КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/22272/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників

від позивача: Соковікова Ю.М.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2017р. у справі №910/22272/16 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю ЕНД ТІ ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі"

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого суду з позовною заявою до Відповідача про розірвання договору найму-продажу №130923 від 23.09.2013р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2017р. у справі №910/22272/16 позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором та не здійснив розрахунків з Позивачем у визначені договором строки, у зв'язку з чим порушив умови договору. Таким чином, місцевим судом встановлено істотне порушення умов договору Відповідачем, оскільки таке порушення призвело до позбавлення Позивача того, на що він розраховував при його укладенні, а саме на отримання грошових коштів за користування Відповідачем навантажувачем та різниці між вартістю навантажувача та сумою всіх орендних платежів, тому укладений між сторонами договір має бути розірваний у судовому порядку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2017р. у справі №910/22272/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що укладений між сторонами договір є договором лізингу, проте Позивач при його укладенні не повідомляв Відповідачу, що він є лізинговою компанією та не надав доказів на підтвердження його статусу як лізингової компанії. При цьому Відповідач посилається на Закон України «Про фінансовий лізинг» та Закон України «Про ліцензування певних видів підприємницької діяльності». Крім того, Відповідач вказує на те, що він втратив можливість використовувати навантажувач через незалежні від нього обставини, що відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України та п.10.3. договору, виключає відповідальність за порушення умов договору.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що за час дії договору на рахунок Позивача на виконання умов договору перераховано грошові кошти в сумі 170000,00 грн. Також Відповідач зазначає, що на даний час діють положення договору, проте їх виконання є неможливим через анексію Автономної Республіки Крим (фактичне місце перебування навантажувача), оскільки відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України навантажувач не може бути переданий Відповідачу у власність.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження розгляд скарги призначено на 16.05.2017р.

11.05.2017р. Позивач подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Наказом голови Київського апеляційного господарського суду №50-а від 12.05.2017р. суддя Власов Ю.Л. направлений 16.05.2017р. у відрядження, у зв'язку з чим судове засідання, призначене на 16.05.2017р. не відбулось.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. апеляційну скаргу Відповідача призначено до розгляду на 06.06.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив.

23.09.2013р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір найму-продажу №130923, відповідно до п.1.1. якого Позивач у порядку та на умовах, визначених договором зобов'язувалась передати Відповідачу у строкове платне користування (оренду, найм) навантажувач TAKEUCHI TL 140, з наступним переходом права власності на нього від Позивача до Відповідача, а Відповідач зобов'язувався прийняти навантажувач у строкове платне користування, а згодом у власність, а також сплачувати визначені цим договором платежі.

Відповідно до п.1.2.1. договору сторони визначили характеристики навантажувача: навантажувач TAKEUCHI TL 140, номер шасі 21406632, номер двигуна 51544, рік випуску 2008, колір червоно-білий, державний реєстраційний номер Т 05388 АІ.

Згідно з п.1.2.2. договору сторони дійшли згоди, що вартість навантажувача на момент передачі Відповідачу складає 540000,00 грн, з ПДВ.

Відповідно до п.2.1. договору навантажувач повинен бути переданий Позивачем та прийнятий Відповідачем протягом 3-х днів з моменту набрання чинності цим договором, що оформляється сторонами актом прийому-передачі.

Згідно з п.2.3. договору Відповідач протягом 10-ти днів після закінчення строку оренди, у разі несплати в повному розмірі вартості навантажувача, що визначена сторонами в п.1.2.2. договору повертає, а Позивач приймає навантажувач, про що оформляється відповідний акт, який підписується сторонами. З моменту підписання цього акту строк найму закінчується.

Відповідно до п.2.6. договору сторони домовились, що у разі сплати Відповідачем вартості навантажувача, яка визначена сторонами в п.1.2.2. договору, положення п.2.3.-2.5. договору не застосовуються.

Згідно з п.3.1. договору строк оренди складає 18 місяців з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Відповідно до п.4.1.-4.3. договору Відповідач зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату за користування навантажувачем у розмірі 20000,00 грн з ПДВ за один календарний місяць. Орендна плата сплачується в безготівковій формі на рахунок Позивача не пізніше 20 числа поточного місяця. Відповідач зобов'язується протягом 20 днів з моменту прийняття навантажувача за актом прийому-передачі перерахувати оренду плату за поточний місяць.

Відповідно до абз.4 п.8.1. договору на Відповідача було покладено обов'язок своєчасно та у повному обсязі сплатити орендну плату.

Згідно з п.9.1. договору навантажувач, що орендується переходить у власність Відповідача за умови сплати на користь Позивача остаточної вартості навантажувача, що визначається як різниця між вартістю навантажувача, яка визначена сторонами в п.1.2.2. договору та сумою всіх орендних платежів здійснених Відповідачем на користь Позивача до 21.01.2015р. Згідно з п.9.2. договору сплата вказаної суми може бути проведена Відповідачем частинами протягом дії договору.

Відповідно до п.9.3. договору право власності на навантажувач переходить від Позивача до Відповідача з моменту повної оплати вартості навантажувача, а саме після перерахування Відповідачем Позивачу грошових коштів, що в сумі складають 540000,00 грн з ПДВ за час дії договору.

Згідно з п.11.1.-11.2. договору сторони домовились, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Строк договору починає свій перебіг у момент підписання сторонами акту прийому-передачі та закінчується після повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним. Згідно з п.11.6. договору його може бути розірвано тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до цього договору.

Відповідно до п.11.7. договору останній вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному в Україні законодавстві.

23.09.2013р. на виконання умов договору Позивач передав, а Відповідач прийняв навантажувач, що підтверджується актом прийому-передачі навантажувача.

Листами вих.№03/11-14 від 05.11.2014р. та № 12/12-14 від 12.12.2014р. Позивач звертався до Відповідача з заявами про відмову від договору та пропозицією укласти додаткову угоду про розірвання договору.

Листом №25/11-14/1 від 25.11.2014р. Відповідач надав відповідь на вказані листи Позивача, та вказав, що заперечує проти дострокового розірвання договору, підтверджує свої зобов'язання по договору та гарантує їх виконання у встановлені строки.

Листом №25/10-16 від 25.10.2016р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення навантажувача у зв'язку із закінченням терміну оренди останнього відповідно до умов договору №130923 від 23.09.2013р.

Квитанцією №N19KV44694 від 20.10.2016р. на суму 10000,00 грн та квитанцією №N19KV45251 від 24.10.2016р. на суму 10000,00 грн. Відповідачем в рахунок оплати за навантажувач за договором найму-продажу №130923 від 23.09.2013р. було сплачено грошові кошти в загальній сумі 20000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до абз.1 ч.1, ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як встановлено судом 23.09.2013р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір найму-продажу за яким Позивач зобов'язався передати Відповідачу у строкове платне користування (оренду, найм) навантажувач, з наступним переходом права власності на нього до Відповідача, а Відповідач зобов'язувався прийняти навантажувач у строкове платне користування, а згодом у власність, та сплатити визначені договором платежі. Вартість навантажувача на момент передачі Відповідачу складає 540000,00 грн, з ПДВ. Строк оренди складає 18 місяців з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. Відповідач зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату за користування навантажувачем у розмірі 20000,00 грн з ПДВ за один календарний місяць. Орендна плата сплачується в безготівковій формі на рахунок Позивача не пізніше 20 числа поточного місяця. Навантажувач, що орендується переходить у власність Відповідача за умови сплати на користь Позивача остаточної вартості навантажувача, що визначається як різниця між вартістю навантажувача та сумою всіх орендних платежів здійснених Відповідачем.

З наведених умов вбачається, що договір найму-продажу №130923 від 23.09.2013р. за своє правовою природою є змішаним договором оренди (найму) та купівлі-продажу. Апеляційний суд відхиляє доводи Відповідача, що даний договір є договором фінансового лізингу, оскільки відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», п.14.1.97 ст.14 Податкового кодексу України спірний договір найму-продажу №130923 не відноситься до договору фінансового або оперативного лізингу, обов'язковою умовою яких є придбання або виготовлення орендодавцем об'єкта лізингу на замовлення лізингоодержувача.

Як вірно встановлено місцевим судом, факт передачі Позивачем та прийняття Відповідачем в оренду навантажувача підтверджується актом прийому-передачі від 23.09.2013р. За весь час дії договору Відповідачем в рахунок сплати орендної плати були перераховані грошові кошти в загальній сумі 20000,00 грн, що підтверджується квитанцією №N19KV44694 від 20.10.2016р. на суму 10000,00 грн та квитанцією №N19KV45251 від 24.10.2016р.

Апеляційним судом не приймаються доводи Відповідача, що за час дії договору на рахунок Позивача на виконання умов договору перераховано суму грошових коштів в розмірі 170000,00 грн., оскільки, як вірно встановлено місцевим судом, з наданої Відповідачем виписки по рахунку за 22.07.2013р. та виписки по рахунку за 19.09.2013р. вбачається, що оплата грошових коштів в розмірі 100000,00 грн та 50000,00 грн була проведена Відповідачем за навантажувач згідно договором Р123 від 09.07.2013р., а не за договором найму-продажу №130923 від 23.09.2013р.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що враховуючи істотне порушення умов договору Відповідачем, оскільки таке порушення призвело до позбавлення Позивача того, на що він розраховував при його укладенні, а саме на отримання грошових коштів за користування Відповідачем навантажувачем та різниці між вартістю навантажувача та сумою всіх орендних платежів, укладений між сторонами договір найму-продажу №130923 від 23.09.2013р. має бути розірваний у судовому порядку на підставі ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апеляційним судом також не приймаються доводи Відповідача про те, що він втратив можливість використання навантажувача через незалежні від нього обставини, що виключає його відповідальність за порушення умов договору, оскільки вказані обставини не доведені Відповідачем.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 80, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2017р. у справі №910/22272/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2017р. у справі №910/22272/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко