ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа № 922/857/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Сіверін В. І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 24.03.17 р.

ОСОБА_2, довіреність № УБП2505/01 від 25.05.17 р.

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № б/н від 25.03.17 р.

ОСОБА_4, довіреність № б/н від 24.02.17 р.

першої третьої особи - ОСОБА_5, довіреність № 73 від 20.01.17 р.

другої та третьої третьої особи не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фермерського господарства "Свам-Агро" (вх.№ 1377Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2017 року у справі № 922/857/17

за позовом ПП "Укрбалпром", с. Яворівське,

до Фермерського господарства "Свам-Агро", смт Золочів,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" філія ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України "Савинський елеватор", смт Савинці

2) ТОВ "Богодухівське ХПП", м. Богодухов,

3) ТОВ "Золочівське хлібоприймальне підприємство", м. Золочів,

про стягнення коштів, розірвання договорів та повернення майна

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року до господарського суду Харківської області звернулось приватне підприємство "Укрбалпром" та просило:

- розірвати договори консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року та № 04102016 від 04.10.2016 року, укладені між ПП "Укрбалпром" та фермерським господарством " СВАМ-АГРО".

- стягнути з фермерського господарства "СВАМ-АГРО" на користь позивача приватного підприємства "Укрбалпром" , грошові кошти в сумі 715 368,50 грн. за частково реалізовану ним продукцію - зерно пшениці в кількості 185,810 тон.

- повернути приватному підприємству "Укрбалпром" 920,717 тон пшениці, яка є власністю позивача та передана відповідачеві за договором консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року , що знаходиться на зберіганні у третіх осіб, а саме : ДП ДАК "Хліб України" "Савинський елеватор" - пшеницю урожаю 2016 року в кількості 914,190 тон, оформлену за складськими квитанціями на імя фермерського господарства "СВАМ-АГРО".

- повернути приватному підприємству "Укрбалпром" - 65,360 тон насіння соняшника, яке є власністю позивача та передане відповідачеві за договором консигнації № 04102016 від 04.10.2016 року й знаходиться на зберіганні в ТОВ" Богодухівське ХПП" оформлене за складськими квитанціями на імя фермерського господарства "СВАМ-АГРО".

Ухвалою господарського суду від 20.03.2017 р. залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" філія ПАТ "Держана продовольча-зернова корпорація України" " Савинський елеватор" ( адреса : 64270, Харківська обл., Балаклійський район, смт. Савинці, вул. Привокзальна, буд. 50 );

- ТОВ" Золочівське хлібоприймальне підприємство" ( 62203, Харківська обл., смт. Золочів, Привокзальна, буд. 1 );

- ТОВ "Богодухівське ХПП" (62203, Харківська обл., м. Богодухів, вул. Привокзальна Слобідка, 69, ).

Предметом позову, який розглядається в межах даної справи є розірвання договорів консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року та № 04102016 від 04.10.2016 року укладених між ПП "Укрбалпром" та ФГ"СВАМ-АГРО", стягнення грошових коштів за реалізований товар та повернення товару, який ще не був реалізований в рамках даних договорів консигнації.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував, що ФГ "СВАМ-АГРО" частково реалізував продукцію за вказаними договорами консигнації, але грошові кошти не перерахував позивачу. Залишок нереалізованої продукції Відповідач переоформив на себе та на даний час така продукція знаходиться на зберіганні на елеваторах ДП ДАК "Хліб України "Савинський елеватор", ТОВ" Богодухівське ХПП" та ТОВ" Золочівське хлібоприймальне підприємство".

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.03.2017 року позовні вимоги задоволені частково.

Розірвано договір консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року укладений між Приватним підприємством "Укрбалпром" та Фермерським господарством "СВАМ-АГРО".

Розірвано договір консигнації № 04102016 від 04.10.2016 року укладений між Приватним підприємством "Укрбалпром" та Фермерським господарством "СВАМ-АГРО".

