ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р.Справа № 922/1118/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промоснова" (ТОВ НВП "Укроснова") , м. Харків
до Фізичної особи-підпирємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 164764,41 грн.
за участю :

представника позивача - Зубар В.В., за довіреністю від 19.01.2017 року;

відповідача - ОСОБА_1, на підставі паспорту;

представника відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю від 19.01.2017 року;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промоснова" (ТОВ НВП "Укроснова") (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 02-2015 від 02.02.2015 року у розмірі 164 764,41 грн., з яких 100 042, 94 грн. інфляційне збільшення боргу, 53 814,47 грн. неустойка у розмірі 0,1 відсотка від суми орендної плати за кожен день прострочення, 10 907, 00 грн. 3 % річних від простроченої суми. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 24.04.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 18.04.2017 року від відповідача надійшло клопотання (вх. № 12778) з додатками про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаних з нею справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2017 року розгляд справи було відкладено на 15.05.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 11.05.2017 року представник відповідача надав клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. № 15021).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 15.05.2017 року представник позивача надав письмові пояснення по справі (вх. № 15385).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.05.2017 року розгляд справи було відкладено на 29.05.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.05.2017 року представник позивача надав клопотання про витребування доказів (вх. № 17645), а саме позивач просить суд витребувати у нотаріуса Хаславської Каріни Валентинівни наступні оригінали та одночасно копії документів: договір № 02-2015 від 02.02.2015 року з ТОВ НВП "Укроснова" на підставі якого ФОП ОСОБА_1 уклав договори суборенди з ФОП ОСОБА_3 12.12.2016 року індексні номери: 32856345 та 32858777. Нотаріус Хаславська Карина Валентинівна, тел. НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, літ. А-5; Витребувати у Харківського обласного державного нотаріального архіву докази: договір № 02-2015 від 02.02.2015 року; договори індексні номери: 32856345 та 32858777 також можуть зберігатися у Харківському обласному державному нотаріальному архіві за адресою: 61007, м. Харків, вул. 2-ї П`ятирічки, 18, тел. (0572)946934; Витребувати у Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції по виконавчому провадженню ВП № 48573775 від 28.08.2015 року копію Акту державного виконавця від 16.09.2015 року, в якому є підтвердження оренди приміщення ФОП "ОСОБА_1." за адресою: . АДРЕСА_2. Стягувач по цьому ВП Приватне підприємство "Інтелект-Право".

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.05.2017 року представник позивача надав пояснення по справі (вх. № 17648).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.05.2017 року представник відповідача надав клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. № 17705).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.05.2017 року представник відповідача надав клопотання (вх. № 17664) про продовження строку розгляду справи № 922/1118/17 за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.05.2017 року розгляд справи було відкладено на 12.06.2017 року.

В судовому засіданні 12.06.2017 року було оголошено перерву до 13.06.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.06.2017 року представник позивача супровідним листом (вх. № 19479) надав документи для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.06.2017 року представник позивача надав пояснення по справі разом із документами для долучення до матеріалів справи (вх. № 19390).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.06.2017 року представник позивача надав клопотання про витребування доказів (вх. № 19391), в якому просить суд витребувати у ТОВ "Охорона-9" наступні документи: копію договору № 4015/1Г від 01.06.2015 року, копію договору № 02-2015 від 02.02.2015 року; копію Акту прийому-передачі до договору № 02-15 від 02.02.2015 року, копія договору суборенди від 29.05.2017 року.

Суд, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів (вх. № 19391), зазначає наступне.

У відповідності до ст. 4 - 3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Отже виходячи з вимог чинного законодавства при подачі клопотання про витребування доказів сторона має навести обставини, що перешкоджають його наданню особисто та обставини, які може підтвердити цей доказ.

Позивачем не наведено обставин, які можуть підтвердити відповідні документи, крім того, представником позивача було особисто надано до суду вказані в клопотанні документи, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів (вх. № 19153), суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого клопотання, позивач просить суд витребувати у Московського ВДВС ХМУЮ по ВП № 48573775 наступні документи: заяву ОСОБА_1 від 16.09.2015 року, договір оренди нежитлового приміщення № 02-2015 від 02.02.2015 року з додатками, договір № 23/02/ОБЛ від 27.08.2013 року та витребувати у ФОП ОСОБА_1 договір оренди нежитлового приміщення № 02-2015 від 02.02.2015 року з додатками, за яким здійснювались оплати оренди приміщення по АДРЕСА_3.

Як вже було зазначено судом, виходячи з положень ст. 38 ГПК України, при подачі клопотання про витребування доказів сторона має навести обставини, що перешкоджають його наданню особисто та обставини, які може підтвердити цей доказ.

Щодо витребування у Московського ВДВС ХМУЮ по ВП № 48573775 заяву ОСОБА_1 від 16.09.2015 року, договір оренди нежитлового приміщення № 02-2015 від 02.02.2015 року з додатками, договір № 23/02/ОБЛ від 27.08.2013 року, суд зазначає наступне.

По-перше, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 16.09.2015 року.

По-друге, позивачем не наведено обставин, що можуть бути підтверджені наданням договору № 23/02/ОБЛ від 27.08.2013 року.

По-третє, позивачем не наведено підстав, з яких випливає, що ці докази наявні у Московського ВДВС ХМУЮ.

Щодо витребування у відповідача договору оренди нежитлового приміщення № 02-2015 від 02.02.2015 року з додатками, за яким здійснювались оплати оренди приміщення по АДРЕСА_3, суд зазначає, що в судовому засіданні відповідач зазначив про те, що в нього відсутній оригінал зазначеного договору.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Представник позивача в судовому засіданні 13.06.2017 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні 13.06.2017 року проти позовних вимог заперечували, просили суд в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

24.10.2016 відбулась зміна найменування ТОВ НВП "Укроснова" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промоснова", про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідні відомості про державну реєстрацію змін найменування юридичної особи за № 5003802.

02 лютого 2015 року між ТОВ НВП "Укроснова" (надалі - Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №02-2015 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення, загальною площею 445,20 кв.м, розташоване на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_3, літ. "З-3" №№ 1-13,1., а також і нежитлове приміщення загальною площею 407,50 кв.м., розташоване на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 літ. "3-3" №№: 14-32, II. Орендар зобов'язується вносити орендну плату в розмірах і в строки визначені Договором.

За актом приймання - передачі (а.с. 22) позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення, загальною площею 445,20 кв.м, розташоване на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_3, літ. "З-3" №№ 1-13,1., а також і нежитлове приміщення загальною площею 407,50 кв.м., розташоване на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 літ. "3-3" №№: 14-32, II.

Згідно п.2.1. Договору його укладено на термін з 02 лютого 2015 року по 31.08.2018 року включно.

Згідно п.3.3. Договору Орендар зобов'язується вносити орендні платежі у строки встановлені п.4.2. цього договору.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору орендна плата за договором становить 6580,00 грн. за повний календарний місяць. Оплата здійснюється в порядку передоплати не пізніше 1 (першого) числа кожного місяця шляхом перерахування орендної плати в розмірі, визначеному п.4.1. Договору, на розрахунковий рахунок Орендодавця або іншим не заборонених законом способом.

Згідно з п.4.3.Орендна плата починає нараховуватися з моменту підписання Сторонами акта приймання - передачі об'єкта оренди. Орендна плата за неповний місяць сплачується пропорційно кількості днів місяця, протягом яких, Орендар користувався об'єктом оренди.

Відповідно до п.6.3. Договору за прострочення орендарем внесення орендних платежів, встановлених цим договором, орендарю може нараховуватися неустойка в розмірі 0,1 відсотка з суми орендної плати за кожний день прострочення, а у разі неповної оплати щомісячної орендної, за умови, якщо недоплата склала більше половини суми щомісячної орендної плати, зазначена неустойка також може нараховуватися з суми орендної плати.

02.02.2015 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору оренди нежилого приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року та відповідно до п.1 даної Додаткової угоди сторони, домовились про розірвання зазначеного Договору достроково з 03.02.2015 року.

Відповідно до акту приймання - передачі нежитлового приміщення від 03.02.2015 року Орендар передав, а Орендодавець прийняв нежитлові приміщення загальною площею 445,20 кв.м, розташовані на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_3, літ. "З-3" №№ 1-13,1., а також нежитлові приміщення загальною площею 407,50 кв.м., розташоване на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_4 літ. "З-3" №№: 14-32, II, вказаний акт підписаний між сторонами.

У п.5.1. вказаного Договору сторони погодили, що зміна умов Договору, його розірвання і припинення допускається за згодою Сторін.

Згідно п.5.5. Договору, сторони домовились, що всі зміни умов Договору та доповнення до нього оформлюються Сторонами у вигляді додаткових угод, які оформлюються в письмовому вигляді і будуть невід'ємною частиною Договору.

Як зазначає позивач, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором щодо оплати орендних платежів, у зв`язку з чим заборгованість відповідача станом на 01.04.2017 року складає 168185,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди нежитлового приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року, у зв'язку з чим за порушення виконання грошових зобов'язань заявлено до стягнення 164764,41 грн., з яких 53814,47 грн. - неустойки в розмірі 0,1% з суми орендної плати за кожен день прострочення за період оренди з 02.02.2015 по 01.04.2017, 10907,00 грн. - 3% річних та 100042,94 грн. інфляційних втрат.

Заперечення відповідача грунтуються на тому, що договір оренди нежитлового приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року припинив свою дію 03.02.2015 року у зв'язку з тим, що між сторонами було укладено 02.02.2015 року Додаткову угоду № 1 до Договору оренди нежилого приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року та відповідно до п.1 даної Додаткової угоди сторони, домовились про розірвання зазначеного Договору достроково з 03.02.2015 року. Також відповідач зазначає, що спірне приміщення було повернуто відповідно до акту приймання - передачі нежитлового приміщення від 03.02.2015 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З огляду на викладені норми вбачається обов'язок орендаря сплачувати оренду плату за весь час користування об'єктом оренди.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.3, ч.4 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Як вже було зазначено вище, 02.02.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору оренди нежилого приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року та відповідно до п.1 даної додаткової угоди сторони, домовились про розірвання зазначеного Договору достроково з 03.02.2015 року, а відтак зобов'язання відповідача щодо сплати орендної плати припинилося з 03.02.2015 року.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.1, ч.2, ч. 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно посилань позивача на часткову оплату відповідачем орендних платежів, що підтверджується банківською випискою позивача та договір на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи (на які позивач також посилається як на підставу користування відповідачем приміщення), суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданої позивачем виписки, оплату було здійснено відповідачем вже після припинення дії договору та підписання сторонами додаткової угоди щодо дострокового розірвання договору та зворотнього акту приймання-передач приміщення.

В той час як підставою даного позову є стягнення заборгованості саме за договором оренди № 02-2015 від 02.02.2015 року, який як було встановлено судом припинив свою дію з 03.02.2015 року.

Отже і стягнення за вказаний позивачем період має бути поза межами дії договору за фактичне користування орендованим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було подано до суду заяву про зміну підстав позову.

Стосовно доводів позивача про те, що надані до матеріалів справи копії договору оренди нежитлового приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року, Додаткової угоди № 1 від 02.02.2015 року до Договору оренди нежилого приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року та акту приймання - передачі від 03.02.2015 до Договору оренди №02-2015 від 02.02.2015 року не є належними та допустимими доказами суд відхиляє виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Надані до матеріалів справи копії договору оренди нежитлового приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року, Додаткової угоди № 1 від 02.02.2015 року до Договору оренди нежилого приміщення №02-2015 від 02.02.2015 року та акту приймання - передачі від 03.02.2015 до Договору оренди №02-2015 від 02.02.2015 року подані сторонами в належним чином засвідченій копії.

Будь-яких доказів, що свідчили б про фальшивість наданих сторонами документів не надано до суду, а тому суд відхиляє доводи сторін про те, що вказані документи, не є належними та допустимими доказами по справі.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що зобов'язання відповідача щодо сплати орендної плати за вказаним Договором припинилося з 03.02.2015 року, позивачем безпідставно заявлено позовні вимоги про стягнення 53814,47 грн. - неустойки в розмірі 0,1% з суми орендної плати за кожен день прострочення за період оренди з 02.02.2015 року по 31.03.2017 року, 10907,00 грн. - 3% річних, 100042,94 грн. - інфляційних втрат, а тому суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 525, 526, 626, 628, 629, 759, 763, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.06.2017 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/1118/17