ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017р. Справа № 917/498/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", юридична адреса: вул. Матросова, 10, м. Заводське, Лохвицький район, Полтавська область, 37240; адреса для листування: вул. Т. Шевченка, 55, с. Сватки, Гадяцький район, Полтавська область, 37312

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька, 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 1 647 960,04 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники в судовому засіданні 13.06.2017р.:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 185 від 30.09.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 03.01.2017р.).

Представники після перерви, в судовому засіданні 14.06.2017р.:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 185 від 30.09.2016р.);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 13.06.2017р. до 11 год. 00 хв. 14.06.2017р.

Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" (далі - позивач/ ПрАТ "Райз Максимко") звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (далі - відповідач/ ТОВ "Гадячсир") про стягнення 1647960,04 грн. заборгованості за поставлений товар. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.04.2017р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 25.04.2017р.

25.04.2017р. суд відклав розгляд справи на 18.05.2017р. та за клопотанням позивача витребував у відповідача оригінали спеціалізованих товарних накладних на перевезення молока, а також видаткових накладних.

18.05.2017р. від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів для надання можливості підготувати відзив на позов.

Суд задовольнив вказане клопотання відповідача та ухвалою від 18.05.2017р. продовжив строк вирішення спору на 15 днів і відклав розгляд справи на 13.06.2017р.

13.06.2017р. від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що борг майже в повному обсязі було погашено ще до порушення провадження у даній справі.

В судовому засіданні 13.06.2017р. суд оголосив перерву до 11 год. 00 хв. 14.06.2017р. для надання можливості позивачу ознайомитися з відзивом на позов та для виконання відповідачем вимог ухвали суду від 25.04.2017р.

Від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи по справі (вх. № 6401). В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на суттєві розбіжності в розрахунках сторін за сумою заборгованості та на великий обсяг документів, що підтверджують поставки товару та його оплату.

Позивач заперечує проти призначення судової експертизи по справі, вважає клопотання відповідача безпідставним та спрямованим на умисне затягування судового процесу.

Суд у судовому засіданні 14.06.2017р. відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі мотивуючи це наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

В даному випадку перевірка правильності розрахунку заборгованості не потребує спеціальних знань та може бути проведена судом. Отже, відсутні підстави для призначення судової економічної експертизи та для зупинення провадження у справі.

Представник позивача в судових засіданнях позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.06.2017р. позов заперечував, посилаючись на погашення ТОВ "Гадячсир" заборгованості за поставлений йому по договору товар.

В судовому засіданні 14.06.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.07.2016р. між ПрАТ «Райз-Максимко» (постачальник) та ТОВ «Гадячсир» (покупець) було укладено договір поставки № 197-Р (далі - договір).

Згідно пункту 1.1. договору, у порядку та на умовах визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставляти покупцю молочну сировину (молоко коров'яче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню) (далі молоко), відповідно до усного та/або письмового (в тому числі отриманого за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем) замовлення покупця, а покупець приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим договором.

Пунктом 1.2. договору, передбачено, що кількість молока зазначається у товарно-транспортній накладній Ф1-ТН (далі - ТТН) та спеціалізованій товарній накладній на перевезення молока за формою № 1 ТН (МС), затвердженою наказом Міністерства аграрної політики України № 457 від 01.12.2015р. (далі - товарна накладна), ціна - у протоколах погодження цін (додаток № 1), які погоджуються сторонами у порядку, передбаченому даним договором, є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 1.3. договору постачальник зобов'язаний поставляти молоко, на умовах: п. 1.3.1. EXW - склад постачальника, що знаходиться за адресою: с. Погожа Криниця, с. Біловод. Молоко за даним договором може поставлятися покупцю партіями. Партія молока за даним договором є молоко в кількості вказаній у ТТН та товарній накладній.

Пунктом 1.3.2. договору передбачено, що передача постачальником передплаченої покупцем партії молока/молока проводиться протягом 1 (одного) календарного дня з моменту здійснення покупцем 100% попередньої оплати (за умови надання покупцем автоцистерни для завантаження молока).

Пунктом 4.5. договору, сторони погодили, що молоко вважається прийнятим належним чином і уповноваженою на це особою, якщо у ТТН та товарній накладній проставлений підпис покупця/уповноваженої особи покупця, печатка або штамп покупця (при наявності та необхідності).