Стягнуто з Фермерського господарства "СВАМ-АГРО" на користь Приватного підприємства "Укрбалпром" грошові кошти в сумі 715368,50 грн., за частково реалізовану продукцію, зерно пшениці в кількості 185,810 тон.

Повернуто Приватному підприємству "Укрбалпром" 913,618 тон пшениці, яка є власністю Приватного підприємства "Укрбалпром" та передана Фермерському господарству "СВАМ-АГРО" за договором консигнації №16082016 від 16.08.2016 року, що залишилась на зберіганні у третіх осіб, а саме: ПАТ Державна продовольчо-зернова корпорація України" філія ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" Савинський елеватор за складськими квитанціями в кількості 913,618 тон.

Стягнуто з Фермерського господарства "СВАМ-АГРО" на користь Приватного підприємства "Укрбалпром" судовий збір в розмірі 15530,52 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та на невідповідність висновків суду, обставинам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.05.2017 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 р. розгляд справи відкладено на 08.06.2017 р.

Апелянтом 08.06.2017 р. за вх. № 6029 надано письмові пояснення стосовно своєї позиції у справі.

Позивачем 08.06.2017 р. за вх. № 6031 надано додаткові пояснення у справі, в яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судове засідання, призначене на 08.06.2017 р. представники другої та третьої третіх осіб не зявились, причину неявки не повідомили, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) не заявляли.

Враховуючи належне повідомлення третьої особи про час та місце засідання суду, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивача за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи сторони, заслухавши представників учасників процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Між приватним підприємством «Укрбалпром» та фермерським господарством «СВАМ-АГРО» було укладено договори консигнації №16082016 від 16.08.2016 року та №04102016 від 04.10.2016 року.

Відповідно до предмету договору консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року, ПП «Укрбалром» (Консигнант) зобовязується передати товар пшеницю фуражну у кількості 1100 тон, а ФГ «СВАМ-АГРО» (Консигнатор) прийняти вказаний товар на реалізацію і від свого імені за винагороду передбачену умовами вказаного договору реалізувати товар третім особам (покупцям) (п.1.1, 2.1 договору). Товар поставляється насипом на елеватор або ХПП, з яким у Консигнатора укладений договір зберігання, або на склад Консигнатора (п.2.5, 8.1). Консигнант зобовязується своєчасно надавати Консигнатору необхідну бухгалтерську документацію на кожну поставлену партію товару для подальшого його продажу (п.3.2). Товар переданий Консигнатору є власністю Консигнанта до моменту його продажу (п.4.1). Строк дії договору з моменту його підписання та скріплення печатками до 01.08.2017р. (п.10.1) (Т.1 а.с.19-21). Згідно із специфікацією від 19.08.2016р., що є додатком №1 до вказаного договору, поставці підлягає партія товару у кількості 750 т. пшениці фуражної за ціною 3850 грн./тону у загальній вартості 2887500,00грн., в тому числі ПДВ у розмірі 481250,00 грн. Поставка товару здійснюється за рахунок Консигнанта на протязі 7 днів з моменту підписання специфікації на склад Консигнатора, строк консигнації складає 30 днів, строк консигнації розраховується з моменту відвантаження партії товару на склад Консигнатора. Консигнатор зобовязується перерахувати Консигнанту грошові кошти на протязі 3-х банківських днів з дати продажу товару покупцю (Т.1 а.с.22).

