ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Справа № 910/10067/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКролевець О.А. (доповідач у справі),
суддів:Євсікова О.О., Малетича М.М.,
розглянувши касаційну скаргуФонду державного майна України
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 20.03.2017
та ухвалуГосподарського суду міста Києва від 08.02.2017
за заявоюФонду державного майна України
про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2013 за нововиявленими обставинами
у справі№910/10067/13 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Золотоніський лікеро-горілчаний завод "Златогор"
доФонду державного майна України
прозобов'язання вчинити дії
за участю представників сторін
від позивача:не з'явився
від відповідача:Шевчук О.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2013, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 08.10.2013, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотоніський лікеро-горілчаний завод "Златогор" до Фонду державного майна України, зобов'язано відповідача виконати умови п. 6.4 договору №842 оренди цілісного майнового комплексу ДП "Золотоніський лікеро-горілчаний завод", укладеного між сторонами у справі, шляхом надання позивачу дозволу на списання орендованого майна у кількості 305 об'єктів на загальну суму 2037217,12 грн. згідно з Порядком списання об'єктів державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 за №1314 "Про затвердження порядку списання об'єктів державної власності" (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 18.02.2014).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 (суддя Підченко Ю.О.), яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 (колегія суддів у складі: Хрипуна О.О., Суліма В.В., Сухового В.Г.), залишено без задоволення заяву Фонду державного майна України про перегляд рішення у справі за нововиявленими обставинами, а рішення без змін.

Не погоджуючись з вказаними ухвалою та постановою, Фонд державного майна України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що не відповідають вимогам матеріального та процесуального права, заяву Фонду державного майна України задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 14.06.2017 у зв'язку з відпусткою судді Картере В.І. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/10067/13.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2017 у справі №910/10067/13 визначено наступний склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий, Малетич М.М., Євсіков О.О.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2013 задоволено позов ТОВ "Золотоніський лікеро-горілчаний завод "Златогор" про зобов'язання Фонду державного майна України виконати умови п. 6.4 договору №842 оренди цілісного майнового комплексу ДП "Золотоніський лікеро-горілчаний завод", укладеного між сторонами у справі, шляхом надання позивачу дозволу на списання орендованого майна у кількості 305 об'єктів на загальну суму 2037217,12 грн.

Вказане рішення мотивовано тим, що позивач у повному обсязі дотримався процедури, передбаченої п. 6 Постанови КМУ від 08.11.2007 за №1314 "Про затвердження Порядку списання об'єктів державної власності" (далі - Порядок №1314), та листом від 08.02.2013 за №189 відправив необхідні документи відповідачу для отримання дозволу на списання державного майна; а відповідач, не надавши жодних зауважень щодо недостатності або невідповідності Порядку №1314 поданих документів, безпідставно відмовив позивачу в наданні дозволу на відповідне списання.

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно зі ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором; також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону (п.п. 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №17).

Звертаючись з вказаною вище заявою, Фонд державного майна України послався на те, що з огляду на відповідні акти обстеження, які містяться у надісланому позивачем пакеті документів, спірне у справі майно в цілому перебуває у придатному для подальшого використання стані або потребує ремонту з можливістю його подальшого використання, тобто не відповідає вимогам п. 4 Порядку №1314, у зв'язку з чим відповідач не може надати згоду на списання такого майна.

За доводами відповідача, йому не була відома та обставина, що майно, яке запропоноване ТОВ "Златогор" до списання, не підлягає відчуженню, оскільки надані товариством документи Фонд державного майна України взагалі не опрацьовував, а повернув листом від 04.03.2013 за №10-24-2713 ТОВ "Златогор" у зв'язку з тим, що Порядком №1314 не передбачено списання орендованого майна, а в ході судового процесу не досліджувалось питання відповідності майна критеріям, визначеним законодавством України.

Заявник вказує, що про нововиявлені обставини йому стало відомо після отримання листа Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 01.06.2016 за №8/1/1-8379 щодо завдання шкоди економічним інтересам держави в ході списання ТОВ "Золотоніський лікеро-горілчаний завод "Златогор" окремого майна, орендованого цілісного майнового комплексу ДП "Золотоніський лікеро-горілчаний завод "Златогор", в якому зазначено про те, що цілісний майновий комплекс вказаного державного підприємства відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна" заборонений до приватизації та згідно із Законом України "Про управління об'єктами державної власності" не може бути відчужений.

Однак зі змісту вказаного листа вбачається, що в ньому відсутні жодні відомості щодо обставин, які існували, але не були відомими відповідачу під час розгляду по суті даної справи Господарським судом міста Києва, зокрема, щодо заборони до приватизації та неможливості відчуження відповідного цілісного майнового комплексу, адже саме Фонд державного майна України згідно із Законом України "Про Фонд державного майна України" є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності.

Більш того, з мотивувальної частини рішення Господарського суду міста Києва вбачається, що судом досліджувались обставини дотримання позивачем процедури, передбаченої п. 6 Постанови №1314 щодо направлення відповідачу необхідних документів, у зв'язку з чим до матеріалів справи приєднано, зокрема, копії актів опису майна відповідно до бухгалтерського обліку, актів інвентаризації майна, актів обстеження технічного стану, документів щодо нерухомого майна, техніко-економічного обґрунтування. При цьому в додаткових поясненнях від 14.08.2013 Фонд державного майна України вказував на неналежне оформлення пакету документів стосовно списання орендованого майна, зокрема, актів технічного стану, наявності в документах суперечностей.

Викладене спростовує доводи відповідача, що йому не було і не могло бути відомо про стан майна, запропонованого до списання позивачем, а також те, що в ході судового розгляду справи не досліджувалось питання відповідності майна критеріям, визначеним Постановою №1314.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що вказані заявником обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст. 112 ГПК України, адже вони мали бути відомі Фонду державного майна України під час розгляду даної справи по суті.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Фонду державного майна України про перегляд рішення у справі за нововиявленими обставинами. Доводи скаржника про порушення і неправильне застосування судами норм процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113, 112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 у справі №910/10067/13 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

М.Малетич