ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.05.2017р. № 903/405/17 Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В., розглянувши матеріали позовноъ заяви за вх. № 14368/17 від 23.05.2017р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Нафто-Продукт»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Максима Групп»

про стягнення 180 000 031 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Транс-Нафто-Продукт» звернулося до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з ТОВ «Максима Групп» заборгованості в розмірі 180 000 031 грн. за договором купівлі - продажу № 309 від 30.09.2014р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.05.2017р. справу № 903/405/17 за позовом ТОВ «Транс-Нафто-Продукт» до ТОВ «Максима Групп» про стягнення 180 000 031 грн. заборгованості направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області на підставі ст.ст. 15, 17 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч.2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Порядок сплати судового збору та його розмір передбачені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000 грн.).

Виходячи із встановленої ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставки судового збору, з урахуванням заявленого позивачем до стягнення у даній справі з відповідача розміру заборгованості 180 000 031 грн., позивачем має бути сплачено судовий збір в розмірі 240 000 грн.

Між тим, позивачем на надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Водночас, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі з посиланням на те, що постановою господарського суду Волинської області від 19.10.2016р. по справі № 903/562/16 ТОВ «Транс-Нафто-Продукт» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, що свідчить про те, що останнє перебуває у скрутному фінансовому становищі.

В силу приписів ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. У ст.34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

Витрати пов`язані з оплатою судового збору за подання до суду позову щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії відшкодовуються в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, за приписами ч.6 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитори можуть створювати фонд для відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство.

За таких обставин, порушення відносно позивача справи про банкрутство, так само як і визнання його банкрутом, не свідчить про неможливість сплати судового збору за подання до суду позову та не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

При цьому, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів № 66008796 від 17.08.2016р., витяг з Державного реєстру обтяжень № 503750070 від 23.09.2016р., листи ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 07.11.2016р. № 33-30.2-7245/2-16, Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 07.11.2016р. № 40-303-781, Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016р. № 31/26-1561, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 13.11.2016р. № 09/01/24717, Державної інспекції сільського господарства у Волинській області від 07.12.2016р. № 01-13/1540, Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.09.2016р., КП «Волинське ОБТВ» від 07.09.2016р. № 1168 та виписки по банківському рахунку ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», ПАТ «ПУМБ» з 22.08.2016р. по 31.01.2017р., які надані ТОВ «Транс-Нафто-Продукт» на підтвердження відсутності майна та коштів, не прийняті до уваги господарським судом в якості належних і допустимих доказів, які підтверджують скрутне матеріальне становище підприємства позивача, та, відповідно, неможливість оплати судового збору за подання даного позову, оскільки вказані документи складені за період вересень - грудень 2016р., в той час, коли з даним позовом позивач звернувся у травні 2017р.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтував строк відстрочення сплати судового збору саме до ухвалення рішення по справі, а також не надав доказів, які свідчать про те, що можливість сплати судового збору з'явиться у позивача у такий строк.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі, та, відповідно, про повернення позовної заяви та доданих до неї документів на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, яким передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

В силу вимог ч.3 ст.63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.ст. 63,86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Нафто-Продукт» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Нафто-Продукт» і додані до неї документи повернути без розгляду.

Додаток: позовна заява на 6 арк., з додатком документів на 54 арк. та конвертом.

Суддя Л.В. Ніколаєва