Відповідно до предмету договору консигнації № 04102016 від 04.10.2016 року, ПП «Укрбалром» (Консигнант) зобовязується передати товар насіння соняшника у кількості 225 тон, а ФГ «СВАМ-АГРО» (Консигнатор) прийняти вказаний товар на реалізацію і від свого імені за винагороду передбачену умовами вказаного договору реалізувати товар третім особам (покупцям) (п.1.1, 2.1 договору). Товар поставляється насипом на елеватор або ХПП, з яким у Консигнатора укладений договір зберігання, або на склад Консигнатора (п.2.5, 8.1). Консигнант зобовязується своєчасно надавати Консигнатору необхідну бухгалтерську документацію на кожну поставлену партію товару для подальшого його продажу (п.3.2). Товар переданий Консигнатору є власністю Консигнанта до моменту його продажу (п.4.1). Строк дії договору з моменту його підписання та скріплення печатками до 01.08.2017р. (п.10.1) (Т.1 а.с.23-25). Згідно із специфікацією від 04.10.2016р., що є додатком №1 до вказаного договору, поставці підлягає партія товару у кількості 225 т. насіння соняшника за ціною 10100 грн./тону у загальній вартості 1212000,00грн., в тому числі ПДВ у розмірі 202000,00 грн., що складає в еквіваленті 46471,15 доларів США. Поставка товару здійснюється за рахунок Консигнанта на протязі 7 днів з моменту підписання специфікації на склад Консигнатора, строк консигнації складає 90 днів, строк консигнації розраховується з моменту відвантаження партії товару на склад Консигнатора. Консигнатор зобовязується перерахувати Консигнанту грошові кошти з урахуванням розрахунків згідно пункту 5.4 Договору на протязі 3-х банківських днів з дати продажу товару покупцю (Т.1 а.с.26).

Позивачем не були надані акти прийому-передачі товару стосовно насіння соняшника чи видаткові накладні по передачі товару на консигнацію за вказаними договорами, проте наявні інші матеріали справи містять інформацію про таку передачу за договорами.

Стосовно договору консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року та тристоронніх актів прийому-передачі зерна пшениці фуражної (5 та 6 класу) на Савинський елеватор, а саме: акт №311 від 12.10.2016р., акт №212 від 02.09.2016р., акт №213 від 02.09.2016р., акт №310 від 12.10.2016р. (Т.1 а.с.41-44) та складські квитанції № 1762 від 12.10.2016р. (бланк серії АЦ №449861) на зерно в кількості 721847 кг, та №1763 від 12.10.2016р. (бланк серії АЦ №449862) на зерно в кількості 191771 кг підтверджують передачу зерна пшениці фуражної від Позивача Відповідачеві.

Між тим, як вбачається кількість зазначеної продукції в них не співпадає з кількістю, яку позивач просить йому повернути. Крім того, з письмових пояснень філії ПАТ» Державна продовольчо-зернова корпорація України»«Савинський елеватор» та доказів доданих до них, також вбачається, що після обробки та очистки зерна пшениці кількість пшениці фуражної переданої від ПП «Укрбалпром» ФГ «СВАМ-АГРО» склала 913618 кг., тобто 913,618 т., а не 914,190 тон, як на то посилався позивач.

Надані позивачем реєстри накладних на прийняте Савинським елеватором зерно на зберігання (Т.1 а.с.51-75, Т.2 а.с.5-9) та договори з елеватором про зберігання (Т.2 а.с.22-47) підтверджують факт наявності взаємовідносин між позивачем та відповідними елеваторами щодо зберігання спірного зерна.

