ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р.Справа № 923/1326/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран (на підставі розпорядження керівника апарату суду від 13.06.2017 року №496 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.06.2017 року б/н)

при секретарі судового засідання: І.В. Іванові

за участю представників сторін:

від відповідача 1 ОСОБА_1

Представники позивача та відповідача 2 в судове засідання не зявились, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

на рішення господарського суду Херсонської області від 03.05.2017 року

у справі № 923/1326/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до відповідачів:

1.Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації;

2.Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області

про стягнення 4931,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 4931,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані п. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації, п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, ст. ст. 87, 89, 97, 102 Бюджетного кодексу України, п.п. 2, 3, 5, 6, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року.

Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації у відзиві на позов зазначило про його необґрунтованість та безпідставність.

Ухвалою суду першої інстанції від 16.03.2017 року залучено до участі у справі в якості іншого відповідача - Державну казначейську службу України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області.

Остання в запереченнях на позов просила у його задоволенні відмовити.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 03.05.2017 року (суддя Соловйов К.В.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 15.05.2017 року, в задоволенні позову відмовлено, з мотивів його недоведеності.

Не погодившись з рішенням суду, позивач 23.05.2017 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 року (головуючий суддя Туренко В.Б., судді Поліщук Л.В., Таран С.В.) апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.06.2017 року, за клопотанням Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації, розгляд апеляційної скарги призначено в режимі відеоконференції.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року дану справу прийнято в іншому складі колегії суддів, а саме: головуючого судді Туренко В.Б., суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

У відзиві на апеляційну скаргу, Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації просило залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області не надходив.

Заслухавши представника відповідача 1, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 3, 4 Положення про Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 19.12.2016 року №541 Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, розпорядженнями голови Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області, а також цим положенням. Основними засадами Управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на відповідній території у сфері соціального захисту населення.

ПАТ Укртелеком є публічним акціонерним товариством, має цивільні права та обов'язки, здійснює свою діяльність лише відповідно до законодавства України, свого статуту та внутрішніх актів.

ПАТ Укртелеком є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про телекомунікації, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації, п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Встановлені законами пільги з оплати послуг звязку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово- комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу від 22.10.1993 року № 3551-XII, Законом України Про жертви нацистських переслідувань від 23.03.2000 року № 1584-ІІІ, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист від 24.03.1998 року № 203/98-ВР та Законом України Про охорону дитинства від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ встановлені пільги з оплати за послуги звязку для категорій осіб, визначених цими законами.

Означені норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Звертаючись з даним позовом, Херсонська філія ПАТ «Укртелеком» зазначила, що в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року надавала послуги пільговим категоріям абонентів, які проживають на території смт. Велика Олександрівка Херсонської області, у звязку з чим у Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації утворилась заборгованість перед ПАТ Укртелеком в особі Херсонської філії ПАТ Укртелеком у розмірі 4931,22 грн., яка підлягає відшкодуванню відповідно до вимог чинного законодавства України.

Сума заборгованості, за розрахунком позивача, підтверджується щомісячними звітами щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за вищевказаний період) а.с. 10-22 т.1.

В матеріалах справи наявний акт звіряння розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача 1 станом на 01.01.2016 року становить 4931,22 грн. Означений акт Управлінням соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації не підписаний (а.с. 126 т.1).

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позову, Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації зазначило, що станом на 01.01.2016 року відсутня заборгованість перед позивачем за здійснення відповідних компенсацій 2015 року, всі бюджетні призначення на 2015 рік втратили свою чинність після закінчення бюджетного періоду - календарного 2015 року, а саме 31.12.2015 року. Невикористані станом на 31.12.2015 року грошові кошти згідно бюджетних призначень на 2015 рік повернуто до Державного бюджету. Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачена компенсація у 2016 році оплати за користування громадянами пільгових категорій послугами зв'язку (телекомунікаційними послугами) за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Відповідач 1 не підписував наданий позивачем акт звіряння розрахунків станом на 01.02.2016 року за надання послуг зв'язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій, за яким вказано про наявність у відповідача 1 заборгованості в розмірі 4931,22 грн. по сплаті позивачу відповідних компенсацій за грудень 2015 року. Крім того, Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації вказало про надання позивачем відповідачу 1 розрахунку видатків позивача на відшкодування витрат останнього на надання послуг громадянам пільгових категорій за грудень 2015 року (за формою "2-пільга") з порушенням строку, який встановлений підприємствам - надавачам послуг пільговим категоріям громадян для надання розрахунку щодо вартості послуг наданих цим громадянам згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117, а саме - до 25-го числа місяця наступного за розрахунковим. Також, позивач не надав відповідачу 1 розрахунку видатків позивача на надання послуг громадянам пільгових категорій на суму 1211,57 грн. за липень 2015 року, який включений позивачем до форми "2-пільга" за липень 2015 року, та акту звіряння відповідних розрахунків за липень 2015 року між сторонами.

За твердженням Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, відсутні підстави для задоволення позовних вимог через відсутність у відповідача 1 заборгованості перед позивачем за 2015 рік по сплаті відповідних компенсацій станом на 01.01.2016 року. Крім того, згідно чинного законодавства України відповідач 2 не має повноважень на здійснення на власний розсуд розпорядження коштами Державного бюджету (на здійснення виплат за рахунок цих коштів, зокрема, на компенсацію витрат підприємств за надання послуг по абонентах пільгових категорій), а здійснює лише стягнення грошових коштів з рахунків розпорядників бюджетних коштів в межах бюджетних асигнувань на певні виплати, що передбачені на відповідний бюджетний період.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог повністю, місцевий господарський суд виходив з того, що Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено видатки на фінансування пільг з послуг звязку за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на слідуюче.

Згідно ст. 87, ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України.

За приписами п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 89, ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

За змістом п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціальною захисту населення е керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

В силу п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

У відповідності до п. 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Згідно п. 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

В даному випадку, головним розпорядником коштів у межах своїх повноважень на території смт. Велика Олександрівка Херсонської області є Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації.

Отже, останнє є виконавчим органом міської ради, до компетенції якого відноситься обовязки щодо прийняття від підприємств, установ, організацій, що надають житлові-комунальні послуги та послуги звязку окремим категоріям громадян, розрахунків на компенсації та на відшкодування витрат за надані пільги, звірки з їх інформацією, що міститься в реєстрі, та обовязки щодо здійснення їх компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином виконуються обов'язки, щодо надання пільговим категоріям громадян, які проживають на території смт. Велика Олександрівка Херсонської області телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року у розмірі 4931,22 грн. відповідачем-1 відшкодовані не були.

У відповідності до ч. 3 ст. 19 Бюджетного кодексу України учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов'язками з управління бюджетними коштами).

ПАТ Укртелеком не є учасником бюджетного процесу і правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Тобто, чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

У відповідності до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно п. 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 року № 01-06/374/2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446, від 15.05.2012 року у справі №3-28гс12.

Отже, Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 року №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів). Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За таких обставин, посилання як відповідачів, так й суду першої інстанції на те, що Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено видатки на фінансування пільг з послуг звязку за рахунок субвенцій з державного бюджету не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вищенаведеним приписам чинного законодавства.

Вищевикладене не було враховано судом першої інстанції, що призвело до прийняття неправильного рішення, яке підлягає скасуванню, а позов та апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір за позовом та за апеляційний перегляд відшкодовується позивачу за рахунок відповідача 1.

Керуючись ст. ст. 99, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 03.05.2017 року у справі №923/1326/16 скасувати, позов задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" заборгованість в сумі 4931,22 грн.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 1378,00 грн. судового збору за позовом та 1515,80 грн. за апеляційний перегляд.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідні накази.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 19.06.2017 року

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран