ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"20" червня 2017 р. Справа № 903/373/17

за позовом акціонера Вищого навчального закладу Приватного акціонерного товариства Волинський інститут економіки і менеджменту ОСОБА_1

до відповідачів:

1) Вищого навчального закладу Приватного акціонерного товариства Волинський інститут економіки і менеджменту,

2) ОСОБА_2

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

Суддя Слободян О.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3- представник, довіреність від 24.03.2017р.

від відповідача 1: ОСОБА_4 - в.о. ректора

від відповідача 2: ОСОБА_2, ОСОБА_5, договір про надання юридичних послуг від 06.06.2017р.

06.06.2017р. в судовому засіданні за згодою представників сторін згідно ст. 77 ГПК України була оголошена перерва для надання додаткових пояснень та доказів по справі до 20.06.2017р.

Суть спору: позивач - акціонер ВНЗ "ПрАТ "Волинський інститут економіки і менеджменту" ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів - ВНЗ "ПрАТ "Волинський інститут економіки і менеджменту" та ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25, загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літер Л-4/ по вул. Електроапаратна,3 в м. Луцьку, що становить 33/100 частки навчальних аудиторій, укладений 24.11.2016 року між Вищим навчальним закладом «Приватне акціонерне товариство «Волинський інститут економіки та менеджменту» та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за №1562.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на наступне.

Пунктами 9.2, 9.2.3 Статуту ВНЗ "ПрАТ "Волинський інститут економіки і менеджменту" визначено, що загальні збори акціонерів є вищим органом Інституту. У загальних зборах Інституту можуть брати участь особи, включені до переліку акціонерів, які мають право на таку участь, або їх представники.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою.

Частиною 2 статті 70 цього Закону визначено, що якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про надання згоди на вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій.

Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину. становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

Частиною 4 ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» установлено, що вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства.

При укладенні оспорюваного договору зазначені вище вимоги чинного законодавства не дотримані, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Зокрема, відповідно до фінансової звітності ВНЗ «Приватне акціонерне товариство «Волинський інститут економіки та менеджменту» за 2015 рік (на 31.12.2015 року), якою є баланс (звіт про фінансовий стан), копія якого додається до цієї заяви, вартість активів на кінець 2015 року становила 2 580 000, 00 грн. (рядок 1300 балансу).

Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, складеного ТзОВ «Волинське агенство нерухомості», ринкова вартість приміщень №№ з 2-1 по 2-25 загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літер Л-4/ по вул. Електроапаратна, 3 в м. Луцьку на час укладення оспорюваного договору - 24.11.2016 року становила 5 294 500 грн.. що більш як на 100% перевищує вартість усіх активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності.

Відтак, рішення про надання згоди на вчинення такого правочину повинно було прийматись загальними зборами акціонерів, на яких за таке рішення мало проголосувати більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

В даному випадку, збори акціонерів не проводились і відповідно рішення про надання згоди на укладення такого договору зборами акціонерів не приймалось.

Крім того, відповідно до приписів п.22 ч.2 ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада не мала повноважень приймати рішення щодо укладення оспорюваного договору.

Висновок про вартість навчальних аудиторій, складений ТОВ «ОСОБА_7 преміум плюс» не може бути взятий до уваги, як обєктивний доказ, оскільки відсутнє саме дослідження, на підставі якого субєкт оціночної діяльності дійшов такого висновку, що виключає можливість перевірити правильність застосування методів оцінки та його обєктивність, а зазначена в ньому вартість (325 грн. за 1 м.кв.) не відповідає ринковій вартості цього майна.

Отже, договір купівлі-продажу від 24.11.2016 року укладено з порушенням вимог ст.ст. 33, 70 Закону України «Про акціонерні товариства» і порушує права позивача як акціонера.

Відповідач-1 у судовому засіданні зазначив, що погоджується з доводами наведеними у позовній заяві.

Відповідач-2 ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву просить відмовити в позові. При цьому зазначив наступне.

Звіт про оцінку нерухомого майна від 11-13.03.2017 року, складений ТзОВ «Волинське агентство нерухомості», на який посилається позивач, не може братись до уваги та не є належним та допустимим доказом, оскільки складений з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а дані, зазначені в ньому, викликають сумнів в обєктивності такої оцінки.

Сторони, укладаючи договір купівлі-продажу від 24.11.2016р., діяли у відповідності з вимогами чинного законодавства. Крім того, позивачем не надано доказів того, що вартість приміщень №№ з 2-1 по 2-25 загальною площею 810,3 кв.м., визначена у висновку ТзОВ «ОСОБА_7 Плюс» станом на 21.11.2016р. року в сумі 264 000, 00 грн., не відповідає ринковій вартості цього майна, так само як не зазначено доказів на підтвердження решти позовних вимог.

В оскаржуваному договорі купівлі - продажу нотаріус врахував і Звіт про ринкову вартість майна і довідку про балансову вартість майна, а ціну договору зазначив як таку, що досягнута сторонами і є не меншою за ринкову.

