РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017Справа №910/6940/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Мега-Поліс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший м'ясний дім "Полісся" про стягнення страхового відшкодування 12 600,00 грн., за участю представників позивача - Карпенко І.М., довіреність №21/16 від 31.10.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про суми страхового відшкодування в розмірі 12 600,00 грн. за договором № 6584/1-12 страхування фінансового ризику від 03.09.2012 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 31.05.2017 року.

Представник відповідача в судове засідання 14.06.2017 року не з'явився, відзив на позов не подав, водночас, про час і місце проведення судового засідання представники був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Мер Поліс» (надалі - страховик) та Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» (надалі - страхувальник) було укладено договір № 6584/1-12 страхування фінансового ризику (надалі - договір страхування), відповідно до умов якого страховик, який діє на підставі чинного законодавства та на підставі Правил добровільного страхування фінансових ризиків від "07" листопада 2006р., проводить страхування фінансового ризику страхувальника (п. 1.1. договору страхування).

У відповідності до п. 1.2. договору страхування об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з його фінансовими збитками, які можуть бути завдані страхувальнику за договорами про надання гарантії (далі за текстом "Угоди", а окремо "Угода"), які укладені страхувальником із Контрагентами (надалі "принципали", а окремо "принципал") в установах ПАТ „Діамантбанк", в період дії цього Договору, згідно з «Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", затвердженим постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №639, та протоколами кредитного комітету, відповідно до яких (Угод) Страхувальник надає третім особам (бенефіціар, бенефіціари) гарантію забезпечення виконання зобов'язань принципалів за договорами про закупівлю, укладеними з бенефіціарами за результатами конкурсних торгів.

Згідно п. 2.1. договору страхування предметом страхування є майновий інтерес страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов'язаний з матеріальними збитками страхувальника внаслідок невиконання принципалом своїх зобов'язань за угодою

Пунктом 3.2. договору страхування встановлено, що страхова сума по кожній Угоді визначається у розмірі 100% (сто відсотків) від суми гарантії, що надається на підставі конкретної Угоди, та зазначається в реєстрі Угод про надання гарантій. Реєстр угод про надання гарантій, укладених на останній день кожного місяця, надалі «Реєстр», форма якого є додатком №1 до цього договору, надається страховику до 5-го числа наступного місяця.

Відповідно до п. 9.3.4. договору страхування, страховик має право регресної вимоги до особи, винної у настанні страхового випадку та завданні збитку.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2017 року на адресу страховика від страхувальника надійшло повідомлення вих. № 220/1/14.4-08 від 10.01.2017 року, у якому повідомлялося, що 29 грудня 2016 року до страхувальника надійшла вимога про сплату грошових у зв'язку із настанням гарантійною випадку (принципал порушив умови договору про закупівлі товарів за державні кошти № 491 від 27.05.2016 року) згідно Банківської гарантії № 6353/14.4-14.4 від 19.05.2016 року) на суму 12 600,00 грн., що була видана принципалу (договір про надання гарантії № Г-2016/1541 від 18 травня 2016, укладений між Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк», (надалі - гарант), та відповідачем (надалі - принципал).

20.01.2017 року на адресу страховика від страхувальника надійшло повідомлення про настання страхового випадку від страхувальника вих. № 699/1/14.4-08 від 20.01.2017, у якому сповіщалося про настання страхового випадку по Реєстру № 24 Угод про надання гарантій, укладених за травень 2016 року згідно договору страхування, з наступним описом події.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії письмової вимоги вих. № 29/15-13639 від 27.12.2016 року, до страхувальника звернувся бенефіціар - Національна академія Служби безпеки України, з визначенням суми платежу в розмірі 12 600,00 грн., що підлягає сплаті на підставі банківської гарантії № 6353/144-144 від 19.05.2016 року.

У зв'язку із вищезазначеним, 06.01.2017 року за страхувальник направив відповідачу лист вих. № 17073/2/14.3-05 від 30.12.2016 року з вимогою перерахувати кошти в сумі 12 600,00 грн. на рахунок ПАТ «Діамантбанк».

Факт сплати страхувальником бенефіціару грошових коштів за вимогою, що підтверджується копією виписки особового рахунку за 13.01.2017 року.

20.01.2017 року страхувальник направив відповідачу лист вих. № 642/14.4-08 від 19.01.2017 року з вимогою про відшкодування суми фактично сплачених грошових коштів за гарантією, що був отриманий відповідачем 26.01.2017 року (копії листа та поштового повідомлення про вручення містяться в матеріалах справи).

Згідно ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, відповідач не виконав свої зобов'язання за Договором № 491 про закупівлю товарів за державні кошти від 27 травня 2016 року, у зв'язку з чим настав гарантійний випадок та позивачем було сплачено зазначені кошти у відповідності до умов договору страхування, що підтверджується платіжним дорученням №2202 від 22.02.2017 року на суму 12 600,00 грн., в зв'язку із чим у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

06.03.2017 року позивач направив на адресу відповідача претензію на суму 12 600,00 грн. вих. № 28176 від 06.03.2017, дана претензія була отримана відповідачем 09.03.2017 року (копія відповідного повідомлення про вручення міститься в матеріалах справи).

Доказів оплати зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 12 600,00 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ М'ЯСНИЙ ДІМ «ПОЛІССЯ» (01103, місто Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26, офіс 1108; код 37413075) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ПОЛІС» (03110, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІВАНА КЛИМЕНКА, будинок 23; код 30860173) 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. боргу та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 19.06.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна