказаному листі Банку сума заборгованості вказана у розмірі 7 889 416, 68грн. та 238 492, 61 доларів США.

У позові Банком визначено суму заборгованості Позичальника станом на 07.06.2016р. Відповідно сума нарахованих процентів у гривні заявлених у позові збільшена за рахунок збільшення періоду нарахування процентів.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта, що в розрахунку Банком в розділі 15 (т.2 а.с.60) неправомірно здійснено нарахування в розмірі 30 590 164, 85грн. строкової заборгованості по відсоткам, 2 025 131, 55грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 83 531, 78грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам згідно умов договору про мультивалютну кредитну лінію №1309м-10 від 09.02.2010р. за період з 03.06.2008р. по 07.06.2016р., який, як вказує апелянт, ніколи між сторонами у справі не укладався.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, зазначення даних номеру та дати договору є технічною опискою, що не впливає на вірність здійсненого розрахунку.

Досліджуючи розрахунок позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду приймає доводи позивача, що зазначення договору про мультивалютну кредитну лінію за №1309м-10 від 09.02.2010р. є технічною опискою, що дійсно не вплинуло на вірність здійснено розрахунку, крім того, в даному розділі 15 розрахунку зазначений вірний рахунок 2063.5.00.10851.11 Позичальника, який вказано і в інших розділах розрахунку за кредитним договором №1250-08 від 03.06.2008р. та кредитному договорі №1250-08 від 03.06.2008р.(з урахуванням додаткових угод).

Згідно матеріалів справи та як зазначено вище, з метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язання з повернення кредиту по вищезазначеним Кредитним договорам, 07.08.2015р. між Публічним акціонерним товариством "АвтоКрАЗ" (далі - Поручитель), Позичальником та Банком був укладений Договір поруки №359 (далі - Договір поруки) (т.2 а.с.41-43), відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати у межах відповідальності, передбаченої пунктом 1.4. цього договору, за своєчасне та повне виконання Боржником (позичальником) зобов'язань за кредитними договорами №1250-08 в розмірі 448 200 000, 00грн. та за Кредитним договором №1455м-13 в розмірі 155 350 000, 00грн. (пункт 1.1. Договору поруки).

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За умовами Договору поруки поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати по зобов'язаннях позичальника (першого відповідача) за Кредитними договорами, строк дії договору з моменту підписання до повного виконання зобов'язань за Кредитними договорами, в забезпечення якого дається порука.

При цьому, за приписами статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку як від усіх солідарних боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, порука за вказаним договором поруки не припинена.

Так, згідно пункту 5.1 договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом 3-х (трьох) років з дня настання строку виконання зобовязання за Кредитним договором не предявив вимогу до поручителя.

В дотримання умов договору поруки Банк звертався до ПАТ "АвтоКраЗ" (відповідача 2) як до поручителя з вимогами вих.№204210/4903 від 11.04.2016р. та вих.№3-204210/3129 від 01.03.2016р., відповідно до яких вимагав від останнього негайної сплати кредитної заборгованості, процентів та пені.

У пункті 3.1 Договору поруки сторони узгодили, що у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитними договорами у встановлені Договором строки, Поручитель зобов'язується не пізніше 1-го банківського дня з моменту повідомлення його Кредитором (письмового чи телетрансмісійного) про невиконання Боржником прийнятих на себе зобов'язань погасити Кредитору грошову суму, шляхом її перерахування на рахунок Кредитора будь-яким шляхом, вказаним в Договорах.

Проте, вимога Банку Поручителем виконана не була.

Доказів припинення Поручителем забезпеченого порукою зобовязання матеріали справи не містять.

Отже, Банк набув права вимоги як до 1-го, так і до 2-го відповідача, як поручителя (солідарного боржника) в частині стягнення з останніх заборгованості по отриманому ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод" кредиту та процентів за користування кредитом.

За таких підстав, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів 127 492 436, 96грн. заборгованості, в тому числі:

- за Кредитним договором №1250-08 від 03.06.2008р.: 75, 16грн. сума строкової заборгованості по кредиту; 44 605 347, 54грн. сума строкової заборгованості по відсоткам, 63 718 096, 23грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 4 399 428, 71грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам;

- за Кредитним договором №1455v-13 від 01.02.2013р.: 82, 95грн. сума строкової заборгованості по кредиту; 238 492, 61дол. США, що складає у гривневому еквіваленті 5 958 904, 81грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам (дол. США); 7 955 931, 00грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам (грн.), 854 570, 56грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам, є обґрунтованими та правомірними, відповідачами не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 09.02.2017р. слід залишити без змін.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, зокрема, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2017р. у справі №917/1383/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12.06.2017 року.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.