ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2017 р.Справа № 916/817/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Українська транспортно-експедиторська компанія

про стягнення 3 186 000,00 грн.

Суддя Петренко Н.Д.

при секретарі Воровіній Т.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 28.12.2016р.;

від відповідача: не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Суть спору: позивач по справі - товариство з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд- звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Українська транспортно-експедиторська компанія про стягнення заборгованості 3 186 000,00 грн. за договором № 75/07-13 від 09.07.2013.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.04.2017р. було порушено провадження по справі №916/817/17 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 31.05.2017р. строк розгляду справи продовжувався на пятнадцять днів в порядку ст. 69 ГПК України.

До повноважень господарських судів не віднесено зясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Особи, які беруть участь у справі вважаються належним чином повідомленими про час, місце та дату її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві (викладена правова позиція міститься в Інформаційних листах ВГСУ від 02 червня 2006 року № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14 серпня 2007 року №01-8/675 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 13 серпня 2008 року № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" (пункт 19).

Згідно розяснень, викладених у п. 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/530 від 10 грудня 2009 року відмітка про відправку процесуального документа про призначення судового засідання у справі, зроблена відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, на першому примірнику цього документу є підтвердженням повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання у справі.

Оскільки належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання о справі відповідач в судове засідання не зявився, про причини свого не зявлення суд не повідомив, правом на відзив на позов не скористався, праву розглянуто в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в матеріалах справи документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

09.07.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю Українська транспортно-експедиторська компанія (Експедитор) та товариства з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд (Клієнт) був укладений договір транспортного експедирування №75/07-13, за умовами якого Експедитор від свого імені, але за рахунок Клієнта зобовязується надавати послуги з організації перевезень вантажів залізничним транспортом у відповідальності з погодженими сторонами цього договору заявками Клієнта, а Клієнт зобовязується прийняти і сплатити надані Експедитором послуг і виплатити йому винагороду в порядку та на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Заявка Клієнта оформлюється в письмовій формі, та після її підписання уповноваженими представниками сторін є невідємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що експедитор зобовязаний за дорученнями (заявками) Клієнта організувати перевезення вантажів останнього залізничним транспортом, надати Клієнтові інші транспортно-експедиторські послуги, як самостійно так і шляхом укладання відповідних договорів із залізницями і підприємствами-операторами рухомого складу, діючи при цьому від свого імені та в інтересах Клієнта.

Експедитор зобовязаний у порядку передбаченому розділом 4 договору, здійснювати з Експедитором розрахунки (виплачувати винагороду, відшкодовувати витрати).

За фактом виконання доручення Клієнта (надання послуг) сторони складають та підписують Акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), які є невідємною частиною договору (п.2.7 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки між сторонами за даним договором виконуються в безготівковій формі в національній валюті України гривні.

Відповідно до п. 3.3. договору оплата клієнтом вартості перевезень вантажів і інших транспортних послуг, організованих Експедитором, здійснюється на умовах 100% передоплати на підставі рахунку-фактури Експедитора, наданого за два банківських дні до початку перевезення вантажів. Сторони погодили, що рахунки передані за допомогою засобів факсимільного звязку підлягають оплаті та мають силу оригіналу до моменту отримання Клієнтом оригіналів всіх документів у відповідності до умов договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (п.7.4 договору). Договір діє до 30.04.2014р. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання перейнятих на себе ( у тому числі гарантованих) за даним договором.

Позивач вказує, що протягом 2013-2015 рр. (до 31.12.2015 р. включно на рахунок відповідача перерахував 147 950 554,12 грн. При цьому, загальна вартість послуг, наданих відповідачем за цей період, склала 144 307 238,24 грн. Таким чином, станом на 01.01.2016 р. в розпорядженні відповідача залишилось 3 643 315,88 грн. в якості попередньої оплати.

04.01.2016р. сторонами на виконання умов договору було узгоджено заявку на надання відповідачем послуг, в якій сторони визначили строк виконання зобовязання: січень-лютий 2016 р., та кількість вагонів, подача яких мала бути забезпечена відповідачем: 1634 вагона. Вартість послуг, що були замовлені на січень-лютий 2016 року, була зазначена в рахунках відповідача № 446 від 24.12.2015 р., № 31 від 28.01.2016, № 36 від 04.02.2016, згідно яких позивач у січні-лютому 2016 року перерахував на поточний, рахунок відповідача попередню оплату на загальну суму 12 594 109,95 грн.

Згідно актів виконаних робіт за січень-лютий 2016р. відповідачем було надано позивачеві експедиторські послуги на виконання заявки від 04.01.2016р. тільки частково, у кількості 869 вагонів. Таким чином, невиконаними залишилися зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю Українська транспортно-експедиторська компанія з надання транспортно - експедиторських послуг по забезпеченню перевезення вантажів позивача залізничним транспортом у кількості 765 вагонів.

За посиланнями позивача, з урахуванням попередньої оплати, що знаходилась у розпорядженні відповідача станом на 01.01.2016 р. у розмірі 3 643 315,88 грн., та здійснених сторонами операцій у січні-лютому 2016р., а саме перерахування товариства з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд попередньої оплати на загальну суму 12 594 109,95 грн. та надання відповідачем послуг загальною вартістю 12 992 019,10 грн., у розпорядженні відповідача станом на 21.02.2016р. знаходилась попередня оплата у розмірі 3 245 406,73 грн. Жодних послуг після 21.02.2016 р. відповідачем не надавалось.

15.06.2016 та 10.11.2016 позивач направив на адресу відповідача вимоги, згідно яких просив повернути залишок попередньої оплати.

Проте, відповідач залишок попередньої оплати повернув частково в сумі 59 406,73 грн., в звязку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 3 186 000,00 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права, при цьому в обґрунтування позовних вимог посилається на положення ст.ст. 509, 174, 193, 525, 226, 530, 610, 611 934 ЦК України

Дослідивши матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною цієї статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю Українська транспортно-експедиторська компанія (Експедитор) та товариства з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд (Клієнт) був укладений договір транспортного експедирування №75/07-13, за умовами якого Експедитор від свого імені, але за рахунок Клієнта зобовязується надавати послуги з організації перевезень вантажів залізничним транспортом у відповідальності з погодженими сторонами цього договору заявками Клієнта, а Клієнт зобовязується прийняти і сплатити надані Експедитором послуг і виплатити йому винагороду в порядку та на умовах цього договору.

Судом встановлено, що з урахуванням попередньої оплати, що знаходилась у розпорядженні відповідача станом на 01.01.2016 р. у розмірі 3 643 315,88 грн., та здійснених сторонами операцій у січні-лютому 2016р., а саме перерахування товариства з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд попередньої оплати на загальну суму 12 594 109,95 грн. та надання відповідачем послуг загальною вартістю 12 992 019,10 грн., у розпорядженні відповідача станом на 21.02.2016р. знаходилась попередня оплата у розмірі 3 245 406,73 грн.

В подальшому відповідачем було повернуто позивачу 59 406,73грн. залишок неповернутої попередньої оплати складав 3 186 000грн.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Українська транспортно-експедиторська компанія вартості неповернутої попередньої оплати в розмірі 3 186 000грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів належного виконання умов Договору до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд - задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Українська транспортно-експедиторська компанія (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140а, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Зерно-агротрейд (04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 38/44, ) суму неповернутої попередньої оплати в розмірі 3 186 000 (три мільйони сто вісімдесят шість тисяч) грн. та судовий витрати в розмірі 47 790 ( сорок сім тисяч сімсот девяносто) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19 червня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко