ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" червня 2017 р. Справа № 918/542/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Державна екологічна інспекція у Полтавській області

до Представництва "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_1 А."

про стягнення в сумі 223 648, 00 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : представник ОСОБА_2;

Від відповідача : представник ОСОБА_3

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2017 року у справі № 918/542/16 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 року та рішення Господарського суду Рівненської області від 12.09.2016 у справі № 918/542/16-скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2017 року проведено автоматичний розподіл справи № 918/542/16 та передано для розгляду по суті судді Марачу.В.В.

Ухвалою суду від 10.05.2017 року справу № 918/542/16 було прийнято до свого провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що до Господарського суду Рівненської області звернулась Державна екологічна інспекція у Полтавській області (далі-позивач) з позовом (а.с. 2-6) до Представництва "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_1П.А." (далі-відповідач), в якому просить стягнути суму збитків, завданих державі самовільним використанням надр (підземні води) в розмір 223 648, 00 грн. посилаючись на те, що у листопаді 2015 року на території потужностей Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_1П.А." (даліПредставництво) державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, в ході якої був зафіксований факт здійснення відповідачем самовільного користування надрами (підземними водами) для задоволення виробничих потреб підприємства при відсутності спеціального дозволу на користування надрами, у звязку з чим державі було заподіяно збитки в розмірі 223 648 грн. 00 коп. У звязку з тим, що вказане правопорушення, на думку Інспекції, відбулося через неналежне виконання відповідачем покладеного на нього обовязку щодо охорони і використання надр на підвідомчій йому території, однак останній відмовляється в добровільному порядку відшкодувати заподіяну державі шкоду, позивач, посилаючись на статті 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статтю 65 Кодексу України про надра та статті 1166, 1172 Цивільного кодексу України просив суд стягнути з Представництва вищенаведену суму грошових коштів.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 73-77), представник відповідача заперечив проти задоволення вимог Інспекції з огляду на те, що Представництво є землекористувачем земельної ділянки, в межах якої здійснювалося видобування підземних вод. Крім того, правові підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення завданих державі збитків, на думку останнього, відсутні в силу прямої вказівки, що міститься в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі". 12 вересня 2016 року відповідачем були подані письмові пояснення (а.с. 91-94), в яких останній зазначив, зокрема, про необґрунтованість застосування позивачем для обрахунку заявлених до стягнення збитків на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державні внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389

В судовому засіданні 13 червня 2017 року представник Державної екологічної інспекції підтримав позовні вимоги повністю з підстав зазначених у позові, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просив у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до висновку, про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з 4 по 24 листопада 2015 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища в Полтавської області згідно плану заходів Державної екологічної інспекції у Полтавській області на IV квартал 2015 року на території розміщення потужностей Представництва було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої було складено відповідний акт № 239/01-01-14.

Вказаним актом було встановлено факт здійснення відповідачем самовільного користування надрами (підземними водами) на земельній ділянці на території виробничої бази Хорольської міжгосподарської пересувної шляхової дільниці № 22 по вулиці Фрунзе, 116 у місті Хорол Полтавської області для задоволення виробничих потреб підприємства при відсутності спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

Позивачем на підставі вищенаведеного акту перевірки № 239/01-01-14 проведено розрахунок збитків, заподіяних Представництвом самовільним водокористуванням водних ресурсів при відсутності спеціального дозволу на користування надрами на суму 223 648 грн. 00 коп. виходячи з обсягу фактично відібраної зі свердловини № 3 води, який у період з 1 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року становив 5800 м3, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією звіту відповідача про використану воду та інформації щодо кількості видобутої води з водних свердловин Представництва (а.с. 25-26).

Судом встановлено, що 15.04.2014 року Представництво отримало дозвіл на спеціальне водокористування №0103/Пол терміном дії по 21.03.2019 року (а.с. 21-22). Згідно наведеного дозволу водокористування дозволяється при дотриманні наступних умов: забір підземних вод не більше 84,828 м3 на добу (менше 300 кубічних метрів) та 25,703 тис. м3 на рік.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2015 року між Представництвом та Кременчуцькою КГЕ КП "Південукргеологія" був укладений договір на виконання робіт з юридичними особами № 48/8, за умовами якого останнє, зокрема, зобовязалося надати Представництву науково-технічні послуги, повязані з виконанням робіт по складанню пояснювальної записки для отримання спеціального дозволу на користування надрами для водозабору відповідача, розташованому на території виробничої бази Хорольської міжгосподарівської пересувної шляхової дільниці № 22 по вулиці Фрунзе, 116 у місті Хорол Полтавської області. Вказана угода підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками зазначених субєктів господарювання. Дослідивши зміст даного правочину, зокрема, його предмет та мету укладення в сукупності з іншими матеріалами справи, суд дійшов висновку про те, що підписанням наведеного договору Представництво фактично розпочало процес отримання відповідного дозволу на користування надрами за вищенаведеною адресою.

В матеріалах справи міститься договір оренди № KHR/R/6-13 від 13.03.2013 року укладений між Хорольською міжгосподарською пересувною механізованою шляховою дільницею № 22 (Орендодавець) та Представництвом "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_1П.А." (Орендар).

Судом встановлено, що у відповідності до п. 1.1 договору оренди предметом договору є асфальто-бетонна площадка для складування матеріалів та техніки площею 2500 м2 розташована за адресою: м. Хорол. вул. Фрунзе. 116 .

Пунктом 1.5 договору сторони погодили, що Орендодавець на час дії договору безоплатно надає відповідачу право користування прилеглою до об'єкту оренди земельною ділянкою загальною площею 2500 м2.

В пункті 1.8 договору передбачено, що цей договір є договором господарського-правового характеру, на який положення Закону України "Про оренду землі" та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не застосовуються.

У відповідності до 3 розділу договору, сторони узгодили орендні платежі за користування обєктом оренди.

Відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 13.03.13 р. на виконання договору Орендодавець передав Орендарю площадку для складування матеріалів та техніки.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

У відповідності до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 17 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що обєкт оренди за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом зі змісту договору оренди, об'єктом оренди є виключно асфальто-бетонна площадка для складування матеріалів та техніки, при цьому земельна ділянка, як самостійний об'єкт оренди із зазначенням кадастрового номеру, місця розташування в договорі оренди не зазначена. В договорі земельна ділянка визначена лише як прилегла територія для безоплатного користування із зазначенням займаної площі. Крім того, договор оренди не містить інформації про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, водночас докази державної реєстрації права оренди земельної ділянки у відповідача відсутні, відтак зібрані докази в матеріалах справи спростовують доводи відповідача про передачу йому земельної ділянки за актом приймання-передачі приміщення від 13.03.2013 року та як наслідок про наявність у останнього права оренди земельної ділянки за адресою: м. Хорол. вул. Фрунзе. 116.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Статтями 68, 69 Закону встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 149, ст. 151 ГК України також передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до Водного кодексу України підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827).

Стаття 2 цього Кодексу містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Тобто прісні підземні води це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 ВК України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання.

Поряд з цим Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб'єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (ст. 21 Кодексу України про надра).

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Однією з обов'язкових умов для звільнення суб'єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Водночас чинне законодавство не містить норм, які б тлумачили поняття "господарсько-побутові потреби".

Проте із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) ВК України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби".

Як вбачається судом зі змісту договору оренди, а саме в пункті 1.3 зазначено, що об'єкт оренди буде використовуватися Орендарем за цільовим призначенням нежитлових приміщень, для забезпечення виробничих потреб Орендаря по розміщенню, зберіганню та ремонту техніки, складуванню та зберіганню запасних частин та механізмів, які застосовуються у технологічному процесі при виконанні державного замовлення по ремонту автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, Контракт 2.1.км 210+00-275+00, Контракт 2.2. км 282+00-333+250.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з аналізу умов договору, зокрема використанням об'єкта оренди у технологічному процесі при виконанні ремонту доріг, що є видом діяльності відповідача, суд дійшов висновку про видобування підземних вод для виробничих потреб, що відповідно до наведених вище правових норм потребує отримання спеціального дозволу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, отже вимоги Державної екологічної інспекції у Полтавській області про стягнення збитків, завданих державі самовільним використанням надр (підземні води) в розмірі 223 648, 00 грн. з Представництва "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_1 А." є законними та обгрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача так як спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Представництва "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_1 А." (33024, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 446, 36003, ) 223 648, 00 грн. збитків завданих державі самовільним використанням надр (підземні води) на р/р 0465, Хорольське УК/м. Хорол/24062100, , МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

3. Стягнути з Представництва "Тодіні Конструкціоні ОСОБА_1 А." (33024, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 446, 36003, ) 3 354, 72 гри витрат по сплаті судового збору на р/р 0208 Державної екологічної інспекції у Полтавській області; банк - Державна казначейська служба України; МФО 820172; призначення платежу: "Повернення судового збору на відновлення касових видатків КЕКВ 2800".

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2017 року.

Суддя Марач В.В.