ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 922/1237/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "АНТАР 2", с. Червоне, Первомайського району
до Фермерського господарства "Ваткін", с. Черкаські Тишки
про стягнення 166431,05 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. від 03.04.2017 року

відповідача -ОСОБА_2, дов. від 25.04.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення 92550,60 грн. основного боргу, 67171,45 грн. індексу інфляції та 6709,00 грн. 3% річних за договором про надання послуг № 4/10 від 06 жовтня 2014 року.

Представник позивача у судовому засіданні 07 червня 2017 року та у наданому клопотанні просить суд долучити до матеріалів справи додаткові докази, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи додаткові докази.

Представник позивача у судовому засіданні 07 червня 2017 року та у наданих письмових пояснення підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 07 червня 2017 року та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 07 червня 2017 року було оголошено перерву до 12 червня 2017 року до 10 годин 30 хвилин.

12 червня 2017 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданих письмових пояснення підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача посилається на те, що Фермерське господарство "Ваткін" не порушило зобов*язання за договором, оскільки позивачем не надано доказів того, що Приватне підприємство "АНТАР 2" належним чином виконувало свої зобов*язання за договором в частині виставлення відповідачу відповідних рахунків - фактур за фактом надання послуг.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

06 жовтня 2014 року між Приватним підприємством "АНТАР 2" (позивачем) та Фермерським господарством "Ваткін" (відповідачем) був укладений договір № 4/10 "Про надання послуг", згідно з умовами якого позивач на підставі заявок відповідача у встановлений строк, в повному обсязі та у відповідності умовам договору надав послуги зі збирання кукурудзи на земельних площах відповідача 150,00 га. відповідачу, про що було складено та підписано обома сторонами акт приймання-передачі наданих послуг від 31 жовтня 2014 року № 7/10.

Відповідно до пункту 2.1 договору за надані послуги відповідач зобовязується сплатити за ціною за 1 га., згідно рахунку-фактури за оплату, за фактично виконані обсяги на підставі акту наданих послуг.

Згідно пункту 2.2. договору ціна послуг складає 617,00 грн. за 1 га., в тому числі ПДВ 102,3 грн. Таким чином, за результатами наданих послуг, їх фактична вартість зазначена в акті приймання-передачі наданих послуг становить 92550,60 грн. (в тому числі ПДВ 15425,10 грн.).

Відповідно до пункту 2.4. договору розрахунок за надані послуги проводиться шляхом попередньої оплати або протягом семи банківських днів, з дати підписання акту виконаних послуг шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, готівкою в касу підприємства. На підставі вимог зазначеного пункту договору, відповідач повинен був оплатити надані послуги протягом 7 (семи) банківських днів з дня підписання актів наданих послуг.

Таким чином, в договорі чітко зазначений строк протягом якого має бути проведено розрахунок між позивачем та відповідачем.

В акті приймання-передачі виконаних робіт №7/10 зазначено обєм та вартість виконаних робіт. Крім того, зазначається, що цей акт є основою для розрахунків, порядок яких визначений в договорі. Акти приймання-передачі виконаних робіт підписані як позивачем, так і відповідачем, а тому є всі підстави вважати, що сума є узгодженою. Сторони дійшли згоди в акті приймання-передачі виконаних робіт, що вартості виконаних робіт та порядку розрахунків, та зазначили, що порядок передбачений у договорі дотриманий.

На підставі того, що відповідачем не оскаржується вартість виконаних робіт, посилання на ненадання рахунку-фактури як умову, що перешкоджала виникненню права вимоги позивача до відповідача є безпідставною.

Крім того, суд зазначає, що рахунок-фактури не є первинним документом у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", адже ним не фіксується господарська операція, а носить лише інформаційний характер. Дана позиція узгоджена з позицією Державної фіскальної служби України у листі від 28 вересня 2015 року №9062/Б/99-99-17-02-02-14 та Мінфін у листах від 27 листопада 2006 року №31 -3400-20-23/15136, від 09 липня 2007 року №31 -34000-20/23-4579/4800 та від 30 травня 2011 року №31-08410-07-27/13794.

Державна фіскальна служба України у листі від 28 вересня 2015 року №9062/Б/99-99-17-02-02-14 розяснила, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а носить лише інформаційний характер.

Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, який передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання- передачі виконаних робіт (послуг).

Постановою Вищого господарського суду України від 24 січня 2017 року у справі №922/2395/16 було розяснено, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги.

Рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Таким чином посилання відповідача на ненадання рахунку-фактури як на відкладальну умову, що є простроченням кредитора є безпідставним.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (частина 1 статті 631 Цивільного кодексу України).

Згідно статтей 251, 253 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Статтею 530 Цивільного кодексцу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином пункт 2.4 договору має вказівку на строк, протягом якого боржник (замовник) зобовязаний оплатити отримані послуги.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать про те, що договором було передбачено обовязок відповідача оплатити отримані послуги протягом 7 (семи) банківських днів від дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, а тому в останнього був обовязок здійснити оплату строк до 12 листопада 2014 року.

Однак не зважаючи на наявність вказаного вище обовязку, відповідача, станом на 11 квітня 2017 року, не здійснив жодного розрахунку.

На підставі викладеного відповідач починаючи з 12 листопада 2014 року вважається таким, що прострочив виконання зобовязання.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 92550,60 грн. основного боргу задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 67171,45 грн. індексу інфляції та 6709,00 грн. 3% річних задовольнити.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 610, 611, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "Ваткін" (62440, Харківська область, Харківський район, с. Черкаські Тишки, вул. Лугова, буд. 53, розрахунковий рахунок 8671 у ПАТ "КРЕДИ ОСОБА_3", МФО 300614, , ІНН 8) на користь Приватного підприємства "АНТАР 2" (64132, Харківська область, Первомайський район, с. Червоне, вул. Польва, буд. 1-А, розрахунковий рахунок 99 у ХОД "ОСОБА_4 АВАЛЬ", м. Київ, МФО 380805, , ІНН 10) 92550,60 грн. основного боргу, 67171,45 грн. індексу інфляції та 6709,00 грн. 3% річних за договором про надання послуг № 4/10 від 06 жовтня 2014 року та 2496,47 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_5