Згідно п. 5.2. договору покупець проводить 100% попередню оплату замовленого молока/партії молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури.

Відповідно до пункту 5.6. договору сторони погодили, що умови здійснення 100% оплати замовленого покупцем молока/партії молока, яке поставлятиметься постачальником покупцю у вихідні/святкові дні, відрізнятиметься від умов, зазначених в п. 5.2. даного договору. Покупець проводить 100% оплату такого молока/партії молока на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури не пізніше робочого (банківського) дня, що передує вихідному/святковому дню, в який здійснюватиметься поставка.

Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання умов договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. він поставив, а відповідач прийняв молоко, що підтверджується приймальними квитанціями за формою № 3-ПК (МС):

- № 1 від 31.07.2016р. (за період з 01.07.2016р. до 31.07.2016р.) на суму 1650078,90 грн.;

- № 27 від 31.08.2016р. (за період з 01.08.2016р. до 31.08.2016р.) на суму 1719882,01 грн.;

- № 25 від 30.09.2016р. (за період з 01.09.2016р. до 30.09.2016р.) на суму 626451,79 грн.,

які відповідно до умов п. 4.4. договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. виписані ТОВ "Гадячсир" на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вказаних приймальних квитанцій (т. 1, а.с. 16-18).

Однак в порушення умов п. 3.2.5. договору відповідач не повернув позивачу належним чином оформлених спеціалізованих товарних накладних на перевезення молока за формою № 1 ТН (МС) за вищезазначений період та не повернуто підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою відповідача примірників видаткових накладних за період з 01.08.2016р. по 30.09.2016р., а саме, видаткових накладних:

- № 370 від 10.08.2016р. на суму 543390,02 грн.;

- № 388 від 20.08.2016р. на суму 560635,41 грн.;

- № 428 від 31.08.2016р. на суму 615856,58 грн.;

- № 439 від 10.09.2016р. на суму 559537,55 грн.;

- № 460 від 11.09.2016р. на суму 66914,24 грн.

Направлення відповідачу вказаних видаткових накладних, а також рахунків на оплату за вказаними видатковими накладними підтверджується наданими позивачем копіями опису вкладення та фіскального чеку пошти від 21.02.2017р. (т. 1, а.с. 22).

За клопотанням позивача суд витребував від відповідача оригінали вищевказаних видаткових накладних, а також оригінали спеціалізованих товарних накладних на перевезення молока за формою № 1 ТН (МС) за період з 01.08.2016р. по 30.09.2016р. за приймальними квитанціями № 27 від 31.08.2016р. та № 25 від 30.09.2016р..

Відповідач оригінали видаткових накладних та спеціалізованих товарних накладних не надав, про причини ненадання не повідомив.

Позивач вказує, що на момент подання позовної заяви і на даний час загальна сума дебіторської заборгованості ТОВ «Гадячсир» перед ПрАТ «Райз-Максимко» по договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. за поставлену молочну сировину становить 1 647 960,04 грн., а саме:

- за приймальною квитанцією № 27 від 31.08.2016р. 1 021 508,25 грн.;

- за приймальною квитанцією № 25 від 30.09.2016р. 626 451,79 грн.

В зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача 1 647 960,04 грн.

Відповідач у відзиві стверджує, що борг по договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. за поставлену молочну сировину майже в повному обсязі було погашено ним ще до порушення провадження у даній справі. На підтвердження цього відповідачем були надані копії платіжних доручень на загальну суму 2 346 329,00 грн. за період з 15.08.2016р. по 27.12.2016р. (т. 2, а.с. 137-206).

Ухвалою від 03.04.2017р. суд зобов'язав позивача надати обгрунтований розрахунок стягуваної за позовом суми із зазначенням поставок, оплат відповідача, строків виникнення прострочення зобов'язання, з посиланням на відповідні докази.

На виконання ухвали суду 03.04.2017р. позивач надав письмові пояснення (вх. № 5495), у яких повідомив, що господарські відносини між сторонами розпочалися з моменту укладення 30.01.2015р. між ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Гадячсир» договору поставки № 197-Р від 30.01.2015р.

У звязку із систематичним порушенням ТОВ «Гадячсир» умов договору поставки № 197-Р від 30.01.2015р., господарським судом Полтавської області (суддя по справі ОСОБА_3В.) 08.02.2016р. було порушено провадження у справі № 917/129/16 за позовом ПрАТ «Райз-Максимко» до ТОВ «Гадячсир» про стягнення 3 688 063,88 грн. (в тому числі штрафні санкції).

Відповідно до рішення господарського суду Полтавської області від 08.11.2016р. у справі № 917/129/16 судом встановлено, що на виконання умов договору поставки № 197-Р від 30.01.2015р. позивачем за період з 01.02.2015р. по 31.12.2015р. було поставлено, а відповідачем отримано молоко на загальну суму 18 148 860,40 грн.

22.06.2016р. відповідач сплатив суму основного боргу по справі № 917/129/16, що підтверджується заявою керівника ТОВ «Гадячсир» вих. № 439/1-4 від 15.09.2016р. (т. 2, а.с. 88-89), яка адресована судді Погрібній С.В. для долучення до матеріалів справи № 917/129/16. У вказаній заяві відповідач повідомляє суду про повну сплату суми боргу згідно предмету позову по справі № 917/129/16.

В звязку з цим, на момент прийняття рішення у справі № 917/129/16, судом розглядалося тільки питання стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також вирішувалося питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до резолютивної частини рішення місцевого господарського суду, позов задоволено частково, зменшено належний до стягнення розмір пені на 50 %. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Позивач зазначає, що остаточно заборгованість з основної суми боргу була погашена відповідачем платіжним дорученням № 7084 від 22.06.2016р. на суму 55 000,00 грн. Залишок від оплати за вказаним платіжним дорученням становив кошти в сумі 6 597,85 грн. та був зарахований позивачем в рахунок погашення заборгованості, яка не входила до періоду який включався до позовних вимог у справі № 917/129/16.

Крім цього, позивач у поясненнях вказує, що з моменту відновлення поставок ПрАТ «Райз-Максимко» поставило, а ТОВ «Гадячсир» прийняло молока коров'ячого незбираного на загальну суму - 7 809 011,89 грн., що підтверджується приймальними квитанціями:

- № 27 від 30.04.2016р. на суму 447 762,63 грн.;

- № 30 від 31.05.2016р. на суму 1 702 852,90 грн.;

- № 26 від 30.06.2016р. на суму 1 661 983,66 грн.,

- № 1 від 31.07.2016р. на суму 1 650 078,90 грн.;

- № 27 від 31.08.2016р. на суму 1 719 882,01 грн.;

- № 25 від 30.09.2016р. на суму 626 451,79 грн.

Відповідач частково розрахувався за відновленими поставками сплативши починаючи з 22.06.2016р. по 27.12.2016р. включно, кошти в загальній сумі - 6 161 051,85 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- № 7084 від 22.06.2016 року залишок від оплати за платіжним дорученням - 6 597,85 грн., № 7188 від 23.06.2016 року на суму - 84 925,00 грн., № 7282 від 24.06.2016 року на суму - 109 153,00 грн., № 7454 від 29.06.2016 року на суму - 84 399,00 грн., № 7789 від 05.07.2016 року на суму - 53 879,00 грн., № 7882 від 06.07.2016 року на суму - 73 143,00 грн., № 8007 від 08.07.2016 року на суму - 173 460,00 грн., № 8131 від 12.07.2016 року на суму - 166 950,00 грн., № 8221 від 13.07.2016 року на суму - 18 214,00 грн., № 8309 від 14.07.2016 року на суму - 77 713,00 грн., № 8386 від 15.07.2016 року на суму - 94 137,00 грн., № 8471 від 18.07.2016 року на суму - 136 777,00 грн., № 8614 від 20.07.2016 року на суму - 81 268,00 грн., № 8686 від 21.07.2016 року на суму - 74 305,00 грн., № 8795 від 22.07.2016 року на суму - 106 927,00 грн., № 8886 від 25.07.2016 року на суму - 48 550,00 грн., № 9118 від 28.07.2016 року на суму - 95 238,00 грн., № 9349 від 01.08.2016 року на суму -72 360,00 грн., № 9440 від 02.08.2016 року на суму - 99 721,00 грн., № 9549 від 03.08.2016року на суму - 98 707,00 грн., № 9646 від 04.08.2016року на суму - 93 750,00 грн., № 127 від 05.08.2016року на суму - 54 215,00 грн., № 9757 від 08.08.2016року на суму - 92 215,00 грн., № 10076 від 12.08.2016року на суму - 88 656,00 грн., № 157 від 15.08.2016року на суму - 67 887,00 грн., № 235 від 16.08.2016року на суму - 93 602,00 грн., № 371 від 18.08.2016року на суму - 47 297,00 грн., № 623 від 22.08.2016року на суму - 83 467,00 грн., № 10245 від 23.08.2016року на суму - 138 857,00 грн., № 10306 від 25.08.2016року на суму - 139 754,00 грн., № 10387 від 26.08.2016року на суму - 111 047,00 грн., № 10522 від 29.08.2016року на суму - 121 549,00 грн., № 10654 від 30.08.2016року на суму - 111 004,00 грн., № 10755 від 31.08.2016року на суму - 83 655,00 грн., № 10848 від 01.09.2016року на суму - 62 423,00 грн., № 10928 від 02.09.2016року на суму - 158 151,00 грн., № 11019 від 05.09.2016року на суму - 71 585,00 грн., № 11120 від 06.09.2016року на суму - 100 800,00 грн., № 11233 від 07.09.2016року на суму - 114 383,00 грн., № 11311 від 08.09.2016року на суму - 113 968,00 грн., № 11407 від 09.09.2016року на суму - 114 556,00 грн., № 11497 від 12.09.2016року на суму - 71 615,00 грн., № 11572 від 13.09.2016року на суму - 66 002,00 грн., № 536 від 14.09.2016року на суму - 50 831,00 грн., № 605 від 15.09.2016року на суму - 87 794,00 грн., № 687 від 16.09.2016року на суму - 115 567,00 грн., № 11710 від 19.09.2016року на суму - 23 837,00 грн., № 11822 від 20.09.2016року на суму - 39 226,00 грн., № 11882 від 21.09.2016року на суму - 28 899,00 грн., № 11993 від 22.09.2016року на суму - 27 606,00 грн., № 12082 від 23.09.2016року на суму - 60 379,00 грн., № 12195 від 26.09.2016року на суму - 22 906,00 грн., № 12283 від 27.09.2016року на суму - 21 438,00 грн., № 12374 від 28.09.2016року на суму - 20 359,00 грн., № 12479 від 29.09.2016року на суму - 19 329,00 грн., № 12628 від 30.09.2016року на суму - 38 939,00 грн., № 12733 від 03.10.2016року на суму - 15 969,00 грн., № 12833 від 04.10.2016року на суму - 13 619,00 грн., № 12929 від 05.10.2016року на суму - 13 057,00 грн., № 13033 від 06.10.2016року на суму - 11 321,00 грн., № 13138 від 07.10.2016року на суму - 25 839,00 грн., № 13163 від 10.10.2016року на суму - 10 344,00 грн., № 13250 від 11.10.2016року на суму - 9 893,00 грн., № 13348 від 12.10.2016року на суму - 9 436,00 грн., № 13507 від 13.10.2016року на суму - 26 097,00 грн., № 13560 від 17.10.2016року на суму - 5 647,00 грн., № 3345 від 18.10.2016року на суму - 7 272,00 грн., № 3373 від 19.10.2016року на суму - 4 237,00 грн., № 13891 від 20.10.2016року на суму - 7 238,00 грн., № 13989 від 21.10.2016року на суму - 8 403,00 грн., № 14077 від 25.10.2016року на суму - 5 792,00 грн., № 14151 від 25.10.2016року на суму - 5 693,00 грн., № 14246 від 26.10.2016року на суму - 5 143,00 грн., № 14350 від 27.10.2016року на суму - 4 760,00 грн., № 14495 від 28.10.2016року на суму - 8 475,00 грн., № 14559 від 31.10.2016року на суму - 4 808,00 грн., № 14694 від 01.11.2016року на суму - 3 611,00 грн., № 14796 від 02.11.2016року на суму - 2 800,00 грн., № 14886 від 03.11.2016року на суму - 3 197,00 грн., № 14992 від 04.11.2016року на суму - 4 283,00 грн., № 15092 від 07.11.2016року на суму - 2 653,00 грн., № 15146 від 09.11.2016року на суму - 2 416,00 грн., № 15238 від 10.11.2016року на суму - 2 356,00 грн., № 15320 від 10.11.2016року на суму - 2 086,00 грн., № 15426 від 11.11.2016року на суму - 4 529,00 грн., № 15503 від 14.11.2016року на суму - 1 507,00 грн., № 15594 від 15.11.2016року на суму - 1 185,00 грн., № 15683 від 16.11.2016року на суму - 985,00 грн., № 15749 від 17.11.2016року на суму - 952,00 грн., № 3560 від 18.11.2016року на суму - 794,00 грн., № 3621 від 22.11.2016року на суму - 2 963,00 грн., № 16020 від 23.11.2016року на суму - 944,00 грн., № 16192 від 24.11.2016року на суму - 1 317,00 грн., № 3678 від 25.11.2016року на суму - 794,00 грн., № 3812 від 30.11.2016року на суму - 2 356,00 грн., № 3873 від 01.12.2016року на суму - 888,00 грн., № 3882 від 02.12.2016року на суму - 351,00 грн., № 3920 від 05.12.2016року на суму - 599,00 грн., № 3952 від 06.12.2016року на суму - 471,00 грн., № 3999 від 07.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 4033 від 08.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 4077 від 09.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 4122 від 12.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 4192 від 14.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 4221 від 14.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 17163 від 15.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 17228 від 19.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 17295 від 20.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 150 від 21.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 166 від 22.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 17377 від 23.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 17420 від 26.12.2016року на суму - 100 000,00 грн., № 228 від 27.12.2016 року на суму - 100 000,00 грн.

Тобто, різниця між вартістю поставленого молока та сумою оплат за прийняте молоко становить суму 1 647 960,04 грн., яку позивач просить стягнути в позові.

Суд дослідив надані позивачем докази та встановив, що за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року включно позивач поставив а відповідач прийняв молоко коров'яче незбиране на загальну суму - 7 809 011,89 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями приймальних квитанцій (т. 1, а.с. 165-170).

При цьому, відсутність належним чином оформлених видаткових накладних та спеціалізованих товарних накладних не є підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів у зв'язку з господарською операцією мав місце. Тому, суд досліджує всі наявні докази, що можуть свідчити про здійснення позивачем поставки товару, в їх сукупності.

Так, на підтвердження факту отримання відповідачем товару позивачем надані копії приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини № 27 від 30.04.2016р. на суму 447 762,63 грн., № 30 від 31.05.2016р. на суму 1 702 852,90 грн., № 26 від 30.06.2016р. на суму 1 661 983,66 грн., № 1 від 31.07.2016р. на суму 1 650 078,90 грн., № 27 від 31.08.2016р. на суму 1 719 882,01 грн., № 25 від 30.09.2016р. на суму 626 451,79 грн. (Форма № 3-ПК (МС).

Згідно п. 4.4. договору не пізніше 3-го числа місяця наступного за звітним покупцем на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини, виписується приймальна квитанція за формою № 3-ПК (МС), в якій вказується кількість та вартість молочної сировини та інші реквізити, передбачені законодавством.

Відповідач не заперечує проти кількості та вартості сировини, вказаної у вищевказаних приймальних квитанціях.

Отже, наявність виписаних відповідачем приймальних квитанцій № 27 від 30.04.2016р., № 30 від 31.05.2016р., № 26 від 30.06.2016р., № 1 від 31.07.2016р., № 27 від 31.08.2016р., № 25 від 30.09.2016р. на закупівлю молочної сировини є належним та допустимим доказом поставки сировини на суму 7 809 011,89 грн.

Згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами підтверджується поставка товару відповідачу за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року на загальну суму 7 809 011,89 грн.

При цьому, згідно умов п. 8.1. договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р., даний договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2016р., а в частині розрахунків за поставлене молоко до моменту остаточного розрахунку.

В зв'язку з цим суд прийшов до висновку, що в межах строку дії вказаного договору поставки (з 12.07.2016р.) було здійснено поставку молока згідно трьох приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини, а саме: № 1 від 31.07.2016р., № 27 від 31.08.2016р., № 25 від 30.09.2016р. на загальну суму 3 996 412,70 грн.

Поставка молока згідно приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини № 27 від 30.04.2016р., № 30 від 31.05.2016р. та № 26 від 30.06.2016р. на загальну суму 3 812 599,19 грн. здійснювалася позивачем та приймалася відповідачем до укладення сторонами договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р.

При дослідженні наданих сторонами доказів оплати судом встановлено наступне.

У наданих позивачем копіях вищевказаних платіжних доручень за період з 22.06.2016р. по 04.08.2016р. (включно) на загальну суму 1 850 173,85 грн. відповідачем вказано призначення платежу: "плата за молоко зг. рахунків". Тобто вказані платіжні доручення не містять конкретного призначення платежу і були правомірно зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості в хронологічному порядку згідно приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини № 27 від 30.04.2016р. та № 30 від 31.05.2016р.

Всі інші надані позивачем копії платіжних доручень за період з 05.08.2016р. по 27.12.2016р. на загальну суму 4 310 878,00 грн. містять призначення платежу "плата за молоко зг. Договору 197-Р" та "плата за молоко зг. договору 197-Р від 12.07.2016р.".

Відповідачем надано копію листа № 6 від 10.01.2017р., адресованого позивачу, про уточнення призначення платежів, згідно якого відповідач уточнив призначення платежів у платіжних дорученнях за період з серпня по грудень 2016 року та просив вважати вірним наступне призначення платежів: "Оплата за молоко згідно договору № 197-Р від 12.07.2016р." (т. 2, а.с. 207-211). На підтвердження направлення вказаного листа позивачу відповідачем надано копію опису вкладення у цінний лист від 10.01.2017р.

Наданий опис вкладення без касового чеку, (квитанції) не може бути прийнятий судом в якості доказу надсилання позивачу вказаного листа, оскільки він підтверджує лише вміст поштового відправлення, а факт прийняття для пересилання поштового відправлення відділенням звязку посвідчується розрахунковим документом, що підтверджує надання даної послуги (касовий чек, квитанція, тощо).

Згідно Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг і підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку.

Таким чином, відповідачем не надано належних доказів надсилання позивачу листа про уточнення призначення платежів.

Судом встановлено, що на момент здійснення відповідачем платежів в період з 05.08.2016р. по 27.12.2016р. між сторонами діяв лише один договір за № 197-Р і, як підтвердив відповідач, заборгованість відповідача по попередньому договору поставки № 197-Р від 30.01.2015р. була остаточно погашена платіжним дорученням № 7084 від 22.06.2016р. на суму 55 000,00 грн.

Таким чином, оплати здійснені відповідачем згідно платіжних доручень за період з 05.08.2016р. по 27.12.2016р. на загальну суму 4 310 878,00 грн. позивач повинен був зараховувати в рахунок оплати товару, отриманого відповідачем по договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р.

Як зазначено вище, в межах строку дії договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. позивачем було здійснено поставку молока згідно приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини № 1 від 31.07.2016р., № 27 від 31.08.2016р. та № 25 від 30.09.2016р. на загальну суму 3 996 412,70 грн.

Оскільки відповідачем по договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. за молоко було сплачено 4 310 878,00 грн., то заборгованість по вказаному договору у ТОВ "Гадячсир" відсутня.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двосторонніми.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачем не оплачено отримане від позивача молоко поставлене згідно приймальних квитанцій № 30 від 31.05.2016р. та № 26 від 30.06.2016р. на загальну суму 1647960,04 грн.

Проте позивачем у позові заявлялася вимога щодо стягнення з ТОВ «Гадячсир» на користь ПрАТ «Райз-Максимко» заборгованості за поставлену молочну сировину по договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. в розмірі 1 647 960,04 грн., а саме:

- за приймальною квитанцією № 27 від 31.08.2016р. 1 021 508,25 грн.;

- за приймальною квитанцією № 25 від 30.09.2016р. 626 451,79 грн.

Оскільки на момент подання позову до суду (згідно поштового штампу на конверті дата надіслання позовної заяви до суду - 28.03.2017р.) заборгованість по договору поставки № 197-Р від 12.07.2016р. була відсутня, вимога позивача про стягнення заборгованості саме по цьому договору є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Відмовити в позові повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.06.2017р..

Суддя О.С. Семчук