КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа№ 911/4223/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Найченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017

у справі № 911/4223/16 (суддя - Конюх О.В.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників сторін:

від позивача: Ганношин О.А., довіреність №18-0011/26899 від 11.04.2017

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Мостепанюк В.І., довіреність б/н від 10.05.2017; Таболін О.С., довіреність б/н від 10.05.2017

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України (позивач у справі) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (відповідач у справі) про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором №41/09/6 від 10.06.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості 34 251 618,66 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 33 200 000,00 грн, заборгованості за процентами 1012827,39 грн, 8791,27 грн пені за прострочення сплати процентів, 30 000,00 грн штрафу (пункт 2.3.10 кредитного договору) на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30.04.2010, укладеним між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за №758, на наступне майно:

- земельна ділянка загальною площею 1,0785 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:008:0045, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №682615 від 16.10.2008 зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №69; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 1 171 600,00 грн. без ПДВ;

- земельна ділянка площею 0,8716 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:007:0041, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №235890 від 03.07.2008 зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №17; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 1 382 200,00 грн без ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання основним боржником - ПАТ «Дельта Банк» своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, виникнення заборгованості за кредитом та відповідно існування у Національного банку України підстав для звернення стягнення на майно, передане відповідачем в іпотеку за договором від 30.04.2010.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.01.2017 позов Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором №41/09/6 від 10.06.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України, яка станом на 17.01.2017 становить 34 251 618,66 грн, та складається з: заборгованості за кредитом 33 200 000,00 грн; заборгованості за процентами 1 012 827,39 грн; пені за прострочення сплати процентів 8791,27 грн; штраф 30 000,00 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30.04.2010 року, укладеним між Національним банком України (код 00032106) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг», а саме на нерухоме майно:

- земельну ділянку площею 1,0785 га, кадастровий номер :06:008:0045, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №682615 від 16.10.2008, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною договором іпотеки, а саме: 6 838 984,20 грн;

- земельну ділянку площею 0,8716 га, кадастровий номер :06:007:0041, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 235890 від 03.07.2008, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною договором іпотеки, а саме: 5 526 989,92 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» на користь Національного банку України 38 307,00 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Національний банк України, подав апеляційну скаргу №18-0013/11368 від 13.02.2017 (вх. №09-08.2/1555/17 від 23.02.2017), в якій просить змінити рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017, зокрема в частині визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки та встановити звернення стягнення на земельну ділянку загальною площею 1,0785га, кадастровий номер земельної ділянки :06:008:0045,шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною 1 171 600,00 грн без ПДВ; на земельну ділянку площею 0,8716 га, кадастровий номер земельної ділянки 0:06:007:0041, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 1 382 200,00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що місцевим господарським судом при визначенні початкової ціни продажу предмета іпотеки було неправомірно взято до уваги вартість земельних ділянок, які були визначені і вказані сторонами в іпотечному договорі від 30.04.2010, і зазначає, що така ціна повинна бути визначена на підставі проведеної за замовленням Національного банку України суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Увекон» оцінки вартості предмета іпотеки станом на 24.10.2016, про яку вказано у позовній заяві. При цьому, Національний банк України в апеляційній скарзі стверджує, що оскільки судом першої інстанції не витребовувались ні сертифікат суб'єкта оцінювальної діяльності, ні його ліцензію, ні інших документів щодо проведеної оцінки, однак враховуючи, що їх відсутність стала підставою для прийняття рішення, з яким позивач частково не згодний, то, на думку апелянта, зазначені обставини є підставою для прийняття таких документів в якості належних доказів у справі, які подані ним вже у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 22.03.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 розгляд апеляційної скарги було відкладено відповідно до ст. 77 ГПК України на 12.04.2017.

23.03.2017 до Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» надійшла апеляційна скарга (вх. №09-08.2/2497/17 від 23.03.2017), в якій третя особа просить внести зміни в мотивувальну частину рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі №911/4223/16, а саме: виключити з мотивувальної частини рішення речення «Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що нараховану позивачем пеню та штраф за спірним кредитним договором не можна вважати такими, що погашені».

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що вимоги про стягнення пені і штрафу є непогашеними та підлягають стягненню за рахунок предмета іпотеки, оскільки згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Враховуючи, що вимоги Національного банку України щодо пені та штрафу не були акцептовані ліквідатором ПАТ «Дельта Банк», а Національний банк України не звертався до суду з вимогами про їх акцептування, то в силу приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі вимоги слід вважати погашеними.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (вх. №09-08.2/2497/17 від 23.03.2017) прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Дикунська С.Я., об'єднано в одне апеляційне провадження з апеляційним провадженням за апеляційної скаргою Національного банку України та призначено розгляд справи на 12.04.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 відповідно до п.1 ч. 1 ст 77 ГПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання представників відповідача розгляд справи було відкладено на 24.05.2017.

У судовому засіданні 24.05.2017 на підставі клопотання Національного банку України розгляд апеляційної скарги було відкладено на 07.06.2017 в межах строків, які відповідно до ст. 69 ГПК України, продовжені судом.

Від Національного банку України 07.06.2017 надійшло клопотання (вх. №09-11/10736/17) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, що підтверджують проведення оцінки предмета іпотеки, рецензування звіту з експертної грошової оцінки та інші документи.

У судовому засіданні 07.06.2017 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив апеляційний господарський суд змінити рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 в частині визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки. Щодо вимог апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк», представник позивача заперечив та вважає висновок, викладений Господарським судом Київської області про правомірність стягнення пені та штрафу обґрунтованим та таким, що відповідає приписам закону.

Представник третьої особи, у справі у судовому засіданні підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив суд внести зміни в мотивувальну частину рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі № 911/4223/16.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи ТОВ «Екоінжиніринг» повідомлене відповідно до вимог ст. 98, 64 ГПК України.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, такими обставинами є нез'явлення в засідання представників сторін. Тобто, можливість розгляду справи за відсутності будь-кого із учасників процесу, якщо присутні учасники не заперечують, вирішується суддею.

Беручи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги, а також те, що участь представників учасників в засіданні суду є правом, а не обов'язком особи, враховуючи закінчення, встановлених ст. 102 ГПК України строків розгляду апеляційної скарги, а також, відсутність заяв та клопотань про відкладення розгляду спору, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача за наявними в ній матеріалами, так як їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

10.06.2009 між Національним банком України (позикодавець, кредитор за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта» (позичальник) укладено кредитний договір №41/09/6, відповідно до п. 1.1 якого в рахунок відкритої кредитної лінії за кредитним договором від 24.04.2009 №41/09 кредитор надає позичальнику кредит на суму 33 200 000,00 грн на строк з 26.05.2008 по 02.02.2010 з оплатою 19,00% річних. Базова кількість днів для нарахування процентів 365.

Згідно з п.2.1. договору кредитор зобов'язався після підписання цього договору та договору застави майнових прав перерахувати на рахунок позичальника №23 кредит у сумі 33 200 000,00 грн, а позичальник відповідно до п. 2.3.1. договору зобов'язався повернути кредитору у строк 02.02.2010 суму кредиту та процентів за його користування.

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до повного виконання. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (пункт 4.2 договору).

08.12.2009 між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №41/09/6 від 10.06.2009, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди викласти пп.2.3.8 п.2.3 розділу 2 «Зобов'язання та права сторін» кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 в новій редакції. Керуючись ч.3 ст. 631 ЦК України сторони погодились, що умови пп. 2.3.8 п.2.3 розділу 2 «Зобов'язання та права сторін» кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 у новій редакції набирають чинності з 03.11.2009. Інші умови кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 залишаються без змін.

30.04.2010 між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено додаткову угоду № 3, відповідно до умов якої сторони домовились викласти розділи 1-4 кредитного договору №41/09/6 від 10.06.2009 у новій редакції, а саме кредитор надає позичальнику кредит на суму 33 200 000,00 грн в рахунок відкритої невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 700 000 000,00 грн на строк з 10 червня 2009 року по 31 січня 2013 року. Погашення кредиту здійснюється у відповідності з наступним графіком: 31 січня 2013 року - 33 200 000,00 грн. Базова кількість днів нарахування процентів 365.

Процентна ставка за кредитом на період: з 10.06.2009 року по 29.04.2010 встановлюється на рівні 19% річних, з 30.04.2010 по 31.01.2013 встановлюється на рівні 12,25 %. Процентна ставка за кредитом є змінною. Розмір процентної ставки розраховується в залежності від наданого банком забезпечення, діючої облікової ставки Національного банку України відповідно до вимог пунктів 1.5, 4.6 «Положення про рефінансування та надання Національним банком України кредитів банкам України з метою кредитування економіки України на період її виходу на докризові параметри», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.2010 №47, і на день укладення цього договору становить 12,25% - максимально вища за розрахунком у відповідності до п.1.5 у зв'язку з тим, що відсоткова ставка розрахована у відповідності до п.4.6 становить 13,75% річних, розмір якої складається з розміру облікової ставки Національного банку України 10,25% плюс ставка коригування 1,50% плюс 2, 0 процентних пункти. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу ставку коригування і сплачує її у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.1.2. додаткової угоди №3 під забезпечення кредиту надаються іпотека земельних ділянок, загальною площею 7,4440 га, які розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада, заставною вартістю 47 203892,80 грн., далі - предмет застави на загальну суму 47 203 892,80 грн. У якості додаткового забезпечення за кредитом надано корпоративні права в статутному капіталі банку, що належить майновому поручителю.

Кредитор у відповідності до п.2.2.4. додаткової угоди у разі неможливості списання заборгованості за наданим кредитом і процентів за користування ним з кореспондентського рахунку позичальника через відсутність коштів має право віднести заборгованість на рахунки з обліку простроченої заборгованості за кредитом та прострочених нарахованих доходів і нарахувати пеню в розмірі 0,5 процента від суми заборгованості за кожен день невиконання зобов'язань, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення виконання зобов'язання.

Сторонами у п. 2.2.8. договору, в редакції додаткової угоди № 3 визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим договором, кредитор має право стягнути штраф у розмірі 30 000,00 грн.

19.10.2010 між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про внесення змін №4 до кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6, відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику кредит на суму 33 200 000,00 грн. в рахунок відкритої невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 700 000 000,00 грн. на строк з 10 червня 2009 року по 31 січня 2013 року. Погашення здійснюється у відповідності з наступним графіком: 31 січня 2013 року (дата погашення) - 33 200 000,00 грн. (сума погашення). Базова кількість днів для нарахування процентів 365. Процентна ставка за кредитний період: з 10.06.2009 по 29.04.2010 встановлюється на рівні 19% річних; з 30.04.2010 по 08.06.2010 встановлюється на рівні 12,25% річних; з 09.06.2010 по 08.07.2010 встановлюється на рівні 11,50% річних, з 09.07.2010 по 10.08.2010 встановлюється на рівні 10,50% річних, з 11.08.2010 по дату погашення кредиту встановлюється на рівні 9,75% річних. Договором передбачено, що процентна ставка за кредитом є змінною. Розмір процентної ставки розраховується відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України в залежності від наданого банком забезпечення, діючої облікової ставки Національного банку України та класу позичальника. Станом на 19.10.2010 процентна ставка за користування кредитом становить 9,75% річних.

При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник з дати набрання чинності нової облікової ставки самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу ставку коригування і сплачує її у строки, передбачені цим договором (пункт 1.1 додаткового договору №4 );

Згідно п. 1.2 додаткового договору №4 під забезпечення кредиту іпотека земельних ділянок, загальною площею 7,4440 га які розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада, заставна вартість 47 203 892, 80 грн., далі - предмет застави, на загальну суму 47 203 892, 80 грн. В якості додаткового забезпечення в заставу передаються акції власника істотної участі позичальника заставною вартістю 255 005 000,00 грн.

Як передбачено п. 2.2.5 договору кредитор вправі здійснювати протягом 10 днів списання коштів з кореспондентського рахунку позичальника до повного погашення заборгованості за цим договором з дня виникнення простроченої заборгованості позичальника, а в разі відсутності коштів на кореспондентському рахунку позичальника здійснити реалізацію предметів застави без звернення до суду шляхом їх продажу третім особам та задовольнити всі свої вимоги в сумі заборгованості позичальника та нарахованої пені.

29.11.2012 між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено додатковий договір №5 до кредитного договору №41/09/6 від 10.06.2009, відповідно до умов якого сторони домовились викласти розділи 1-4 кредитного договору у наступній редакції:

«Пункт 1.1. договору: кредитор надає позичальнику кредит на суму 33 200 000,00 грн на строк з 10 червня 2009 по 27 грудня 2016. Погашення кредиту здійснюється у відповідності з наступним графіком: 26.10.2016 - 8 786 400,00 грн, 25.11.2016 - 12 208 400,00 грн., 27.12.2016 - 12 205 200,00 грн.

Базова кількість днів для нарахування процентів 365. Процентна ставка за кредитним на період: з 10.06.2009 по 29.04.2010 встановлюється на рівні 19% річних; з 30.04.2010 по 08.06.2010 встановлюється на рівні 12,25% річних; з 09.06.2010 по 08.07.2010 встановлюється на рівні 11,50% річних, з 09.07.2010 по 10.08.2010 встановлюється на рівні 10,50% річних, з 11.08.2010 по 22.03.2012 встановлюється на рівні 9,75 % річних, з 23.03.2012 по дату погашення кредиту встановлюється на рівні 9,5 % річних (облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти).

Процентна ставка за кредитом є змінною. Розмір процентної ставки розраховується, відповідно до п.1 постанови Правління Національного банку України від 23.11.2012 №495/БТ, що встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України (що на день укладення цього договору становить 7,5%) плюс два процентних пункти. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу ставку коригування і сплачує її у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору в якості забезпечення кредиту передаються: іпотека земельної ділянки, загальною площею 5,4939 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада, заставною вартістю 34 837 918,68 грн; іпотека земельних ділянок, загальною площею 1,9501 га, які розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада, заставною вартістю 12 365 974,12 грн., далі предмет застави на загальну суму 47 203 892,80 грн.

Кредитор згідно п. 2.2.5, 2.2.8 договору в редакції додаткової угоди №5 має право нарахувати пеню за несвоєчасне виконання позичальником зобов'язань за цим договором щодо повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 0,5 процента від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення виконання зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань позичальником, передбачених цим договором, стягнути штраф у розмірі 30 000,00 грн.

07.03.2013 між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено додатковий договір №6 до кредитного договору №41/09/6 від 10.06.2009, відповідно до умов якого сторони домовились викласти абзаци четвертий та п'ятий п.2.35 розділу 2 «Зобов'язання та права сторін» кредитного договору у наступній редакції: «не допускати здійснення будь-яких інвестицій, надання бланкових кредитів (крім карткових кредитів під зарплатні проекти, кредитів-овердрафт, наданих надійним позичальникам, які мають фінансовий стан не нижче класу «Б» (для фізичних осіб, бюджетних установ та банків) або класу «5» (для юридичних осіб), кредитів овернайт, наданих іншим банкам, незабезпечених гарантій, поручительств, авалів; не придбавати цінних паперів, крім державних цінних паперів і депозитних сертифікатів Національного банку України та цінних паперів, розміщення яких здійснено під гарантію Кабінету Міністрів України». Всі інші умови кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 залишаються без змін.

Додатковими договорами №7 від 31.05.2013 та № 8 від 11.12.2013 сторони вносили зміни до п.2.3.5 розділу 2 «Зобов'язання та права сторін» кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6. Всі інші умови кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 залишилися без змін.

26.02.2014 між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено додатковий договір №9 до кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6, відповідно до умов якого сторони внесли наступні зміни:

- в рахунок відкритої невідновлюваної кредитної лінії за кредитним договором від 24.04.2009 №41/09 кредитор надає позичальнику кредит на суму 33 200 000,00 грн. на строк з 10 червня 2009 по 27 грудня 2016. Погашення кредиту здійснюється за наступним графіком: 26.10.2016 - 3 734 625,00 грн., 25.11.2016 - 14 734 275,00 грн., 27.12.2016 - 14 731 100,00 грн., всього 33 200 000,00 грн. Базовою кількість днів для нарахування процентів/пені є фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році.

Процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти. Станом на 26.02.2014 процентна ставка за користування кредитом становить 8,5% річних (облікова ставка - 6,5%). При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України плюс два процентних пункти.

Згідно п. 1.31. кредитного договору в редакції додаткової угоди №9 позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця, та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту Всі інші умови кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 залишилися без змін.

04.12.2014 між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено додатковий договір №10 до кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6, відповідно до умов якого сторони домовились доповнити п.1.3 розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 абзацом такого змісту: позичальник сплачує нараховані проценти за користування кредитом за листопад 2014 - 26.12.2014, за грудень 2014 - 27.01.2015, за січень 2015 - 27.02.2015. Всі інші умови кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 залишаються без змін.

02.03.2015 між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено додатковий договір №11 до кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6, відповідно до умов якого сторони домовились викласти п.1.3 розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору від 10 червня 2009 №41/09/6 у такій редакції: позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту. Сторони домовились перенести з лютого - травня 2015 до 10.06.2015 термін сплати нарахованих процентів за користування кредитом за січень 2015, лютий 2015, березень 2015, квітень 2015, травень 2015. Всі інші умови кредитного договору від 10.06.2009 №41/09/6 залишаються без змін.

З представлених до матеріалів справи документів, зокрема меморіального ордеру №5844 від 11.06.2009р., вбачається, що позивач (Національний банк України) належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, надавши ПАТ «Дельта Банк» кредит на суму 33 200 000,00 грн, який згідно винесених Додатковою угодою №9 від 26.02.2014 змін повинен був бути повернутий в строк до 27.12.2016 року.

