ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 червня 2017 р. Справа № 909/403/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л.М. , секретар судового засідання Войцеховська Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Першого заступника прокурора Івано-Франківської області, вул.Грюндвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76000;

до відповідача: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76000;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 02068;

про визнання незаконним та скасування підпункт 8.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 622 від 04.10.2012, яким квартиру АДРЕСА_2"А" в м. Івано-Франківську як службову переведено в ордерну;

за участю:

Від позивача: ОСОБА_2 - заступник начальника відділу прокуратури Івано-Франківської області, службове посвідчення (№ 033628 від 26.05.15);

Від відповідача: ОСОБА_3 - головний спеціаліст відділу представництва Департаменту правової політики Івано-Франківської міської ради, довіреність (№ 2312/01-20/14в від 30.12.16);

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1: ОСОБА_4 - адвокат, договір про надання адвокатських послуг (№ б/н від 19.02.16);свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (серія ВЛ № 492 від 28.11.14).

ВСТАНОВИВ: 26.04.2017р. перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування підпункт 8.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 622 від 04.10.2012, яким квартиру АДРЕСА_2"А" в м. Івано-Франківську як службову переведено в ордерну. На підтвердження позовних вимог позивач додав до позовної заяви ксерокопії незасвідчених документів.

В процесі підготовки справи до судового розгляду та у відповідності до ст.ст. 36, 38, 65, 77 ГПК України, судом ухвалами господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.17 та 18.05.17, 07.06.17 витребувано у прокуратури докази на яких грунтуються позовні вимоги, а саме належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів (в тому числі клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 25.09.2012р. № 13/2-46 вих12, протокол спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури від 25.09.2012р., інвестиційний договір від 11.07.2012р., угоду про відступлення права вимоги майнових прав № П-06/07-1 від 11.07.2012р., акт приймання - передачі № 11 від 12.07.2012р.). Вказаними ухвалами витребовувалися докази, необхідні для вирішення спору по суті.

В судове засідання 07.06.17р. представник позивача з'явився, через канцелярію суду подав клопотання вих. № 05-809 вих-17 від 06.06.17 (вх. № 9144/17 від 07.06.17) про долучення документів до матеріалів справи. До клопотання прокуратура долучає копію позовної заяви від 12.12.2014р. на підставі якої прокуратура Івано-Франківської області звернулася до Івано-Франківського міського суду та копію ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016р.

У вищезгаданому клопотанні прокуратура надає пояснення про відсутність оригіналів документів, які витребувані ухвалами господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.17 та 18.05.17, оскільки вказані документи є предметом перевірки в рамках кримінальних проваджень. В свою чергу, доказів на підтвердження відсутності оригіналів відповідних документів та наявності кримінальних проваджень, які проводяться прокуратурою Чернівецької області суду не подано. Також не надано пояснень щодо походження ксерокопій документів долучених до позовної заяви, з урахуванням доводів прокуратури відсутності їх оригіналів.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.17, у зв'язку з неподанням витребуваних доказів, відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 21.06.17. Даною ухвалою повторно зобов'язано надати в судове засідання позивача у відповідності до ч. 2 ст. 36 ГПК України належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів (клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 25.09.2012р. № 13/2-46 вих12; протокол спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури від 25.09.2012р.; інвестиційний договір від 11.07.2012р.; угода про відступлення права вимоги майнових прав № П-06/07-1 від 11.07.2012р.; акт приймання - передачі № 11 від 12.07.2012р.), необхідних для розгляду справи по суті.

В судове засідання 21.06.17 представник позивача з'явився, через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі вих. № 05-866 вих-17 від 21.06.17 (вх. № 9980/17 від 21.06.17), до яких долучив документи, однак суд зазначає що прокуратура не виконала вимоги ухвали суду від 27.04.17, 18.05.17, 07.06.17 та не подала витребувані судом документи. У письмових поясненнях суду не наведено поважності причин неподання доказів. Також суд зазначає, що в порушення ст. 36 ГПК України подані світлокопії документів, якими прокуратура обґрунтовує свої позовні вимоги не є доказами у справі, оскільки не є ані оригіналами документів, ані його належним чином засвідченими копіями. Подані прокуратурою документи є лише світлокопіями, що позбавляє її статусу доказу у справі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо можливості розгляду справи по суті зазначила, що у зв'язку з неподанням прокуратурою витребуваних доказів, суд позбавлений можливості розглянути справу по суті.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 в судове засідання з'явився та через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву вих. № б/н від 19.06.17 (вх. № 9977/17 від 21.06.17), а також зазначила, що суд позбавлений можливості розгляду справи по суті у зв'язку з неподанням прокуратурою витребуваних доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, судом неодноразово витребовувались ухвалами господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.17, 18.05.17, 07.06.17 у позивача докази, необхідні для вирішення спору, а саме: клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 25.09.2012р. № 13/2-46 вих12; протокол спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури від 25.09.2012р.; інвестиційний договір від 11.07.2012р.; угода про відступлення права вимоги майнових прав № П-06/07-1 від 11.07.2012р.; акт приймання - передачі № 11 від 12.07.2012р.