Такі ж самі реєстри накладних надав і представник третьої особи філії ПАТ» Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Савинський елеватор», крім того представник третьої особи надав витяг з Книги руху зерна щодо пшениці 5 класу за період з 17.09.2016р. по 12.10.2016р., з якого вбачається, що позивачем було передано елеватору на зберігання 17.09.2016р. 46770 кг, 20.09.2016р. - 98400 кг., 21.09.2016р. 145170 кг., а всього за вказаний період 194900 кг. пшениці, після очистки та обробки якої стало 191771 кг. пшениці, яка в подальшому 12.10.2016р. у вказаній кількості була переоформлена Позивачем на відповідача; витяг з Книги руху зерна щодо пшениці 6 класу за період з 07.09.2016р. по 12.10.2016р., з якого вбачається, що позивачем було передано елеватору на зберігання 07.09.2016р. 47410 кг., 08.09.2016р. 47410 кг., 09.09.2016р. 49000 кг., 10.09.2016р. 5223 кг., 11.09.2016р. 12143 кг., 12.09.2016р. 16530 кг., 13.09.2016р.- 10714 кг, 14.09.2016р. 12004 кг., 15.09.2016р. 8661 кг., 16.09.2016р.- 5907 кг., а всього за вказаний період 733347 кг. пшениці, після очистки та обробки якої стало 721847 кг. пшениці, яка в подальшому 12.10.2016р. у вказаній кількості була переоформлена позивачем на відповідача; витяг з Книги руху зерна щодо пшениці 5 класу за період з 15.08.2016р. по 02.09.2016р., з якого вбачається, що позивачем було передано елеватору на зберігання 15.08.2016р. 21360 кг, 20.08.2016р. 24330 кг, 21.08.2016р. 24470 кг., 23.08.2016р.- 23320 кг., 24.08.2016р. 23160 кг, а всього за вказаний період 116556 кг. пшениці, після очистки та обробки якої стало 94095 кг. пшениці, яка в подальшому 02.09.2016р. у вказаній кількості була переоформлена позивачем на відповідача; витяг з Книги руху зерна щодо пшениці 6 класу за період з 13.08.2016р. по 02.09.2016р., з якого вбачається, що позивачем було передано елеватору на зберігання 13.08.2016р. 48540 кг., 14.08.2016р.- 73710 кг, 15.08.2016р. 23600 кг., 17.08.2016р. 20860 кг, 18.08.2016р. 23550 кг, 19.08.2016р. 24590 кг., 22.08.2016р. - 24330 кг., а всього за вказаний період 144480 кг. пшениці, після очистки та обробки якої стало 91715 кг. пшениці, яка в подальшому 02.09.2016р. у вказаній кількості була переоформлена позивачем на відповідача.

При цьому, як вбачається з витягу з Книгу руху зерна щодо пшениці 5 класу за період з 02.09.2016р. по 08.09.2016р., з якого вбачається, що відповідачем було передано елеватору на зберігання переоформлене з ПП «Укрбалпром» 02.09.2016р. 94095 кг., а з ПП «Явірське» - 127636 кг., яке в свою чергу 08.09.2016р. було переоформлено Відповідачем на ПП «Солідарність» 221662 кг., а з витягу з Книгу руху зерна щодо пшениці 5 класу за період з 03.09.2016р. по 27.09.2016р., з якого вбачається, що ПП «Солідарність» було відвантажено з елеватору пшениці 5 класу в період з 19.09.2016р. по 27.09.2016р. загальну кількість товару у розмірі 287506 кг., в тому числі 221662 кг, переданих йому ПП «СВАМ-АГРО».

При цьому, як вбачається з витягу з Книгу руху зерна щодо пшениці 6 класу за період з 02.09.2016р. по 08.09.2016р., з якого вбачається, що Відповідачем було передано елеватору на зберігання переоформлене з ПП «Укрбалпром» 02.09.2016р. 91715 кг., а з ПП «Явірське» - 48068 кг., яке в свою чергу 08.09.2016р. було переоформлено відповідачем на ПП «Солідарність» 139740 кг., а з витягу з Книгу руху зерна щодо пшениці 6 класу за період з 04.09.2016р. по 27.09.2016р., з якого вбачається, що ПП «Солідарність» було відвантажено з елеватору пшениці 6 класу в період з 19.09.2016р. по 27.09.2016р. загальну кількість товару у розмірі 212484 кг., в тому числі 13740 кг, переданих йому ПП «Свам-агро».

Таким чином, відповідач 08.09.2016р. реалізував ПП «Солідарність» товар, переданий йому на консигнацію позивачем, а саме пшеницю 5 та 6 класу 2016р. в кількості 94095 кг. та 91715 кг, а всього 185810 кг (185,810т).

На момент розгляду справи 913,618 тон пшениці обліковуються за відповідачем та зберігається на філії ПАТ «ДПЗКУ» «Савинський елеватор».

Позивач звернувся до відповідача листом вих. №02-1/11/16 від 01.11.2016р., в якому повідомив про відмову від зобовязання за договором консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року в односторонньому порядку, посилаючись на приписи п.9.1 договору та ст.236 ГПК України. Факт отримання відповідачем вказаного листа підтверджується наданими позивачем копіями зворотного рекомендованого повідомлення з відміткою про отримання вказаного листа 08.11.2016р. «Борох» квитанцією про відправлення та описом вкладення до цінного листа. 01.11.2016р. Позивач звернувся до відповідача з аналогічним листом вих.№01-1/11/16, в якому повідомив про відмову від зобовязання за договором консигнації № 04102016 від 04.10.2016 року в односторонньому порядку, посилаючись на аналогічні обставини.

Прийняте оскаржуване рішення, ґрунтуються на приписах ЦК України, а доводи відповідача наведені ним в апеляційній скарзі не віднайшли свого підтвердження та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

В апеляційній скарзі та при наданні пояснень представники відповідача зазначили, що отримання товару у вказаних в актах передання кількості відбулося за правочином, який не є предметом дослідження у даному спорі, а не на підставі договорів консигнації. Так, на думку представників відповідача, зібрані по справі докази підтверджують тільки факт наявності взаємовідносин між позивачем та відповідним елеватором щодо зберігання зерна і є свідченням того, що сторонами було укладено інший правочин, на виконання якого і було передано продукцію.

Крім того, представники відповідача стверджували, що передання зерна до відповідача відбулося без складання жодних первинних документів, що свідчить про те, що зерно передавалося не на виконання договорів консигнації.

Крім того, в судовому засіданні 08.06.2017 р. представники відповідача стверджували, що передання товару відбулося на підставі договору консигнації від 12.10.2016 р., який скасував дію попередніх договорів консигнації відповідно до п. 5.2 договору консигнації від 12.10.16 р. Також, на думку представників відповідача договори консигнації є удаваним правочином і за своїм змістом є договорами купівлі-продажу продукції. На підтвердження зазначеного представники відповідача наводили положення договору, яке передбачає передплату за продукцію.

Колегія суддів вважає такі пояснення суперечливими, оскільки вони частково виключають одне одного.

Однак, суперечливість правової позиції не скасовує обовязку суду надати оцінку всім запереченням, тому дослідивши зібрані по справі докази, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність цих заперечень.

Так, існування іншого правочину, аніж наявний в матеріалах справи договір консигнації від 16.08.2016 р., відповідачем ніяким чином не доведено. З пояснень представників відповідача, зафіксованих аудіо записом, вбачається, що ці докази зберігаються в бухгалтерії відповідача, однак не можуть бути представлені суду.

Наявні у справі докази не містять жодних посилань на існування інших правочинів.

Тому за відсутності доказів колегія суддів не може погодитися із позицією відповідача про існування якогось іншого правочину.

Також, в обґрунтування тези про існування іншого правочину представники відповідача посилалися на те, що згідно положень Закону України «Про зерно ринок зерна в Україні» та вимог Інструкції «Про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах» затверджених Наказом Міністерства аграрної політики № 661 від 13.10.2008 р. переоформлення зерна здійснюється виключно на підставі вказаних галузевих актів, які є за своєю природою спеціальними нормами права і мають пріоритет перед загальними положеннями Цивільного законодавства. На підставі цього, зважаючи на приписи Інструкції «Про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах» відповідач вважає, що заяви, надані Позивачем для переоформлення зерна, є підтвердженням існування інших взаємовідносин між сторонами, які не є предметом судового розгляду і не можуть слугувати доказом виконання позивачем умов договорів консигнації.

Однак колегія суддів зазначає, що такі твердження ніяк не спростовують твердження позивача про те, що товар був переоформлений зберігачем (третьою особою) на підставі заяв, поданих в порядку виконання договору консигнації від 16.08.2016 р.

Переоформлення зерна на ХПП з юридичної точки зору є заміною поклажодавця у договорі зберігання, і така дія не є підтвердженням переходу права власності на зерно.