30.04.2010 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (відповідач), укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за №758, згідно п. 1.2, 2.1. якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору (повернення кредиту в розмірі 33 200 000,00 гр., сплата процентів у розмірі, строки та на умовах, визначених в кредитному договорі та додаткових договорах, в тому числі тих, що можуть бути укладені в майбутньому, сплата штрафних санкцій, комісій та інших платежів, витрат, пов'язаних з обслуговуванням кредиту) передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно (земельні ділянки), а саме:

- земельна ділянка площею 1,0785 га, кадастровий номер :06:008:0045 заставною вартістю 6 838 984,20 грн., державний акт на право власності на земельну ділянку №ЯЖ 682615 від 16.10.2008 та

- земельна ділянка площею 0,8716, кадастровий номер :06:007:0041, заставною вартістю 5 526 989,92 грн., державний акт на право власності на земельну ділянку №ЯЖ 235890 від 03.07.2008.

Земельні ділянки розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада, та належить іпотекодавцю на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки, що видані Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області, цільове призначення - для житлової та громадської забудови. Відповідно до довідок, виданих Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, 12.04.2010 на даних земельних ділянках ніяких будівель та споруд не розміщено, будівельні роботи не проводяться.

Загальна ринкова вартість земельних ділянок, зазначених в п.2.1 цього договору, згідно з висновками оцінювача про ринкову вартість земельної ділянки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, приватним підприємством «Абрис-Альфа» (ліцензія Держземагентства України серії АВ №332175 на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт від 17.08.2007 становить 12 365 974,12 грн.). За згодою сторін загальна заставна вартість земельних ділянок, зазначених в п.2.1 цього договору становить 12 365 974,12 грн.

Пунктами 4.8.3, 4.10 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором, у випадках, зокрема прийняття власником або компетентним органом рішення про ліквідацію іпотекодавця або позичальника, при цьому іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, включаючи проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Відповідно до пункту 7.2 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Як досліджено апеляційним господарським судом, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 15 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно, а рішенням від 03.08.2015 №147 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015.

В подальшому, на виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 по 04.10.2017 та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Колегія суддів зазначає, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012, № 4452-VI є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Згідно ст. 1 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI, ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Так, частиною 5 ст. 45 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк») передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Згідно ч. 2-3 ст. 46 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону. Аналогічні приписи закріплені і у п. 2.3. глави 2 розділу V Положення.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, а також прийняте рішення про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», колегія суддів дійшла висновку, що у ПАТ «Дельта Банк» настав строк для повернення суми кредиту в розмірі 33 200 000,00 грн та сплати нарахованих відсотків, штрафних санкцій. Разом з цим, позивач, як іпотекодержатель згідно положень п. 4.8.3. іпотечного договору набув право в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із прийняттям рішення про ліквідацію позичальника.

У зв'язку з цим 18.08.2016 Національний банк України надіслав на адресу відповідача вимогу (№18-0005/69706 від 18.08.2016) про сплату заборгованості, яка існувала у ПАТ «Дельат Банк» за кредитним договором. Однак відповіді на надіслану вимогу ТОВ «Екоінжиніринг» не надало та не сплатило заборгованість, про яку було заявлено позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на існування у ПАТ «Дельта Банк» заборгованості, право на стягнення яких існує у Національного банку України, зокрема: 33 200 000,00 грн основного боргу по кредиту; 1 012 827,39 грн заборгованості зі сплати процентів, нарахованих за листопад 2014-лютий 2015 років; 8 791,27 грн пені, обчисленої на прострочену суму боргу по процентам за користування кредитом, та 30 000,00 грн штрафу за порушення ПАТ «Дельта Банк» зобов'язань за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» не погоджується з наведеним позивачем розрахунком його заборгованості перед Національним банком України, зокрема стверджує про безпідставність нарахування пені на суму боргу по процентам, нарахованих за листопад 2014- лютий 2015, оскільки зазначає, що Додатковими угодами №10 від 04.12.2014 та №11 від 02.03.2015 сторони змінили строк оплати нарахованих процентів за користування кредитом і перенесли їх сплату на червень 2015, а тому вважає про відсутність прострочення виконання ПАТ «Дельта Банк» зобов'язань зі сплати процентів та відповідно відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій.