Також, позивачем не надано належних доводів щодо неправомочності рішення Наглядової ради від 21.11.2016 року. Виходячи зі змісту частини першої статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства», наглядова рада не виходила за межі своїх повноважень і приймала рішення у чіткій відповідності до вимог законодавства.

В додаткових поясненнях (вх..№01-54/5815/17 від 20.06.2017р.) відповідач 2 вказує, що вона є добросовісним набувачем майна і, при укладенні оскаржуваного договору, не порушувала норми Законів України. Зазначає, що нею повністю проведені розрахунки за придбане майно та прийняте майно згідно акту прийому-передачі від 24.11.2016р.

В судовому засіданні представником позивача, на підтвердження доводів, викладених в позовній заяві, подано висновок експерта №0-43 від 06.06.2017 року, проведений Волинською Торгово-промисловою палатою, відповідно до якого ринкова вартість приміщень навчальних аудиторій з №2-1 по №2-25 загальною площею 810,3 кв.м. в будівлі /літер Л-4/, яке знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна,3 станом на 22-24 листопада 2016 року становить 8 66 7 236 грн. з ПДВ.

Водночас, відповідачем-2 ОСОБА_2 також подано суду висновок № 8765 від 19.06.2017 року експертного оціночно-будівельного дослідження, проведеного Волинським відділенням Львівського НДІ судових експертиз про те, що «Звіт про визначення ринкової вартості навчальних аудиторій» від 21.11.2016 року, зроблений ТзОВ «ОСОБА_7 Плюс», відповідає усім вимогам нормативно-правових документів такого типу.

В судовому засіданні представником відповідача-2 ОСОБА_2 також зазначено, що проведені оцінки відчужуваного майна від 11-13.03.2017 року та від 06.06.2017 року не зареєстровані у Фонді Держмайна України, при їх здійсненні не було проведено обстеження будівель, а зазначені в них методи досліджень застосовані неправильно і незаконно. Зокрема, замовником проведення оцінки від 11-13.03.2017 року є адвокат ОСОБА_8, яка не має відношення до обєкту оцінки, метою проведення цієї оцінки є питання визначення вартості обєкта для предявлення по цивільній справі в суд, що вже викликає сумніви в її неупередженості та обєктивності.

Застосовані у вказаних оцінках методи оцінювання також викликають обгрунтовані сумніви в їх законності. При проведенні оцінки від 06.06.2017 року та застосуванні порівняльного методу експертом було взято як аналоги обєкти, які розташовані в іншому районі міста, зовсім іншою площею та станом будівель, тобто такі, які не можуть бути аналогами. Більше того, всупереч вимогам оцінювачем не застосовано вимоги до проведення саме ретро експертизи. Крім того, як видно з тексту ухвали Луцького міськрайонного суду про призначення експертизи від 27 березня 2017 року, суд призначив проведення судової товарознавчої експертизи, а отриманий Висновок № 0-43 від 06.06.2017 року є висновком судової будівельно - технічної експертизи.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Волинської області від 20.06.2017р. по справі №903/327/17 провадження у справі за позовом акціонера ВНЗ ПрАТ "Волинський інститут економіки і менеджменту" ОСОБА_1 до відповідача ВНЗ ПрАТ "Волинський інститут економіки і менеджменту", треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- Хлистік М.А., ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення наглядової ради Волинського інституту економіки і менеджменту від 22.12.2016р., яким було надано дозвіл на продаж майна (приміщень навчальних аудиторій), що є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу у даній справі, зупинено на час проведення експертизи, до одержання експертного висновку; на вирішення експертизи поставлено питання: якою була ринкова вартість станом на 21-22.11.2016р. приміщень навчальних аудиторій з № 2-1 по №2-25 площею 810,3 кв.м., що становить 33/100 часток навчальних аудиторій загальною площею 2445,3 кв.м. /літер Л-4/, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3.

Визначення дійсної ринкової вартості реалізованого майна на момент продажу за оспорюваним правочином по справі №903/327/17 дасть змогу з'ясувати наявність або відсутність порушень при прийнятті рішення стосовно відчуження цього майна, отже дана справа №903/373/17 є повязаною із зазначеною справою №903/327/17.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Згідно п. 1 ч.2 ст.79 ГПК України Господарський суд має право зупинити провадження у справі за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Пунктом 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що ст. 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі.

Оскільки в господарській справі №903/327/17 призначено судово-оціночну експертизу щодо визначення ринкової вартості приміщень, згода на продаж яких була надана рішенням наглядової ради, яке стало підставою для укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, суд вважає за доцільне зупинити провадження у справі №903/373/17 до завершення проведення судової експертизи, призначеної у справі №903/327/17.

Керуючись ст.ст. 41, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив :

Зупинити провадження у справі №903/373/17 до завершення проведення судової експертизи, призначеної у справі №903/327/17.

Суддя О. Г. Слободян