Також, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви позивачем додано незасвідчені у встановленому порядку ксерокопії документів, по яких неможливо виявити відповідність дійсності відомостей про факти, позаяк доброякісне джерело з якого у встановленому законом порядку отримано дані ксерокопії суду не відомо. На виконання вимог ухвал господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.17, 18.05.17, 07.06.17 у відповідності до ч. 2 ст. 36 ГПК України вищезгадані документи також не подані, що унеможливлює встановлення судом достовірність доказів у даній справі. Позивач також не навів належного обґрунтування причин невиконання ухвал суду від 27.04.17, 18.05.17, 07.06.17.

Однак, незважаючи на неодноразові відкладення розгляду справи, що здійснювались судом з метою забезпечення позивачу можливості виконати вимоги суду - позивачем докази необхідні для вирішення спору суду не подано та не наведено поважності причин невиконання вимог ухвал суду.

В даному випадку документи які подані позивачем на обґрунтування позовних вимог та необхідні для розгляду справи по суті, ніяким чином не засвідчені, що позбавляє дані статусу належних та допустимих доказів. При цьому, деякі документи, що подані позивачем є ксерокопіями копій документів з позначкою «згідно з оригіналом», що також не може бути прийнято в якості належних доказів по справі. В свою чергу оригінали доданих до позовної заяви документів суду для огляду не надано.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відомості, які є доказами у справі, повинні бути отримані в порядку, встановленому законом, а саме: прерогативою суду є огляд документів в оригіналах, від учасників судового процесу, які відповідають за достовірність цих документальних доказів.

Достовірність - це властивість доказу, яка характеризує його точність, правильність відображення обставин, що входять до предмета доказування. Оцінити достовірність доказів - означає виявити відповідність дійсності відомостей про факти.

Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Господарський суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Суд зазначає, що докази, одержані з порушенням закону, не приймаються господарським судом. Як роз'яснюється в постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. Правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Господарський суд зазначає про те, що у випадку витребування судом доказів, сторона зобов'язана надати відповідні докази. Неподання або несвоєчасне подання витребуваних доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу розцінюється судом як зловживання процесуальними правами. Такі дії створюють перешкоди для вирішення спору по суті та порушення установлених законом процесуальних строків розгляду справу.

Поважності причин неможливості виконання вимог суду позивачем суду не надано, про будь-які об'єктивні обставини, що зумовлюють неможливість надати витребувані документи та докази позивач не довів. Позивач своєю поведінкою позбавляє суд у визначеному законом порядку встановити наявність чи відсутність обставин на яких грунтуються позовні вимоги, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Суд зазначає, що витребувані ухвалами господарського суду Івано-Франківської області докази є необхідними для вирішення спору. У випадку невиконання вимог ухвал в частині надання доказів сторонами надаються письмові пояснення з обґрунтуванням причин її невиконання.

У зв'язку з цим, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи, оскільки у відповідності до ст. 69 ГПК України обмежений двомісячним строком розгляду справи і не має процесуальної можливості в черговий раз відкладати розгляд справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

З цих підстав, суд зазначає, що невиконання позивачем без поважних причин вимог ухвал суду від 27.04.17, 18.05.17, 07.06.17 щодо надання доказів перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

В свою чергу, залишення позовної заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23 березня 2012 року N 6 передбачено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що у відповідності зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п. 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова) при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Суд додатково зазначає, що у відповідності з ч. 4 ст. 81 ГПК України, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

З огляду на викладене, у зв'язку з тим, що невиконання позивачем вимог ухвал господарського суду Івано-Франківської області перешкоджає з'ясуванню судом всіх обставин справи, всебічному та об'єктивному розгляду справи та прийняттю правильного і обґрунтованого рішення в межах встановлених процесуальних строків, позов підлягає залишенню без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, сплачений судовий збір у даній справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ч. 3 ст. 22, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

залишити без розгляду позов Першого заступника прокурора Івано-Франківської до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування підпункт 8.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 622 від 04.10.2012, яким квартиру АДРЕСА_2"А" в м. Івано-Франківську як службову переведено в ордерну.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з цим позовом до господарського суду в загальному порядку.

Суддя Неверовська Л.М.