ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р.Справа № 923/1392/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 06.06.2017р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Херсонської області

від 14 березня 2017 року

по справі № 923/1392/16

за позовом Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт

до відповідача Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України

про стягнення 49812,29 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 06.06.2017р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.03.2017р. по справі №923/1392/16 (суддя Павленко Н.А.) частково задоволено позовні вимоги Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення 49812,29 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто 10094,40 грн. боргу та 279.25 грн. витрат зі сплати судового збору, в іншій частині позову відмовлено з посиланням на те, що визначена позивачем у актах виконання робіт (надання послуг) за лютий і березень 2014р. робота автомобіля у режимі очікування (простою) автомобіля не є послугою, яка отримувалась відповідачем, з огляду на що вимога про стягнення вартості роботи автотранспорта в режимі очікування у розмірі 39717,89 грн. задоволенню не підлягає. Таким чином, враховуючи сплату відповідачем на рахунок позивача 9123,79 грн. відповідно до платіжного доручення №5978 від 14.08.2014р. за послуги автотранспорту, отриманих у березні 2014р., суд першої інстанції прийшов до висновку, що борг відповідача становить вартість отриманих послуг у лютому 2014р. на суму 10094,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство Херсонський морський торговельний порт, в якій позивач просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 14.03.2017р. по справі №923/1392/16 частково в частині відмови у позові про стягнення 39717,89 грн. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи тим, що судом першої інстанції не були досліджені та зясовані всі обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, крім того, скаржник зазначив, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.04.2017р. апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів.

14.04.2017р. на електронну адресу Одеського апеляційного господарського суду від Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення, а також клопотання про залучення до участі в судовому розгляді для надання пояснень щодо предмету спору головного інженера Херсонської філії ДП Адміністрація морських портів України ОСОБА_4

Відповідно до ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 19.04.2017р. розгляд справи відкладався у звязку з незявленням в судове засідання представника Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт.

05.05.2017р. від Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Одеського апеляційного господарського суду повторно надійшло клопотання про залучення до участі в судовому розгляді для надання пояснень щодо предмету спору головного інженера Херсонської філії ДП Адміністрація морських портів України ОСОБА_4, яке суд задовольнив.

У судовому засідання 17.05.2017р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "Херсонський морський торговельний порт" у лютому та березні 2014р. надавалися послуги Херсонській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" власними спеціальними дорожніми транспортними засобами та послуги з перевезення вантажів, що підтверджується копіями наданих подорожніх листів за лютий та березень 2014р.

26.12.2014р. між ДП "Адміністрація морських портів України" (замовник) та ДП "Херсонський морський торговельний порт" (виконавець) укладено договір, за умовами якого виконавець зобов'язується по письмовим заявкам замовника надавати послуги власними спеціальними дорожніми транспортними засобами та послуги з перевезення вантажів за кодом ДК 016:2010-49.41.2 згідно Додатку №1 до договору, а замовник зобовязується прийняти й оплатити надані виконавцем послуги (п.1.1, п. 1.4 договору).

Пунктом 1.5 договору сторони передбачили, що послуги надаються на підставі письмової заявки замовника. Також послуги можуть бути надані з використанням палива замовника, у цьому разі замовник надає виконавцю паливо згідно письмової заявки та Акту прийому-передачі.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014р. Сторони погодили, що умови даного договору застосовуються до правовідносин, що виникли між сторонами з 01 січня 2014р. (п.5.1 договору).

У розділі 3 договору сторони узгодили порядок проведення розрахунків, при цьому вартість однієї машино-години роботи дорожніх транспортних засобів визначено у додатку № 1 до договору, що є його невід'ємною частиною.

За умовами розділу 3 зазначеного договору розрахунки за надані послуги замовник мав здійснювати протягом 5-ти банківських днів з моменту надання рахунку виконавцем; виконавець щомісячно складає та передає замовнику підписані акти наданих послуг, які замовник протягом 10-ти календарних днів з дати направлення виконавцем цих актів мав підписати та повернути один примірник виконавцю.

Сторони встановили, що у випадку неповернення актів наданих послуг, або мотивованої відмови від їх підписання у встановлений даним договором строк, вважається, що акти є погодженими сторонами.