Складська квитанція не є первинним бухгалтерським документом у розумінні до Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Крім того, видаткових накладних щодо передачі спірного майна від позивача відповідачу матеріали справи не містять, у звязку з чим твердження відповідача щодо переходу права власності на підставі складських квитанцій є довільним тлумаченням норм закону.

За приписами ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до п.4.1. обох спірних договорів консигнації товар, переданий Консигнатору, є власністю Консигнанта до моменту його продажі покупцю.

Що повністю узгоджується із приписами ст.1018 ЦК України.

Тож, як вбачається, право власності на вказаний спірний товар не перейшло до відповідача, а специфіка оформлення внутрішніх документів елеватором не може свідчити про набуття відповідачем такого права власності.

Згідно із ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Суду відповідачем не надано доказів укладення між сторонами правочинів, які могли б спричинити перехід права власності на вказаний товар.

В частині заперечень відповідача про те, що попередня оплата свідчить про перехід права власності, колегія зазначає, що договір консигнації (різновид комісійного договору) є оплатним, в силу чого отримання оплати або попередньої оплати за договором консигнації не суперечить закону.

Інші положення договорів консигнації, які наявні в матеріалах справи, не містять у собі відомостей, які би дозволяли казати про те, що вони є договорами купівлі-продажу.

Окрім того, позивач заперечує факт існування будь-яких інших правовідносин і як наслідок укладання на їх виконання документів первинного обліку.

Відповідно до пояснень представника позивача наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме документи первинного обліку є належним і допустимим підтвердженням виконання саме договорів консигнації укладених між сторонами судового розгляду.

Так, позивач пояснив, що укладені між позивачем та відповідачем договори за своєю правовою природою є договорами комісії, а твердження про те, що це договори купівлі-продажу є хибними.

Виходячи зі змісту ст.32 ГПК України, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об'єктивної істини. Це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об'єктами судового дослідження.

Статтею 4-2 ГПК України зазначено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно частин першої та третьої ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких умов колегія суддів, керуючись ст. 33 ГПК України, констатує недоведеність твердження про існування іншого, окрім консигнації, правочину. При цьому колегія суддів приймає до уваги той факт, що докази існування іншого правочину не були надані ані суду першої інстанції, ані на стадії апеляційного перегляду.

Щодо твердження представників відповідачів про те, що передання товару відбулося на підставі договору консигнації від 12.10.16 р., який є удаваним правочином і представляє по суті договір купівлі-продажу, колегія суддів зазначає, що цей аргумент не тільки суперечить попередньому запереченню, але і не ґрунтується на встановлених судом обставинах спору.

Так, перші акти переоформлення зерна датовані 02.09.16 р., тобто задовго до тієї дати, якою датований договір консигнації від 12.10.2016 р., що з очевидністю свідчить про те, що зерно не могло передаватися на підставі останнього договору.

Більше того, колегія суддів висловлює сумнів в укладанні та існуванні договору консигнації від 12.10.2016 р. Так, представник позивача послідовно на протязі вирішення спору судами обох інстанції заявляв про те, що такого договору ніколи сторонами не укладалось та про те, що даний договір був підроблений шляхом використання останнього листа договору від 16.08.2016 р., де містяться відбитки печатки. Також представник позивача наполягав на наданні обох договорів одночасно для огляду їх в судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що одночасно договори в оригіналах жодного разу відповідачем суду не надавалися, ніяких доказів існування обєктивних перешкод в наданні цих документів у справі не міститься. Представники відповідача зазначали, що договори вилучені органом слідства в межах кримінального провадження, однак жодних доказів цього (протокол вилучення, обшуку тощо) суду не надали.

Тому, колегія суддів вважає, що вказані заперечення відповідача не ґрунтуються на законі та встановлених судом обставинах справи.

Окремо судова колегія відзначає твердження відповідача, що спірне майно за договорами комісії не було передано позивачем відповідачу, оскільки між сторонами не складалися первинні бухгалтерські документи.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні договори за своєю правовою природою є договорами комісії. Відмінністю договору комісії та договорів купівлі продажу і поставки є те, що за договорами комісії право власності на майно не переходить до комітента, у звязку з чим первинна документація щодо передачі товару не складається.

Щодо заперечень відповідача про розірвання спірних договорів консигнації, то вони спростовуються матеріалами справи, а саме листами позивача від 01.11.2016 про відмову від зобовязання в односторонньому порядку.

Також з матеріалів справи вбачається, що специфікаціями до договору консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року та до договору № 041102016 від 04.10.2016 року сторони передбачили, що строк консигнації складає 30 днів. Строк консигнації обчислюється з моменту відвантаження партії товару на склад Консигнатору.

Крім того, виходячи з аналізу ст. 1025 ЦК України, суд зазначає, що консигнант має право в будь який час відмовитись від договору консигнації.

Враховуючи норми ст.1025 ЦК України, якою передбачено право консигнанта на відмову від договору та приймаючи до уваги те, що строк консигнації складає 30 днів, та строк виконання зобовязання за договорами вже сплинув, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про розірвання договорів консигнації № 16082016 від 16.08.2016 року та № 04102016 від 04.10.2016 року, які укладені між позивачем та відповідачем.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів в сумі 715368,50 грн., колегія суддів зазначає.

Як вже було зазначено вище, 08.09.2016 року відповідач продав пшеницю 5 та 6 класу 2016 р. в кількості 94095кг. та 91715 кг., а всього 185810 кг. (185,810 тон) пшениці, яку йому за договорами консигнації передав позивач.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що відповідач реалізував частину майна - пшеницю 5 та 6 класу 2016р. в кількості 185,810 т, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовна вимога позивача про стягнення боргу у розмірі 715368 грн. обґрунтована і підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимогу позивача про повернення майна, судова колегія зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до вищезазначених договорів консигнації та тристоронніх актів прийому-передачі зерна пшениці фуражної (5 та 6 класу) на Савинський елеватор, а саме: акт №311 від 12.10.2016р., акт №212 від 02.09.2016р., акт №213 від 02.09.2016р., акт №310 від 12.10.2016р. (Т.1 а.с.41-44) та складські квитанції № 1762 від 12.10.2016р. (бланк серії АЦ №449861) на зерно в кількості 721847 кг, та №1763 від 12.10.2016р. (бланк серії АЦ №449862) на зерно в кількості 191771 кг підтверджують передачу зерна пшениці фуражної від позивача відповідачеві.

Такі ж самі реєстри накладних надав і представник третьої особи філії ПАТ» Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Савинський елеватор».

Таким чином, відповідач отримав від позивача 913,618 тон, що знаходилась на зберіганні у філії ПАТ «ДПЗКУ» «Савинський елеватор» .

Згідно з Порядком продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2007 р. №1409, договори консигнації - операції з реалізації товарів, відповідно до яких одна сторона (консигнатор) зобов'язується за дорученням другої сторони (консигнанта) продати протягом визначеного часу (строку дії угоди консигнації) за обумовлену винагороду з консигнаційного складу від свого імені товари, які належать консигнанту;

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач своїми діями щодо відмови у поверненні майна позивачу фактично позбавляє останнього права вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном.

Оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства саме Комітент є власником переданого товару і відповідно має право вимагати його повернення.

Судова колегія відзначає, що таке положення ЦК України погоджується з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», а саме статтею 10 цього закону.

Так, ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» наводить перелік заходів примусового виконання рішення суду, які можуть бути застосовні в ході виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судового рішення. Зважаючи на те, що виконавче провадження передбачає собою сукупність дій визначених спеціалізованим законом, які вчиняються відповідними органами та особами, у межах їх повноважень.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку проте, що повернення товару зерна за договорами консигнації в розумінні положень п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню, шляхом вилучення у боржника (відповідача) і передачі стягувачу (позивачу) предметів зазначених в рішенні суду.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі зясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у звязку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фермерського господарства "Свам-Агро" на рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2017 року у справі № 922/857/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2017 року у справі № 922/857/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.