РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017Справа №910/6218/17

За позовомПриватного малого підприємства «Інтерсі»
до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»
простягнення 239107,82 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаСтолярчук Є.В. - представник
від відповідачаФедорець Д.Д. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне мале підприємство «Інтерсі» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» 239107,82 грн

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №676 від 09.12.2014 в частині здійснення розрахунків за виконані роботи, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 99498,00 грн. Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 51198,35 грн інфляційних втрат та 88411,47 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/6218/17 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову та відкладено розгляд справи на 08.06.2017.

В судовому засіданні 08.06.2017 оголошувалась перерва до 20.06.2017.

В судове засідання, призначене на 20.06.2017, представник позивача з'явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, а також підтримав подане через канцелярію суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені).

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» (замовник) та Приватним малим підприємством «Інтерсі» (підрядник) було укладено договір на виконання робіт №676 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору підрядник зобов'язується виконати на свій ризик комплекс робіт з демонтажу частин струмопроводів типу ТЕКН-24 до блочного трансформатору ТЦ 1000000/330-69У1 Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго»; та їх монтажу в комірці 17Т блоку №7 Слов'янської ТЕС інв.№00711 (надалі - роботи), відповідно до Договірної ціни (додаток №2 до Договору), а замовник - прийняти і роботи.

Згідно з п. 1.2 Договору роботи повинні бути виконані у строки, зазначені у додатку №1.

Пунктом 10 Додатку №1 до Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 25.12.2014) встановлено строк виконання робіт - до 31.05.2015.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору ціна Договору визначається договірною ціною, що міститься у додатку №2 до Договору. Ціна договору становить 335806,02 грн, в тому числі ПДВ 20% - 55967,67 грн.

Таку ціну сторони погодили і у Додатку №2 до Договору.

За змістом п.п. 5.4, 5.6 Договору приймання виконаних робіт за договором оформляється шляхом підписання сторонами двостороннього акту приймання виконаних робіт. Акт приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику на розгляд і підписання до 1-го числа місяця, що йде за звітним, після чого замовник зобов'язаний підписати зазначений акт або повідомити підрядника про причини відмови від підписання. Остаточний строк узгодження акту - до 5-го числа місяця, що йде за звітним. Роботи за цим договором вважаються переданими замовнику з дати підписання сторонами відповідного акту приймання виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору позивачем було виконано комплекс робіт з демонтажу частини струмопроводів типу ТЕКН-24 до блочного трансформатору ТЦ 1000000/330-69У1 Вуглегірської ТЕС та Слов'янської ТЕС на загальну суму 99498,00 грн.

Факт виконання робіт підтверджується підписаним представниками обох сторін актом №1 здачі-приймання виконаних робіт за січень 2015 року від 30.01.2015.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п.п. 4.1 - 4.2 Договору проведення розрахунків проводиться в національній валюті України. Розрахунок за роботи проводиться в порядку, передбаченому Додатком №1 до Договору.

Пунктом 4 Додатку №1 до Договору визначено, що розрахунки з підрядником здійснюються в такому порядку: розрахунок здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт протягом 7 календарних днів з моменту підписання акту.

У відповідності до п.п. 6.3.1 Договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за виконані роботи.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки акт №1 здачі-приймання виконаних робіт за січень 2015 року підписано сторонами 30.01.2015, то з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 4 Додатку №1 до Договору, відповідач зобов'язаний був оплатити вартість виконаних робіт до 06.02.2015.

Однак, своїх зобов'язань з оплати виконаних позивачем робіт Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» належним чином виконано не було, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 99498,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем належними та допустимими доказами обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 99498,00 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 51198,35 грн інфляційних втрат та 88411,47 грн пені.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 51198,35 грн за період прострочення з 09.02.2015 по 15.03.2017 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 7.5 Договору встановлено, що за порушення строків оплати за виконані роботи замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 88411,47 грн за період прострочення з 09.02.2015 по 15.03.2017.

Відповідно до ст.232 нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.7.8 Договору сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій за цим Договором не припиняється через шість місяців з моменту, коли зобов'язання мало бути виконано, а продовжується до повного належного виконання.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені з урахуванням приписів ст. 232 Господарського кодексу України та п.7.8 Договору, з яким суд погоджується щодо сум, строків, ставок і методики нарахувань пені у розмірі 88411,47 грн.

Водночас, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як зазначено в п. 3.17.4, постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Представником відповідача 20.06.2017 було подано клопотання, в якому відповідач просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені.

Клопотання мотивовано тим, що ПАТ «Донбасенерго» здійснює господарську діяльність з виробництва електричної енергії тепловими електричними станціями. Зокрема, у власності відповідача перебуває дві таких станції: Старобешівська ТЕС та Слов'янська ТЕС, які розташовані в Донецькій області. У липні 2014 року внаслідок обстрілів в окремих регіонах Донецької області у блочний трансформатор енергоблоку №7 Слов'янської ТЕС влучив боєприпас, внаслідок чого робота Слов'янської ТЕС була припинена майже на 6 місяців, а крім того, з лютого 2015 року припинені оплати електроенергії Старобешівської ТЕС. Як зазначає відповідач, саме вказані обставини, які виникли незалежно від волі ПАТ «Донбасенерго», зумовили тяжке фінансове становище підприємства та призвели до неналежного виконання відповідачем зобов'язань з оплати виконаних робіт.

Враховуючи доводи відповідача, наведені у клопотанні, суд дійшов висновку, що на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3. ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, сума пені підлягає зменшенню до 34935,39 грн (обмежившись шестимісячним строком нарахування пені).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову покладається на позивача у зв'язку із відмовою у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м.Київ, вулиця Предславинська, будинок 34А, ідентифікаційний код 23343582) на користь Приватного малого підприємства «Інтерсі» (65044, Одеська обл., місто Одеса, Французький бульвар, будинок 33, ідентифікаційний код 19050986) заборгованість у розмірі 99498 (дев'яносто дев'ять тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 51198 (п'ятдесят одна тисяча сто дев'яносто вісім) грн 35 коп., пеню у розмірі 34935 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) грн 39 коп. та судовий збір у розмірі 3586 (три тисячі п'ятсот вісімдесят шість) грн 62 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 22.06.2017

Суддя Ю.М. Смирнова