ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

14 червня 2017 року Справа № 915/1612/16

м. Миколаїв

Суддя Фролов В.Д., розглянувши матеріали заяви Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення господарського суду від 27.01.2017 у справі № 915/1612/16 до 30.09.2017

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма ПМК-226 (55201, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. 9 Січня, буд.78; адреса для листування: 54001, м. Миколаїв, вул.. Садова, 1, оф. 206), код 37113918

відповідач: Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 42), код 04013962

про: стягнення 292 414 грн. 27 коп.

ПРИСУТНІ:

від стягувача - ОСОБА_1 довіреність № 1 від 09.12.2016

від боржника - ОСОБА_2 посвідчення № 704 від 02.06.2016

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.01.2017 року у справі № 915/1612/16 позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма ПМК-226 задоволено повністю та стягнуто з Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації (код 04013962) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма ПМК-226 (код 37113918) заборгованість в сумі 292 414 грн. 27 коп., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 4 386 грн. 21 коп.

07.02.2017 на виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 27.01.2017 видано відповідний наказ.

06 червня 2017 року до господарського суду Миколаївської області надійшла заява Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації від 02.06.17 р. № 309/01-18/01 про відстрочку виконання рішення суду від 27.01.2017 року по справі № 915/1612/16 до 30 вересня 2017 року.

В обґрунтування заяви Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації посилається на те, що боржник є бюджетною установою, яка утримується за рахунок фінансування з Державного бюджету України і не має власних обігових коштів, які б було можливо направити на погашення заборгованості; на те, що боржником здійснюються заходи для вирішення питання погашення заборгованості, та на особливості господарсько-функціональних повноважень боржника.

В судовому засіданні представники заявника підтримали заяву №309/01-18/01 від 02.06.2017 про відстрочку виконання рішення суду від 27.01.2017 у справі № 915/1612/16 до 30.09.2017.

Представник стягувача в судовому засіданні та в запереченні від 14.06.2017 на заяву про відстрочку виконання рішення суду просить суд відмовити в задоволенні заяви боржника, оскільки боржник жодної оплати за час виникнення заборгованості (заборгованість виникла в 2013 році) та видачі наказу не здійснено; з часу виникнення заборгованості стягувач зазнав значні втрати від інфляції, які не були заявлені до стягнення в позові враховуючи майновий стан боржника.

Дослідивши матеріали заяви та заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Таку заяву слід розглядати за правилами ГПК України.

Пунктами 7.1, 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12 р. встановлено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, звертаючись з заявою в порядку ст. 121 ГПК України, заявник повинен подавати докази на її обґрунтування.

За загальними правилами, закріпленим в ч. 1. ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Слід зазначити, що постановою ВГСУ від 09 листопада 2016р. у справі № 914/1488/15 визначено, що По-перше - і відповідач, і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача є недостатньою причиною для відстрочення. По-друге, і це важливо, відповідачем НЕ надані докази, які ускладнили або зробили би неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів, якщо суд би не задовольнив заяву відповідача.

За таких обставин, відсутність власних обігових коштів; фінансування за рахунок бюджетних коштів відповідних призначень та той факт, що Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік не передбачено видатки за бюджетною програмою не можна вважати винятковим випадком, за наявності якого виконання судових рішень може бути розстрочено або відстрочено.

Враховуючи наведене, посилання заявника на скрутне фінансове становище - як на підставу для відстрочки, не може бути взято судом до уваги так як: по-перше, цей випадок не є винятковим; по-друге, суд в даному випадку враховує не тільки матеріальне становище боржника, але і матеріальні інтереси стягувача, оскільки невиконання протягом тривалого часу зобов'язання перед своїм контрагентом за договором та рішенням суду порушує і матеріальні інтереси стягувача та може призвести до негативних наслідків для нього. Також, заслуговує на увагу твердження стягувача про те, що боржник жодної оплати за час виникнення заборгованості та видачі наказу з лютого 2017 року в якості погашення боргу по даній справі не здійснив.

За таких обставин у задоволенні заяви Управління житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 27.01.2017 у справі № 915/1612/16 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Управлінню капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 27.01.2017 у справі № 915/1612/16.

Суддя В.Д. Фролов