ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р.Справа № 915/2220/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Таран С.В., Мишкіної М.А.,

(Склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату суду №499 від 14.06.2017 щодо повторного автоматичного розподілу справи та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.06.2017)

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

на рішення господарського суду Миколаївської області від 10.02.2017 року

у справі №915/2220/15

за позовом Фермерського господарства Іванов

до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

про стягнення 367599,22 грн.

ВСТАНОВИЛА:

30.12.2015 Фермерське господарство Іванов (далі- ФГ Іванов) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз збитків у сумі 367599,22 грн., понесених в результаті неправомірних дій відповідача щодо припинення газопостачання.

03.10.2016 від ФГ «Іванов» надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача збитки на загальну суму 416681,97грн.

27.01.2017 від ФГ Іванов до господарського суду Миколаївської області в порядку ст.22 ГПК України надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз збитки у сумі 411889,89 грн., з яких: 156779,09 грн.- реальні збитки, 65110,73 грн.- упущена вигода, 190000,00 грн.- витрати на придбання обладнання для опалення, а також судовий збір та витрати на проведення судової економічної експертизи.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.02.2017 року у справі №915/2220/15 позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь ФГ Іванов суму збитків в розмірі 411889 грн. 89 коп., з яких: 346779 грн. 09 коп. реальні збитки та 65110 грн. 73 коп. упущена вигода, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 6178 грн. 35 коп. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 30856 грн. 08 коп., а також вирішено питання щодо видачі судового наказу.

Судове рішення обґрунтоване наступним.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.02.2015, залишеним без змін постановами суду апеляційної та касаційної інстанції, у справі № 915/2079/14 , встановлена протиправність дій ОСОБА_4 акціонерного товариства Миколаївгаз по припиненню газопостачання Фермерському господарству Іванов та зобовязано Публічне акціонерне товариство Миколаївгаз відновити постачання природного газу Фермерському господарству Іванов за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с.Себине, вул. Гетьманцева, 1а.

Протиправні дії відповідача у вигляді припинення газопостачання ФГ Іванов з 05.12.2014 року призвели до неможливості ведення позивачем своєї діяльності, щодо виробництва мясних продуктів, до неможливості проведення термічної обробки продукції в обсязі 3508 кг. вартістю 173 943,02 грн., в результаті чого дана продукція стала непридатною до використання, чим завдані позивачу збитки.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від 10.02.2017 року у справі №915/2220/15 скасувати. Прийняте нове рішення, яким відмовити ФГ Іванов у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

ФГ «Іванов» у позовній заяві зазначило про те, що на час припинення постачання газу станом на 05.12.2014 року в ковбасному цеху підприємства залишилась м'ясна продукція, яка потребувала термічної обробки в обсязі 3058 кг вартістю 173943.02 грн..

При цьому до складу м'ясної продукції Позивачем було віднесено м'ясо, як сировину, загальною вагою 2261 кг, яке не є за своїми характеристиками та визначенням саме м'ясною продукцією.

Наданий Позивачем ОСОБА_5 № 80 від 05.12.2014 року про вилучення непридатної продукції не містить посилання на об'єктивні чинники його видання, а саме внаслідок чого необхідно вилучити м'ясну продукцію.

В разі визнання м'ясної продукті непридатною до подальшого використання, вона повинна бути утилізована у відповідності до вимог чинного законодавства із складенням відповідного акту, який також відсутній в матеріалах справи.

Також скаржник зазначає, що Позивачем жодним чином не доведений причинно- наслідковий зв'язок між діями Відповідача та заподіяною йому шкодою та не визначений фактичний розмір збитків.

Під час розгляду справи судом взагалі не зясовувалось чи можливо було переробити «зіпсовану сировину», щоб зменшити розмір збитків у відповідності до ч.2ст. 616 ЦК України.

Судом 1-ї інстанції не надано оцінки тому, що 25.11.2014 року Позивач отримав попередження про припинення газопостачання, яке відбудеться 05.12.2014 року.

Скаржник зазначає, що Позивачем 28.11.2014 року, ще до припинення газопостачання, на адресу ПАТ «Миколаївгаз» було направлено претензію № 377, в якій вже було зазначено про порушення технологічного процесу виготовлення ковбасних виробів, строків виконання замовлень покупців, псування сировини тощо.

Посилання Позивача на наявність рішення господарського суду Миколаївської області у справі № 915/2079/14, яким визнано дії Відповідача щодо припинення постачання природного газу неправомірними і зобов'язання відновити постачання природного газу не може бути основним та беззаперечним доказом наявності вини та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, з огляду на те, що сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків, у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.02.2016 року у справі № 915/2079/14 задоволено заяву Відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу № 915/20790/14 від 15.06.2015 р.

Також судовим рішенням від 17.12.2015 р. у справі № 915/1536/15, яке залишено в силі Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року з Позивача стягнуто заборгованість за договором № ТП-ПР-1127131-МГ від 30.12.2012 р. в сумі 136805,03 грн., що в свою чергу є підтвердженням неналежного виконання зобов'язань саме з боку Позивача.

Скаржник зазначає, що після припинення газопостачання, Позивач продовжував здійснювати свою підприємницьку діяльність у відповідності до вимог Закону України «Про підприємництво», шляхом відмови від газопостачання під час здійснення виробництва м'ясної продукції, шляхом свідомого вибору та використання інших альтернативних джерел енергії.

Крім того, на думку скаржника, проведені у справі судово-економічні експертизи не можуть бути належними та допустимими доказами, якими підтверджується нанесення збитків саме діями Відповідача, так як поставлені питання полягають лише в підтверджені розміру збитків, а не встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями Відповідача та спричиненою шкодою.

Інвентаризація на день псування цінностей належним чином проведена не була, її результати не знайшли свого відображення в бухгалтерській звітності за 2014 рік, а висновки експерта були зроблені на підставі сумнівних бухгалтерських документів.

12.04.2017 до суду від ФГ «Іванов» надійшли заперечення на апеляційну скаргу в яких позивач просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На думку позивача, оскаржуване судове рішення прийнято у відповідності до ч. 1, ст. 4-7, ч. 1 ст. 42 ГПК України, досліджено причинний звязок збитків та упущеної вигоди товариства з неправомірними діями відповідача.

Протиправність дій ПАТ «Миколаївгаз» стосовно припинення постачання газу ФГ «Іванов» встановлено рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.02.2015р. у справі № 915/2079/14, яке постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.15 та постановою Вищого господарського суду України від 28.09.15 залишено без змін.

Неправомірне припинення постачання газу спричинило виникнення у господарства збитків від псування продукції.

Позивач зазначає, що для всебічного і об'єктивного розгляду справи, правильного визначення розміру збитків судом була призначена експертиза. Для проведення експертизи позивач надав первинні документи, які підтверджують реальні збитки і упущену вигоду. Проведена судова додаткова експертиза від 20.12.16р. підтвердила суму реальних збитків (зіпсованого м'яса і ковбасної продукції) в розмірі 159101,45 і упущеної вигоди (неотриманого доходу) в сумі 65110,73 грн. При цьому документально було підтверджено розмір прямих збитків 159101,45грн., але у фінансовій звітності позивача відображено 156779,09грн.

18.05.2017 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Зі змісту наданих пояснень вбачається, що скаржник підтримує вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

06.06.2017 до суду від позивача надійшли додаткові заперечення на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 15.06.2017 представник скаржника наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Представники позивача в засіданні суду заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вимоги, викладені в ній безпідставними, оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.12.2012р. за № ТП-ПР-1127131-МГ між сторонами у справі було укладено типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб промислових підприємств та інших субєктів господарювання, які є кінцевим споживачем), дія якого щороку пролонгується сторонами.

25 листопада 2014 року представниками ПАТ Миколаївгаз була проведена технічна перевірка засобу вимірювальної техніки лічильника ВК. G 25, зав. № 22715527, який встановлено для обліку спожитого позивачем природного газу про що складено відповідний акт.

25 листопада 2014 року Новоодеським УЕГГ у присутності представника ФГ «Іванов» складено ОСОБА_3 № 25 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) від 25.11.2014 у звязку із наявністю заборгованості за договором на постачання природного газу № ТП-ПР-1127131-МГ.

ОСОБА_6 підписано представником позивача без жодних зауважень.

Крім того, на адресу позивача відповідачем направлено повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання № 21 від 26.11.2014.

Вказаним повідомленням позивачу запропоновано самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання у термін до 05.12.2014.

Також позивача попереджено про те, що у разі невиконання вимоги щодо самостійного відключення газових мереж, ФГ «Іванов» буде припинено (обмежено) транспортування газу в примусовому порядку.

Вказане повідомлення отримано позивачем 02.12.2014, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

05 грудня 2014 року Новоодеською УЕГГ складено ОСОБА_6 № 488 від 05.12.2014 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) відповідно до якого припинено (обмежено) газопостачання та опломбовано ФГ «Іванов».

В подальшому Договори про надання послуг з розподілу природного газу з ПАТ «Миколаївгаз» між позивачем та відповідачем не укладалося.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.02.2015, залишеним без змін постановами суду апеляційної та касаційної інстанції, у справі № 915/2079/14 , встановлена протиправність дій ОСОБА_4 акціонерного товариства Миколаївгаз по припиненню газопостачання Фермерському господарству Іванов та зобовязано Публічне акціонерне товариство Миколаївгаз відновити постачання природного газу Фермерському господарству Іванов за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с.Себине, вул. Гетьманцева, 1а.

Вважаючи, що дії відповідача, які полягали у припиненні подачі газу ФГ «Іванов» призвели до зіпсування продукції, чим завдано позивачу збитків, ФГ «Іванов» звернулося до суду із відповідною позовною заявою про їх відшкодування

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За приписами ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, що передбачено ст. 225 Господарського кодексу України.

За загальними правилами з відповідача можуть бути стягнуті збитки за наявності повного складу правопорушення, а саме:

1) порушення відповідачем своїх обов'язків перед позивачем;

2) наявності збитків, завданих відповідачем, в тому числі неодержаного позивачем прибутку;

3) причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача та негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності);

4) вини відповідача у настанні негативних наслідків, яка проявилась у будь -якій формі, тобто умислу, грубої або звичайної необережності.

Умови і порядок відшкодування збитків врегульовано статтею 226 Господарського кодексу України.

Зокрема, відповідно до частини 3 статті 226 Господарського кодексу України сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі, якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

Згідно із ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується, що на адресу позивача відповідачем направлено повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання № 21 від 26.11.2014. Відповідно, позивач знав, що

У судовому засіданні 15.06.2017 позивач зазначив про те, що йому не було відомо про дату припинення газопостачання.

На підтвердження зазначеного позивачем надано копію повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання.

Судовою колегією вказана копія повідомлення не приймається до уваги, оскільки останню виготовлено не з оригіналу а з копії такого повідомлення, який міститься у справі № 915/2079/14.

Разом з тим, відповідачем у судовому засіданні надано оригінал повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання № 21 від 26.11.2014, в якому зазначено, що у термін до 8 години 05.12.2014 необхідно позивачу самостійно відключитися від газових мереж газоспоживання та підготувати до пломбування газове обладнання.

Незважаючи на попередження, позивач в день відключення від газопостачання розпочав технологічний процес виготовлення продукції.

Виходячи з викладеного, судова колегія приходить до висновку, що позивач міг запобігти виникненню збитків своїми діями, однак не зробив цього, відповідно він позбавляється права на їх відшкодування.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити про те, що у позовній заяві ФГ «Іванов» зазначив про те, що на час припинення постачання газу станом на 05.12.2014 у ковбасному цеху підприємства залишилася мясна продукція, яка потребувала термічної обробки та в подальшому стала непридатною до використання.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, комісією ФГ «Іванов» складено ОСОБА_6 зіпсування мяса з якого вбачається, що саме мясо, а не мясна продукція стала непридатною для подальшого використання. Відповідно, відсутній причинно-наслідковий звязок між припиненням газопостачання та зіпсуванням мяса.

Крім того, ОСОБА_6 на утилізацію мяса і ковбасних виробів був складений лише 12.06.2017, а збитки від псування мясної сировини та ковбасних виробів відображені у фінансовій звітності ФГ «Іванов» за перше півріччя 2016 року.

Також, згідно висновку №478/479 судової економічної експертизи, складеного 18.08.2016р. документально не підтверджено відображення у фінансовій звітності 2014-2015 року витрати на перехід на інші види палива.

За таких обставин позовні вимоги ФГ «Іванов» задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржене рішення, не врахував положень ч.3 ст.226 Господарського кодексу України а також не дав належної оцінки всім обставинам справи та доказам щодо дотримання порядку фіксації та відображення в бугалтерському обліку факту псування продукції.

Відповідно до ч. 3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, викладені в апеляційній скарзі, належним чином доведені, обґрунтовані нормами законодавства, а тому підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

З огляду на викладене, сплачений ОСОБА_4 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України апеляційний господарський суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» задовольнити.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.02.2017 року у справі № 915/2220/15 скасувати.

У задоволені позову Фермерського господарства «Іванов» відмовити.

Стягнути з Фермерського господарства «Іванов» на користь ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» 6796,19грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 20.06.2017.

Головуючий суддя Будішевська Л.О.

Судді Мишкіна М.А.

ОСОБА_7