ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.06.2017 Справа № 908/1230/17

Суддя Боєва Олена Сергіївна, розглянувши

заяву Обєднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52, тел. , )

до особи, щодо якої необхідно вжити запобіжні заходи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЖК-Запоріжжя» (69008, м.Запоріжжя, Південне шосе, 72, тел., 286-64-37 (03), факс (23)

про вжиття запобіжних заходів

За участю представників сторін:

від ОСОК «Господар» (заявник) ОСОБА_1, довіреність № 3 від 15.06.2017р.;

від ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» ОСОБА_2, довіреність № 303-2017 від 16.06.2017р.; ОСОБА_3, довіреність № 302-2017 від 16.06.2017р.;

ВСТАНОВИВ:

14.06.2017 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява Обєднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар», м.Дніпро, про вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 2-1 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено розподіл, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1230/17 та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2017 р., заяву передано на розгляд судді Боєвій О.СМ.

Відповідно до ст.43-4 Господарського процесуального кодексу України заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.06.2017 р. заява призначена до розгляду в судовому засіданні 16.06.2017 р., заінтересованих осіб повідомлено шляхом передачі телефонограми та факсограми.

Заява обґрунтована наступними обставинами. В порушення укладеного сторонами договору постачання № 177/2016 від 07.10.2016 р. ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» з 16.04.2017р. майже припинило здійснювати розрахунки за поставлений товар, що підтверджується виписками з особового рахунку. ОСОК «Господар» намагалося узгодити умови погашення заборгованості. Так, 19.05.2017р. та 25.05.2017 р. на адресу ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» направлено претензії про сплату заборгованості., проте останнє ігнорує обґрунтовані вимоги щодо сплати боргу за поставлений товар, у звязку з чим заявник змушений звернутися до суду для захисту своїх інтересів та поновлення порушених прав. Станом на 12.06.2017р. сума заборгованості становить 1999727,14 грн. Постачання за договором припинені з 01.06.2017 р. ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» в травні 2017 року змінило власника, і саме після цієї події ситуація з розрахунками між сторонами стала критичною, платежі за поставлений товар припинилися взагалі. Отже, є вагомі підстави вважати, що ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» буде і надалі ухилятися від сплати заборгованості за договором, оскільки будь-які переговори з приводу врегулювання спору виявилися безрезультатними, а наміри щодо затягування судового процесу та уникнення сплати заборгованості є очевидними. Заявник вважає, що існує загроза, що невжиття запобіжних заходів зробить неможливим виконання рішення господарського суду. На підставі викладеного заявник просить суд вжити запобіжні заходи шляхом накладення арешту на все майно, що належить ТОВ «ПЖК-Запоріжжя», заборони на його відчуження будь-яким способом та вчинення будь-яких юридичних дій щодо цього майна, накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» в сумі 1 999 727,14 грн.

ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» надано письмовий відзив на вищезазначену заяву, вважає її необґрунтованою з огляду на наступне. Договір постачання №177/2016 підписаний сторонами з протоколом розбіжностей від 07.10.2016 р. Так, згідно з п.5.4 договору у разі ненадання постачальником всіх документів, зазначених в п.3.6 договору, покупець має право затримати оплату товару на строк до отримання всього обумовленого пакету документів. В такому разі штрафні санкції до покупця не застосовуються. Таким чином, обовязок щодо сплати заявленої суми відсутній. Крім того, в претензії від 26.05.2017р. постачальником встановлений кінцевий строк погашення заборгованості 15.06.2017р., при цьому заява про вжиття запобіжних заходів складена ним 12.06.2017р. Вказане свідчить про спробу штучного утруднення господарської діяльності ТОВ «ПЖК-Запоріжжя». Запобіжні заходи, які просить вжити заявник, є неспіврозмірними та можуть призвести до припинення господарської діяльності підприємства. Основним активом підприємства ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» є більш ніж 7000 голів худоби, і у випадку застосування запобіжних заходів у заявленому обсязі, неминуче потягнене її загибель через неможливість закупівлі корму. Крім того, в статті 43-2 ГПК України визначено імперативний вичерпний перелік видів запобіжних заходів, такого виду як «заборона вчиняти юридичні дії» та «заборона відчуження» не передбачено. Заявник не наводить жодних обставин, які б підтверджували обґрунтованість його побоювань щодо існування реальної загрози його правам при поданні позову без застосування запобіжних заходів.

Розглянувши заяву про вжиття запобіжних заходів, заслухавши представників, суд вважає її такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.43-1, ч.3 ст.43-3 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову. Заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом пяти днів з дня винесення ухвали про вжиття запобіжних заходів. Після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як забезпечення позову.

Згідно з ст.43-2 ГПК України запобіжні заходи включають:

1) витребування доказів;

2) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав;

3) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і, знаходиться в неї або в інших осіб.

Перелік встановлених статтею 43-2 ГПК України видів запобіжних заходів є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Вищезазначеним переліком не передбачено таких запобіжних заходів як накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках. Необґрунтованим також є виділення заявником окремо таких заходів як заборона на відчуження майна та вчинення юридичних дій щодо цього майна, адже заборона вчинення таких дій по суті є наслідком накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів від 20.04.2007 р. № 01-8/251, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у ст.43-1 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 43-4 ПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову. Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Запобіжні заходи це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та запобігання порушенню права з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії і надають додаткову гарантію. У разі наявності достатніх підстав для задоволення відповідних заяв, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, арешт може бути накладено в межах розміру позовних вимог та можливих судових витрат. Заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до предявлення позову.

Отже, вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози, обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтованих доказів для вжиття таких заходів та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову), не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

Обґрунтовуючи заяву ОСОК «Господар» вказує, що ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» з 16.04.2017р. майже припинило здійснювати розрахунки за поставлений товар. В травні 2017 року ситуація з розрахунками між сторонами стала критичною, платежі за поставлений товар припинилися взагалі. На адресу ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» направлено дві претензії про сплату заборгованості, проте останнє ігнорує обґрунтовані вимоги. Станом на 12.06.2017р. сума заборгованості становить 1999727,14 грн. Постачання за договором припинені з 01.06.2017 р. В підтвердження зазначених обставин, заявник додав до заяви виписки по особовим рахункам з 01.04.2017р. по 30.04.2017р. та з 01.05.2017 р. по 31.05.2017 р. Проте, із вказаних виписок вбачається, що на рахунок ОСОК «Господар» від ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» систематично надходять грошові кошти з призначенням платежу «за молоко по договору № 177/2016 від 07.10.2016 р. Так, зокрема, в період з 18.04.2017 р. по 27.04.2017р. поступили оплати за договором на загальну суму 800 000 грн. В травні 05, 11, 16 та 30 числа, за зазначеним договором перераховано грошові кошти в розмірі 750 000 грн. Отже, з боку ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» надходили часткові оплати за договором, в тому числі і в травні 2017 р.

Враховуючи вищевикладене, наведені заявником обставини щодо вчинення ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» на даний час дій, які становлять реальну загрозу порушенню прав ОСОК «Господар», що потребують термінового вжиття запобіжних заходів до предявлення позову, не знайшли свого підтвердження та основані лише на припущеннях. У задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43-1, 43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Обєднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» про вжиття запобіжних заходів відмовити.

Суддя О.С.Боєва