Оплату за отримані послуги замовник мав проводити у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця.

Додатковою угодою № 1 від 27.12.2014р. сторонами погоджено внести зміни та встановлено калькуляцію цін і тарифів на використання автомобільної техніки ДП "Херсонський морський торговельний порт", встановивши у пункті ІІІ, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин, які виникли між сторонами з 01.10.2014р.

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, ним було надано послуги власними спеціальними дорожніми транспортними засобами та послуги з перевезення вантажів у лютому та березні 2014р. (копії подорожніх листів за лютий та березень 2014р. на арк. спр.15-119).

В матеріалах справи наявний лист ДП "Херсонський морський торговельний порт" від 22.05.2015р. за вих. №07-38/20 про направлення відповідачу актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №№ 194, 195, 196 від 28.02.2014р., рахунку на оплату №553 від 28.02.2014р. та копій подорожніх листів на 67 арк., що підтверджують обсяги виконаних робіт на суму 34060,79 грн. з вимогою проведення розрахунків.

Вказаний лист було отримано відповідачем 25.08.2015р., що вбачається з відповідного штампу.

Листом від 03.12.2015р. за вих. № 7-38/78 позивачем на адресу відповідача було направлено рахунки на оплату наданих ним послуг у лютому та березні, а саме: № 553 від 28.02.2014р. на суму 34060,79 грн., № 792 від 03.04.2014р. на суму 24875,29 грн.

Відповідачем за платіжним дорученням №5978 від 14.08.2014р. на рахунок позивача проведено оплату у сумі 9123,79 грн. з призначенням платежу :"за послуги автотранспорту згідно рах. № 792 від 03.04.2014р. "

Позивач зазначає, що з урахування часткової сплати вартості наданих відповідачу послуг за березень 2014 року., сума боргу за лютий 2014р. становить 34060,79 грн., а за березень 2014р. - 15751,50 грн.

У звязку з несплатою наданих відповідачу послуг, позивач 18.10.2016р. за вих.№18-08/6/362 направив на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити борг у сумі 49812,29 грн., яка отримана відповідачем 24.10.2016р.

Листом від 17.11.2016р. за вих. №26-25/17-409, який був отриманий позивачем 21.11.2016р., відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що позивачем до надісланих актів виконаних робіт та рахунків за оплату за січень-березень 2014р. були включені послуги, що не були надані, а саме простої чергової машини, внаслідок чого нараховані суми вказані послуги відповідачем не прийняті.

Не погоджуючись з твердженнями відповідача, Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" боргу у розмірі 49812,29 грн.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частина 3 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачає право сторін встановлювати умови договору, які застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до моменту укладення договору.

Як свідчать матеріали справи, сторони при укладенні договору від 26.12.2014р. скористалися правом, наданим ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України.

Відносини, які врегульовані позивачем та відповідачем умовами договору від 26.12.2014р., за правовою кваліфікацією є відносинами з надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Умовами зазначеного договору сторони досягли згоди щодо предмета договору, умов виконання, ціни послуг, строків оплати наданих послуг, строку дії договору та ін.

Положеннями укладеного договору від 26.12.2014р. сторони погодили надання та оплату послуг з перевезення власними спеціальними дорожніми транспортними засобами та послуг з перевезення вантажів (послуги щодо оренди вантажних автомобілів з водіями).

Факт надання послуг з перевезення власними спеціальними дорожніми транспортними засобами підтверджується наданими до матеріалів справи копіями подорожніх листів, в яких зазначено автомобіль та час його використання на замовлення відповідача. Зазначені подорожні листи підписані представниками обох сторін. Відомості щодо використання транспортних засобів, зазначені в цих подорожніх листах, на замовлення саме ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії не заперечуються його представником.

Листом від 22.05.2015р. позивачем на адресу відповідача направлено акти надання послуг у лютому за № № 194, 195, 196 та рахунок на оплату цих послуг на загальну суму 34060,79грн., який отримано замовником 25.08.2015р.

Листом від 03.12.2015р. за вих.№7-38/78 позивачем також направлялися відповідачу рахунки на оплату наданих ним за умовами договору від 26.12.2014р. послуг у лютому та березні: № 553 від 28.02.2014р. на суму 34060,79 грн. та № 792 від 03.04.2014р. на суму 24875,29 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем за платіжним дорученням № 5978 від 14.08.2014р. на рахунок позивача проведено оплату у сумі 9123,79 грн. з призначенням платежу :"за послуги автотранспорту згідно рах. № 792 від 03.04.2014р.".

Позивач, враховуючи часткову оплату, стверджує про неотримання ним вартості наданих відповідачу транспортних послуг у лютому 2014р. у сумі 34060,79 грн. та березні 2014р. у сумі 15751,50 грн.

Позивач посилається на те, що визначення у актах виконання робіт (надання послуг) такого виду послуги як робота автомобіля із зазначенням "без палива" є саме робота автомобіля у режимі очікування, тобто знаходження автомобіля у певному місці без руху.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним твердження позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.627 Цивільного кодексу України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Норми частини 1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлюють, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вказано вище, між сторонами склалися правовідносини з надання послуг.

Послугою визначається певне нематеріальне благо, яке надається однією особою (виконавцем) і споживається іншою особою (замовником) у процесі вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності.

Для послуг характерним є те, що вони тісно пов'язані з особою виконавця та процесом виконання ним певних дій або здійсненням певної діяльності та мають нематеріальний характер. Хоча послуга та процес її надання за цивільним законодавством - це різні речі, вони між собою невід'ємно пов'язані. Це означає, що послуга існує тільки тоді, коли вона надається.

Проаналізувавши предмет договору від 26.12.2014р. та зміст Додатку № 1 до договору "Калькуляція тарифів на використання автомобільної техніки ДП "Херсонський морський торговельний порт", судова колегія зазначає, що послугою з перевезення транспортом є нематеріальне благо, отримане замовником у процесі вчинення виконавцем (позивачем) певних дій, при цьому, знаходження автомобіля без руху у певному місці за відсутності замовлення з боку отримувача послуг (замовника) - "простій" автомобіля, слід розглядати як процес надання послуги, а не безпосередньо послугу. Під час роботи автомобіля у режимі очікування (простою) автомобіля послуга була відсутня, тобто відповідачем не отримувалась.

Крім того, за поясненнями позивача, автомобіль (черговий автомобіль щодо якого спір) за подорожніми листами також виконував послуги з перевезення за замовленнями інших осіб.

Колегія суддів зазначає, що умови договору від 26.12.2014р. своїм предметом не містять такого виду послуги як робота автомобіля у режимі очікування, сторонами не погоджено умови щодо вартості послуги, умов надання, строків оплати та ін.

Апеляційний господарський суд погоджується з твердженням відповідача, що визначення у Додатку № 1 до договору вартості машино/годин використання автотранспорту із зазначенням "без палива" є наслідком умови, передбаченої у п.1.5 вказаного договору, за яким надання послуг може здійснюватися з використанням палива замовника.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.901 Цивільного кодексу України виконавець, надаючи послуги, має право вимагати від замовника їх оплату.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, ним надано послуг власними автотранспортними засобами відповідачу у лютому 2014р. на суму 10094,40 грн., з урахуванням ПДВ; у березні 2014р. на суму 9123,79 грн., з урахуванням ПДВ.

Таким чином, враховуючи оплату відповідачем за платіжним дорученням № 5978 від 14.08.2014р. на рахунок позивача 9123,79 грн. послуг автотранспорту, отриманих у березні 2014р., судова колегія приходить до висновку, що борг відповідача становить вартість отриманих послуг у лютому 2014р. на суму 10094,40 грн., а позовні вимоги щодо стягнення вартості роботи автотранспорту в режимі очікування у розмірі 39717,89 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, повністю спростовуються матеріалами справи і не підлягають задоволенню.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 14.03.2017р. по справі №923/1392/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П о с т а н о в и в :

Рішення Господарського суду Херсонської області від 14.03.2017р. по справі №923/1392/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 12.06.2017р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.