Разом з цим, колегія суддів відхиляє зазначені твердження третьої особи з огляду на те, що зі змісту укладених додаткових угод №9 від 26.02.2014, №10 від 04.12.2014 та №11 від 02.03.2015 вбачається, що такі додаткові угоди вступають в дію з моменту їх підписання, яке відповідає даті зазначених угод, та не вказується, що умови щодо порядку сплати коштів слід вважати такими, що вступили в дію ще з моменту укладення самого кредитного договору.

З огляду на зазначене, а також, враховуючи ст. 531 ЦК України зміни, які були внесені сторонами у договір, набирають юридичної сили та відповідно стають обов'язковими для виконання сторонами саме з моменту їх внесення.

Враховуючи те, що Додатковою угодою №9 строк оплати процентів був встановлений в останній робочий день поточного місяця, то до підписання наступної додаткової угоди №10 (до 04.12.2014), нараховані, в тому числі за листопад 2014, проценти повинні були бути сплачені до 28.11.2014, а відтак з 29.11.2014 на прострочену суму позивач правомірно здійснив нарахування пені. В подальшому оскільки Додаткова угода №10 від 04.12.2014 року встановила строк оплати процентів за листопад 2014 до 26.12.2014, то колегія суддів звертає увагу, що з 04.12.2014 (з моменту підписання додаткової угоди №10) і до 26.12.2014 слід вважати, що у третьої особи не існувало прострочення виконання, а останнє настало вже з 27.12.2014 та існувало до 08.01.2015 - дня, що передувало дню фактичної сплати суми боргу по процентам за листопад 2014.

Проценти, які були нараховані за грудень 2014 року згідно Додаткової угоди №10 від 04.12.2014 сплачуються ПАТ «Дельта Банк» по 27.01.2015, а відтак прострочення оплати процентів слід вважати з 28.01.2015, отже позивач обґрунтовано нараховує на суму боргу по процентам за грудень 2014 пеню по 03.02.2015 - дату, що передувала дню фактичної сплати суми боргу.

Порядок сплати процентів, які були нараховані за січень 2015 року також визначався Додатковою угодою №10 від 04.12.2014, згідно якої такі проценти сплачуються позичальником по 27.02.2015, відтак Національний банк України з 28.02.2015 по 02.03.2015 правомірно здійснив нарахування пені, оскільки факт прострочення сплати процентів за січень 2015 підтверджується матеріалами справи.

Оскільки додатковою угодою №10 від 04.12.2014 сторони не узгоджували строк оплати процентів за лютий 2015, а порядок їх оплати сторони встановили у Додатковій угоді №11 від 02.03.2015, то колегія суддів зазначає, що до моменту підписання Додаткової угоди №11 проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються згідно порядку, який встановлений Додатковою угодою №9, а саме сплачуються в останній робочий день поточного місяця. Відтак проценти за користування кредитом за лютий 2015 повинні були бути сплачені до 27.02.2015, а тому з 28.02.2015 у ПАТ «Дельта Банк» наступило прострочення сплати процентів, на яку позивач обґрунтовано нараховує пеню.

Беручи до уваги те, що позивачем доведено, а іншими учасниками процесу не спростовано факту порушення ПАТ «Дельта Банк» своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, зокрема в частині своєчасної та повної оплати процентів за користування кредитом, то згідно п. 2.2.5, 2.2.8 Національний банк України мав право як на нарахування пені за порушення строків оплати визначених договором сум, так і на стягнення штрафу.

Разом з цим, як свідчать наявні в матеріалах справи документи після відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», Національний банк України звернувся до ліквідатора банку з заявою про свої кредиторські вимоги (а.с. 86-89 том 1), зокрема по кредитному договору №41/09/6 від 10.06.2009 з вимогами по основній сумі кредиту - 33 200 000,00 грн, 1 012 827,39 грн відсотків за користування кредитом та 8 791,27 грн пені за відсотками. Згідно реєстру акцептованих кредиторських вимог (а.с. 90-110 том 1), вимогу Національного банку України за договором №41/09/6 від 10.06.2009 було акцептовано лише у сумі - основного боргу 33 200 000,00 грн та 1 012 827,39 грн відсотків за користування кредитом. Вимоги в частині пені акцептовані не були.

Згідно з ч. 14 ст 49 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Частиною 3 ст 112 ЦК України визначено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Однак, Національний банк України не надав доказів оскарження в судовому порядку дій чи бездіяльності ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» щодо відмови в акцептуванні заявлених вимог в частині пені - 8 791,27 грн, що відповідно є підставою для тверджень про те, що вимоги в цій частині є погашеними та стягненню не підлягають.

Колегія суддів звертає увагу, що оскільки Національним банком України кредиторські вимоги про стягнення штрафу у розмірі 30 000,00 грн взагалі не були заявлені для їх акцептування, то відповідно до ст. ст.46, 49 Закону України від 23.02.2012 за № 4452-VI з моменту введення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» неустойка (штраф, пеня) не нараховуються, а нараховані у випадку їх нез'явлення для акцептування вважаються погашеними, а тому не можуть бути стягнуті за рахунок забезпечувального зобов'язання, а саме за рахунок предмета іпотеки.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що, оскільки іпотека є похідним зобов'язанням і вчинена в даному випадку з метою забезпечення виконання зобов'язань, які виникають у боржника із кредитного договору, то за рахунок предмета іпотеки кредитор (позивач у справі) може задовольнити свої дійсні вимоги, які виникли з кредитного договору та існують на момент звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні умови закріплені сторонами і в самому іпотечному договорі від 30.04.2010, так у п. 7.5. договору визначено право іпотекодержателя (позивача у справі) задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного їх задоволення. Відтак, оскільки вимога про стягнення пені та штрафу на момент звернення позивача з даним позовом до суду вважаються погашеними в силу спеціального Закону, тому вимоги про стягнення 30 000,00 грн штрафу та 8 791,27 грн пені не можуть бути задоволені за рахунок додаткового зобов'язання, а саме за рахунок предмета іпотеки, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги те, що ПАТ «Дельта Банк» не виконав перед Національним банком України своїх договірних зобов'язань, суми кредиту - 33 200 000,00 грн та 1 012 827,39 грн відсотків за користування кредитом не сплатив, то колегія суддів дійшла висновку, що права та інтереси Національного банку України, як кредитора за договором є порушеними, а тому вимоги про стягнення зазначених сум є правомірними та обґрунтованими.

Враховуючи те, що належне виконання зобов'язань ПАТ «Дельта Банк» було забезпечено іпотекою згідно іпотечного договору від 30.04.2010, то Національний банк України звернувся з вимогою про стягнення суми боргу за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до Закону України «Про іпотеку» (в редакцій чинній станом на травень 2008 року - на момент укладення договору іпотеки) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим законом.

Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Колегія суддів звертає увагу, що у випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

При визначенні початкової ціни продажу предмета іпотеки (земельних ділянок) місцевий господарський суд відхилив надані Національним банком України копії висновків про вартість майна земельних ділянок :06:007:0041 загальною площею 87,16 сот. та :06:008:0045 загальною площею 107,85 сот, виконавець робіт з оцінки: суб'єкт оціночної діяльності товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Увекон», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Увекон Ленд», оскільки позивачем не долучено доказів, які б підтверджували повноваження суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності), не надано і доказів на підтвердження повноважень «Увекон Ленд» (ліцензії на проведення земелевпорядних та землеоціночних робіт, сертифікату суб'єкта оціночної діяльності), а також доказів повноважень самих оцінювачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 (кваліфікаційні свідоцтва оцінювачів). У зв'язку з чим суд встановив початкову ціну продажу на рівні заставної вартості земельних ділянок, які були зазначені у п. 2.3.1. іпотечного договору.

Однак, такі висновки місцевого господарського суду колегія суддів вважає помилковими, з наступних підстав.

Сторони визначаючи у договорі заставну вартість земельних ділянок, не встановили, що така вартість є погодженою ними початковою ціною продажу предмета іпотеки при зверненні іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах. Окрім того, слід враховувати, що особа при зверненні до суду самостійно обирає способи захисту своїх прав та інтересів та подає до суду відповідні докази та доводить ними свої вимоги, і саме в межах заявлених вимог суд розглядає справу. Враховуючи те, що Національний банк України при зверненні до суду початкову ціну продажу просив визначити на рівні ринкових цін, визначених на підставі проведеної за його замовленням грошової оцінки земельних ділянок, рецензування звітів, складених за результатами таких оцінок, які подав до суду, місцевий господарський суд повинен був приймати рішення саме на підставі поданих документів, а у випадку необхідності вчинити дії, витребувати докази тощо, які передбачені ст. 65 Господарського процесуального кодексу України. Однак, всупереч наведеному місцевий господарський суд визначив початкову ціну продажу предмета іпотеки на підставі оціночної вартості предмета іпотеки, яка вказана в іпотечному договорі, не маючи ні самого Звіту про ринкову вартість земельних ділянок, ні доказів його рецензування, ні доказів на підтвердження повноважень оцінювачів, які проводили таку оцінку станом на момент укладення іпотечного договору. Окрім того, господарським судом не взято до уваги те, що згідно п. 3.4. Порядку проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах за №2 від 09.01.2003 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №396/7717 від 23.05.2003, термін дії оцінки становить один рік.

Таким чином, судом безпідставно при визначенні початкової ціни продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах визначено початкову ціну продажу земельних ділянок на рівні, заставної вартості земельних ділянок згідно п. 2.3.1. договору, та на підставі оцінки, яка станом на момент прийняття рішення вже була недійсною.

До апеляційного господарського суду Національний банк України повторно подав копії звітів про оцінку земельних ділянок, складених ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон», станом на 24.10.2016, копії кваліфікаційних свідоцтв оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, сертифікатів суб'єктів оцінювальної діяльності; Рецензії на Звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок, які складені та оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»; Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна».

Відповідачем, як іпотекодавцем за договором та власником переданих земельних ділянок, не оспорюється оцінка земельних ділянок, яка була проведена ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон» на замовлення Національного банку України, не оспорюється сам розмір ринкової вартості, визначений за результатами такої оцінки. Іншими учасниками процесу не надано доказів порушення порядку проведення оцінки земельної ділянки чи існування інших обставин, які б свідчили про неправомірність результатів проведеної оцінки.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, вважає, що початкова ціна продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах повинна бути визначена саме у розмірі, який встановлений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон», як ринкова вартість земельних ділянок та зазначена у Звітах про оцінку, а саме: початкова ціна продажу земельної ділянки загальною площею 0,8716 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:007:0041, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка - 1 171 600,00 грн без ПДВ; початкова ціна продажу земельної ділянки площею 1,0785 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:008:0045, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка - 1 382 200,00 грн без ПДВ.

На підставі наведеного та враховуючи положення ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів дійшла висновку, що в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №41/09/6 від 10.06.2009 (з усіма змінами та доповненнями) перед позивачем, яка становить в загальній сумі 34 212 827,39 грн та яка складається з заборгованості за кредитом 33 200 000,00 грн, заборгованості за процентами 1 012 827,39 грн, слід звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 30.04.2010, а саме: на земельну ділянку кадастровий номер :06:007:0041 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 1 171 600,00 грн без ПДВ та на земельну ділянку кадастровий номер :06:008:0045 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною - 1 382 200,00 грн без ПДВ.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Національного банку України підлягає задоволенню повністю, рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 зміні в частині визначення заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки, та в частині визначення початкової ціни предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи те, що спір у справі виник у зв'язку з неправомірними діями ТОВ «Екоінжиніринг», судовий збір за подання позовної заяви та апеляційних скарг покладається на відповідача у справі.

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п. 4 ч. 1 ст. 103, п.3 ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі №911/4223/16 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі №911/4223/16 задовольнити.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі №911/4223/16 змінити.

4. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позов Національного банку України про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

2. В рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, будинок 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) за кредитним договором №41/09/6 від 10.06.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України (01601, м. Київ, Печерський район, вул. Інститутська, будинок 9, ідентифікаційний код 00032106), у розмірі 34 212 827,39 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 33 200 000,00 грн та заборгованості за процентами 1 012 827,39 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 30.04.2010 року, укладеним між Національним банком України (код 00032106) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (код 33235133), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за №758, а саме на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку площею 1,0785 га, кадастровий номер :06:008:0045, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (33235133) на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №682615 від 16.10.2008, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 1 382 200,00 (один мільйон триста вісімдесят дві тисячі двісті) грн без ПДВ;

- земельну ділянку площею 0,8716 га, кадастровий номер :06:007:0041, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (33235133) на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 235890 від 03.07.2008, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 1 171 600,00 грн (один мільйон сто сімдесят одна тисяча шістсот) грн без ПДВ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (01103, м. Київ, Печерський район, вулиця Кіквідзе, будинок 43, ідентифікаційний код 33235133) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, Печерський район, вул. Інститутська, будинок 9, ідентифікаційний код 00032106) 38 307 (тридцять вісім тисяч три сім) грн 00 коп судового збору.».

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (01103, м. Київ, Печерський район, вулиця Кіквідзе, будинок 43, ідентифікаційний код 33235133) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, Печерський район, вул. Інститутська, будинок 9, ідентифікаційний код 00032106) 42 137 (сорок дві тисячі сто тридцять сім) грн 70 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг» (01103, м. Київ, Печерський район, вулиця Кіквідзе, будинок 43, ідентифікаційний код 33235133) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) 42 137 (сорок дві тисячі сто тридцять сім) грн 70 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду Київської області видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

8. Справу № 911/4223/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко