КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа№ 910/5471/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко А.І.

Представники учасників судового процесу:

від стягувача: Зінченко П.Л. - за дов.

від боржника: не з'явився

від третіх осіб: не з'явились

від ВДВС: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2017

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі №910/5471/14 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт-Україна»

треті особи: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Оліверс Трейд»;

2) Підприємство з іноземними інвестиціями «Жіскур Холдінг-Україна»;

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Поляна Україна Груп»

про стягнення заборгованості за кредитним договором №16-12-980-KL від 27.07.2012 в розмірі 2857051,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі №910/5471/14 у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Поліщук Віти Віталіївни у справі №910/5471/14 щодо винесення постанови від 06.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП№49626410 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі №910/5471/14 та прийняти нове рішення, яким скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує права та законні інтереси апелянта, а тому підлягає скасуванню.

За твердженнями апелянта, Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі, ВДВС) не здійснено всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 31.05.2017.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Михальської Ю.Б. у відпустці, судове засідання, призначене на 31.05.2017, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Михальської Ю.Б. з відпустки та необхідність розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», а також у зв'язку із перебуванням судді Сухового В.Г. у відпустці, розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 №09-53/2050/17 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Тищенко А.І.; розгляд справи №910/5471/14 призначено на 13.06.2017.

Представники боржника, третіх осіб та ВДВС у судове засідання, призначене на 13.06.2017, не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення боржника, третіх осіб та ВДВС про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на те, що неявка їх представників не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів, враховуючи процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, вважає можливим здійснити перевірку оскарженої ухвали в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників боржника, третіх осіб та ВДВС.

Представник стягувача на підтвердження доводів апеляційної скарги подав у судовому засіданні 13.06.2017 копію заяви ПАТ «Брокбізнесбанк» вих. №2071 від 23.03.2016, з якою він звертався до ВДВС, та копію договору застави №16-12-980/z4 від 27.07.2012, які колегією суддів були долучені до матеріалів справи.

Представник стягувача у судовому засіданні просив суд задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк», ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі №910/5471/14 скасувати, скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця задовольнити.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника стягувача, дійшов висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Брокбізнесбанк» підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 30.05.2014 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2014 у справі №910/5471/14, Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайт-Україна» на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором №16-12-980-KL від 27.07.2012 в розмірі 2 329 946,23 грн. простроченої заборгованості, 434 370,73 грн. заборгованості за несплаченими відсотками, 74 884,45 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 17 850,29 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Як зазначає стягувач, він звернувся до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження.

04.01.2017 за вх. №88 ПАТ «Брокбізнесбанк» отримав постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.12.2016 у ВП №49626410 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зазначену постанову скаржник вважає незаконною, у зв'язку з чим 18.01.2017 ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця (далі, Скарга), у якій просив суд визнати дії Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Поліщук В.В. при винесенні постанови у виконавчому провадженні №49626410 від 06.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконними; скасувати постанову Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому проваджені №49626410; зобов'язати Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження №49626410.

Зазначена Скарга мотивована тим, що на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не було вчинено таких виконавчих дій: не отримано пояснень від матеріально відповідальних і посадових осіб боржника за фактами невиконання рішення; державний виконавець не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; не отримано від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника; державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо складання акту опису та арешту майна боржника, вилучення заставного майна та його передачу на реалізацію відповідно до договору застави №16-12-980/z4 від 27.07.2012.

Колегія суддів вважає Скаргу стягувача на дії державного виконавця обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі такого виконавчого документу, зокрема, як наказ.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду передбачено статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Водночас, частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як уже зазначалося, оскарженою стягувачем постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.12.2016 у ВП №49626410 повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Частинами 4-5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Як зазначив державний виконавець в оскарженій постанові від 06.12.2016, в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження майна, належного боржнику і на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Заходи, здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними. Виходом державного виконавця за адресою місцезнаходження боржника останнього не розшукано. Згідно повідомлення УДАІ м. Києва за боржником автотранспортні засоби на праві власності не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна боржника відсутні. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості відносно майна боржника відсутні. До Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна та до Державного реєстру сечових прав на нерухоме майно внесено відповідні обтяження.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, стягувачем 23.03.2016 на адресу Оболонського районного відділу ДВС було направлено заяву про долучення до матеріалів виконавчого провадження копії договору застави №16-12-980/z4 від 27.07.2012 та вчинення всіх встановлених чинним законодавством дій, направлених на складання акту опису та арешту майна боржника, вилучення заставного майна та його передачу на реалізацію.

Зі змісту Договору застави №16-12-980/z4 від 27.07.2012 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ділайт-Україна» в забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором №16-12-980-KL від 27.07.2012 (заборгованість за яким стягується згідно наказу №910/5471/14) передано ПАТ «Брокбізнесбанк» в заставу належні йому на праві власності товари в обороті, а саме алкогольні напої згідно з Переліком №1, що є невід'ємною частиною договору застави. На час цього договору застави предмет застави буде знаходиться за адресами: м. Київ, пр.-т Героїв Сталінграду, 8а; м. Київ, бульв. Лесі Українки, 5.

Водночас, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що державним виконавцем під час виконання наказу №910/5471/14 від 30.05.2014 у ВП №49626410 вчинялись передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» дії, спрямовані на розшук заставного майна боржника та розгляд заяви стягувача вих.№2071 від 23.03.2016.

Крім того, державний виконавець, на якого покладено обов'язок щодо примусового виконання судових рішень, міг скористатися наданими йому частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» правами під час здійснення виконавчих дій, що могло б посприяти виконанню судового рішення. Державний виконавець, зокрема, не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; не отримував від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, тощо.

З огляду на зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності у ВДВС станом на дату винесення оскарженої постанови підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими та спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

У відповідності до пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищенаведене, оскільки вжиття в повному обсязі передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень у встановлені цим Законом строки є обов'язком державного виконавця, а доказів проведення державним виконавцем всіх можливих виконавчих дій з виконання наказу у даній справі суду не надано, колегія суддів вважає доводи, викладені стягувачем у Скарзі, обґрунтованими, а подану ПАТ «Брокбізнесбанк» Скаргу на дії державного виконавця такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Ухвала суду по даній справі підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі №910/5471/14 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі №910/5471/14 скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Поліщук В.В. при винесенні постанови у виконавчому провадженні №49626410 від 06.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити.

Визнати незаконними дії Головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Поліщук В.В. при винесенні постанови у виконавчому провадженні №49626410 від 06.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Визнати недійсною постанову ВП №49626410 від 06.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зобов'язати Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.05.2014 №910/5471/14.

Стягнути з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (04201, м. Київ, вул. Полярна, 13-а; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, проспект Перемоги, 41; ) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/5471/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.Г. Майданевич

А.І. Тищенко