УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.06.2017Справа № 910/9934/17
Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестагрогруп"

про стягнення 64 782 759,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою від 13.06.2017 № 11/1-17845 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестагрогруп" про стягнення 64782759,94 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Нормами п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 240000,00 грн., в зв"язку з заявленням ціни позову у розмірі 64782759,94 грн. Проте, до позовної заяви позивачем не додано платіжних доручень на підтвердження сплати суми судового збору.

Відповідно до Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015, було внесено ряд змін у Закон України "Про судовий збір", зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов"язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку з 01.09.2015 позбавлена пільг щодо сплати судового збору, оскільки вказану особу виключено з переліку суб'єктів, що звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях (ст. 5 Закону України "Про судовий збір).

Разом з тим, звертаючись із позовом до суду, Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" просить відстрочити йому сплату судового збору до прийняття рішення по суті справи, посилаючись на те, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та у стані ліквідації, є неплатоспроможним, а тому не має змоги сплатити судовий збір. Обставини щодо скрутного становища позивача на його думку є загальновідомими та не підлягають доказуванню.

До клопотання про відстрочення сплати судового збору не додано будь-яких документів на підтвердження скрутного фінансового стану позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, якою передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

З аналізу положень чинного в Україні законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження свого скрутного матеріального становища позивач не надав жодного фінансового документа чи будь-якого іншого належного та допустимого доказу.

Знаходження банку в процесі ліквідації є загально відомим фактом. Проте скрутне фінансове становище позивача не є загальновідомим фактом, що не підлягає доказуванню.

Натомість, згідно Звіту про виплати та надходження ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" станом на 01.04.2016 року, розміщеного на офіційному Інтернет сайті Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк": розрахунок з вкладниками - загальна гарантована сума складає 7096627,45 тис. грн, виплачено вкладникам - 6591270,88 тис. грн.; надходження з погашених заборгованостей за кредитами - 130902,38 тис. грн., інші надходження - 668485,29 тис. грн.

Отже з загальновідомої інформації вбачаються надходження грошових коштів позивачу, крім того, з оголошень розміщених на офіційному сайті позивача та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вбачається регулярне проведення відкритих торгів (аукціонів) майна банку. Отже позивач не довів свого скрутного фінансового становища, яке може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відтак, суд, враховуючи положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відхиляє клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Здійснюючи свої конституційні обов"язки, господарський суд повинен дотримуватись принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України).

Суд вважає доводи позивача необґрунтованими щодо відстрочення сплати судового збору, оскільки останнім не надано доказів, які б підтверджували: як наведені обставини, так і майнове становище Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський інвестиційний банк" станом на дату подання позовної заяви, а клопотання про відстрочення сплати судового збору таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.В. Усатенко