РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017Справа №910/12730/16

За позовом "ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "5 КАНАЛ ТВ"

2) Громадської організації "СТОП КОРУПЦІЇ"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНСТВО "СТОП КОРУПЦІЇ ТВ"

про спростування недостовірної інформації

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Мацкевич Д.А. - адвокат, Сидорчук О.Є. за довіреністю б/н від 14.11.2016

від відповідача-1: Грабіжов О.Е. за довіреністю № б/н від 04.01.2017

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: Юрко В.О. за довіреністю б/н від 16.12.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

"ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "5 КАНАЛ ТВ" (відповідач-1) та Громадської організації "СТОП КОРУПЦІЇ" (відповідач-2) про спростування недостовірної інформації, відповідно до якої просив суд:

- визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять ділову репутацію "ФОНДУ АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" відомості, викладені в відеозаписі проекту ТОВ "5 КАНАЛ ТВ" та ГО "СТОП КОРУПЦІЇ" - "ЗА ПАРКАНОМ", адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/;

- зобов'язати відповідачів належним чином спростувати недостовірну інформацію, викладену в відеозаписі проекту ТОВ "5 КАНАЛ ТВ" та ГО "СТОП КОРУПЦІЇ" - "ЗА ПАРКАНОМ", адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на офіційному сайті проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/ відеохостінгу "YouTube") з'явився відеозапис, в якому, на твердження позивача, міститься недостовірна інформація відносно того, що "... Домоволодіння, яке показано на екрані телевізору, а показане домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, Обухівсього району, Київської області... коштує від 2 до 6 млн. доларів США ... його оренда коштує від 20 000,00 доларів або 10 000,00 доларів в день" , "... плата за оренду будинку перераховується ОСОБА_5 або таким чином відбілюється...". Позивач зазначає, що саме він являється законним власником житлового будинку та земельної ділянки, про які йдеться у спірному відеозаписі, які придбані ним у власність згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2012, а з 2014 року позивач здає будинок в оренду. За таких обставин позивач стверджує, що розповсюджена відповідачами спірна інформація не відповідає дійсності, заснована на припущеннях, завдала майнової шкоди позивачу та призвела до втрати ділової репутації позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 № 910/13730/16 (суддя Прокопенко Л.В.) позовна заява "ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "5 КАНАЛ ТВ" та Громадської організації "СТОП КОРУПЦІЇ" про спростування недостовірної інформації була повернута без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 апеляційну скаргу "ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2016 скасовано, справу № 910/12730/16 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва № 04-23/1925 від 16.09.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12730/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/12730/16 передано на розгляд судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 справу № 910/12730/16 прийнято до провадження судді Прокопенко Л.В. та призначено розгляд справи на 21.10.2016.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 № 04-23/2112 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/12730/16, у зв'язку із прийняттям Верховною Радою України Постанови про звільнення судді Прокопенко Л.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2016 справу № 910/12730/16 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 справу № 910/12730/16 прийнято до провадження судді Гумеги О.В. та призначено розгляд справи на 31.10.2016 о 14:30 год.

27.10.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-1 просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до відповідача-1, оскільки:

- відповідач-1 не має жодного відношення до інтернет-ресурсу http://stopcor.org/, а позивач не надав суду відповідних належних та допустимих доказів;

- відповідач-1 не має жодних проектів з Громадською організацією "СТОП КОРУПЦІЇ", а позивач не надав суду відповідних належних та допустимих доказів, в т.ч. і стосовно проекту "ЗА ПАРКАНОМ".

31.10.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку зі вступом у справу нового представника та у зв'язку з неможливістю написання відзиву на позов.

В судове засідання, призначене на 31.10.2016, представники позивача та відповідача-1 з'явилися.

Представник відповідача-2 в судове засідання 31.10.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 31.10.2016 через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача в судовому засіданні 31.10.2016 подали письмові пояснення стосовно обгрунтування заявлених позовних вимог, зокрема, стосовно визначення відповідачів у справі, а саме: відповідачем-1 є ТОВ "5 КАНАЛ ТВ", на сайті якого викладена інформація щодо проекту "ЗА ПАРКАНОМ" та журналісти якого прибули до будинку, що є власністю позивача; відповідачем-2 є ГО "СТОП КОРУПЦІЇ", представники якої разом з журналістами прибули до будинку, що є власністю позивача та розповсюджували недостовірну інформацію як на місці події, так і у спірному відеоролику. Позивач зазначив, що спірний відеозапис був розміщений на офіційному сайті ТОВ "5 КАНАЛ ТВ" та на сайті Інформаційного агентства "СтопКорТВ". Окрім того, саме вказаним інформаційним агентством було надіслано листівку орендарю щодо його потенційної участі в проекті "ЗА ПАРКАНОМ". Письмові пояснення залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 31.10.2016, представники позивача подали клопотання про залучення співвідповідача у справі, відповідно до якого просили суд залучити в якості співвідповідача у справі № 910/12730/16 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "СтопКорТВ". Клопотання залучене судом до матеріалів справи, передане до відділу діловодства суду для реєстрації та буде розглянуте в наступному судовому засіданні.

В судовому засіданні 31.10.2016 судом розглянуте та задоволене клопотання відповідача-2, подане 31.10.2016 через відділ діловодства суду, про відкладення розгляду справи.

Враховуючи клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 31.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 відкладено розгляд справи на 14.11.2016 о 15:00 год.

14.11.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача у справі, відповідно до якого позивач просив суд залучити в якості співвідповідача у справі № 910/12730/16 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "СтопКорТВ".

В судове засідання, призначене на 14.11.2016, представники позивача та відповідачів-1, 2 з'явилися.

Представники позивача в судовому засіданні 14.11.2016 подали додаткові пояснення щодо наданих заперечень відповідача-1. На спростування тверджень відповідача-1 про те, що він не має жодного відношення до спірного відеозапису, а також не є власником інтернет-ресурсу, на якому розміщено цей відеозапис, позивач зазначив таке: спірна інформація наявна на відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ" та була продемонстрована на телебаченні, а саме на 5 каналі; відповідач-1 на власному офіційному сайті вказує, що програма "Стоп корупції", яка містить в собі відеозаписи проекту "ЗА ПАРКАНОМ", є проектом журналістських розслідувань 5 каналу; крім того, зі спірного відеозапису вбачається, що журналісти, які беруть участь у проекті "ЗА ПАРКАНОМ", одягнені у фірмовий одяг, який містить знак 5 каналу; журналісти, які фігурують у спірному відеозапису є працівниками відповідача-1. Отже, на думку позивача, саме ТОВ "5 КАНАЛ ТВ" є поширювачем відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ", оскільки всі випуски програми "Стоп корупції" транслюються на 5 каналі, починаючи з 31.10.2015. Наведені додаткові пояснення залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представники позивача в судовому засіданні 14.11.2016 подали клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на CD-диску. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 14.11.2016, представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки:

- відповідач-2 не має жодного відношення до спірного відеозапису, розміщеного на відеохостингу "YouTube", який оспорюється позивачем, відповідач-2 не є автором спірного відеозапису, згідно штатного розкладу у відповідача-2 не передбачена посада журналіста та редактора, у відповідача-2 відсутні жодні цивільно-правові відносини з журналістами або редакторами;

- позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що поширення спірного відеозапису призвело до: втрати ним орендаря, до недоотримання ним доходів від надання в користування нерухомого майна іншим особам, зниження ринкової вартості будинку, пошуку нового орендаря, зменшенні вартості оренди в декілька разів, втрати позивачем довіри та належної репутації серед контрагентів та ділових партнерів в Україні та за кордоном;

- відповідач-2 не має доступу до серверів відеохостінгу "YouTube", що унеможливлює повний контроль над спільнотами, розміщеними у ньому, а можливість створювати спільноти, розташовувати відео на "YouTube" є у будь-якого зареєстрованого користувача по всьому світу;

- відсутні жодні договори, меморандуми, інші документи, які б підтверджували трудові відносини та співпрацю між відповідачем-1 та відповідачем-2.

Відзив відповідача-2 залучено судом до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 14.11.2016, здійснювався розгляд клопотань позивача, поданих 31.10.2016 в судовому засіданні та 14.11.2016 через відділ діловодства суду, про залучення співвідповідача у справі.

Представники позивача в судовому засіданні 14.11.2016 вищезазначені клопотання підтримали та просили суд залучити в якості співвідповідача у справі № 910/12730/16 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "СтопКорТВ". На думку позивача, вимога про спростування недостовірної інформації має бути пред'явлена і до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "СтопКорТВ", оскільки спірний відеоролік з недостовірною інформацією був опублікований на сайті Інформаційного агентства "СтопКорТВ".

Представники відповідачів-1, 2 в судовому засіданні 14.11.2016 проти задоволення клопотання позивача про залучення співвідповідача у справі не заперечували.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново (ч. 3 ст. 24 ГПК України).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "СтопКорТВ" до участі у справі в якості відповідача-3.

Враховуючи необхідність залучення до участі справі іншого відповідача та положення п. 4 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 14.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 відкладено розгляд справи на 28.11.2016 о 14:00 год. та залучено до участі у справі в якості відповідача-3 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "СтопКорТВ".

22.11.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла вимога про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вимога відповідача-1 судом задоволена.

28.11.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача-3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з хворобою представника.

В судове засідання, призначене на 28.11.2016, представники позивача та відповідача-2 з'явилися.

Представник відповідача-1 в судове засідання 28.11.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача-3 в судове засідання 28.11.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 28.11.2016 через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники позивача в судовому засіданні 28.11.2016 подали додаткові пояснення щодо відзиву відповідача-2, в яких зазначили, що учасники громадської організації відповідача-2 брали участь у зйомці спірного відеозапису; даними з офіційного сайту відповідача-2 підтверджується, що журналіст ОСОБА_6, яка була учасником спірного відеозапису, належить до "команди" "СТОП КОРУПЦІЯ"; оскільки авторами спірного відеозапису є власне члени громадської організації відповідача-2, а не власники відеохостингу, то, на думку позивача, не є важливим, на чиєму відеохостінгу опубліковано спірний відеозапис. Додаткові пояснення позивача залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представники позивача в судовому засіданні 28.11.2016 подали письмові пояснення, в яких визначили позовні вимоги до кожного з відповідачів, зазначили докази розповсюдження спірної інформації відповідачами. Так, позивач вказав, що відповідачами було поширено недостовірну інформацію, що міститься на офіційному сайті Інформаційного порталу "СтопКор", на якому було опубліковано відеоролик проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/ на відеохостінгу "YouTube"), зокрема, авторами даного відеоролику є члени Громадської організації "СТОП КОРУПЦІЇ" (відповідач-2), а саме журналіст ОСОБА_6, а також ТОВ "Інформаційне агентство "СтопКорТВ" (відповідач-3), що підтверджується роздруківкою зі словами "Вітаємо! Ви стали учасником проекту "ЗА ПАРКАНОМ". Даний відеоролик був поширений на телебаченні, а саме на телеканалі "5 КАНАЛ ТВ", та на сайті відповідача-3. Позивач також надав текст відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - маєток ОСОБА_5", в якому, на його думку, недостовірною є сама назва відеозапису, оскільки нерухоме майно не є "маєтком ОСОБА_5", недостовірним є також текст: "обійстя біглого міністра ОСОБА_5", "Я вибачаюсь, а підкажіть, будь ласка, будинок ОСОБА_5", "вопрос возникает, кому они платят аренду ОСОБА_5, или они отбеливают эти деньги таким способом? ". Письмові пояснення залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 28.11.2016 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 28.11.2016 судом розглянуте та задоволене клопотання відповідача-3, подане 28.11.2016 через відділ діловодства суду, про відкладення розгляду справи, у зв'язку з хворобою представника.

Враховуючи клопотання відповідача-3 про відкладення розгляду справи, нез'явлення представників відповідача-1, відповідача-3 та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 28.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 відкладено розгляд справи на 08.12.2016 о 12:00 год.

07.12.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача-3 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

08.12.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із хворобою представника.

В судове засідання, призначене на 08.12.2016, представники позивача та відповідача-3 з'явилися.

Представник відповідача-1 в судове засідання 08.12.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача-2 в судове засідання 08.12.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 08.12.2016 через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні, призначеному на 08.12.2016, представник відповідача-3 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки:

- відповідач-3 не має жодного відношення до спірного відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ", а саме: у відповідача-3 немає будь-якого договору про спільні проекти, співпрацю, меморандуму чи іншого документу, який би підтверджував будь-які відносини та співпрацю з відповідачем-2 та відповідачем-1, у т.ч. в оскаржуваному проекті "ЗА ПАРКАНОМ"; відповідач-3 не є автором спірного відеозапису, розміщеного на відеохостингу "YouTube";

- позивач не подав належних доказів того, трансляція відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ" відбулась на телеканалі "5 канал", зокрема, акту фіксації відеозапису, з якого б вбачалось, що трансляція випусків здійснювалась саме відповідачем-1;

- відповідач-3 не займався виготовленням відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ";

- відповідач-3 не є власником або користувачем сайту ІНФОРМАЦІЯ_2/; доменне ім'я сайту http://stopcor.org/ не має ніякого відношення до назви або діяльності відповідача-3, тому останній не має ніякого відношення та доступу до серверу сайту http://stopcor.org/, що унеможливлює контроль над розміщенням інформації на цьому сайті;

- позивач не надав жодних доказів того, що розміщення в Інтернеті відеозапису, що містить недостовірну інформацію, призвело до втрати ділової репутації позивача, спричинило втрату контрагентів та погіршення фінансового становища позивача, а також призвело до недоотримання позивачем доходів від надання будинку в оренду.

Відзив відповідача-3 залучено судом до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 08.12.2016, здійснювалося дослідження доказів, а саме відеозапису на CD-диску, який було подано представниками позивача 14.11.2016 в судовому засіданні, та доказів в мережі Інтернет, про що було складено протокол дослідження доказів від 08.12.2016.

Представники позивача в судовому засіданні 08.12.2016 надали усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримали у повному обсязі з урахуванням всіх поданих письмових пояснень, наявних в матеріалах справи.

В судовому засіданні 08.12.2016 представник відповідача-3 надав усні заперечення щодо заявлених позивачем позовних вимог та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 08.12.2016 в судовому засіданні.

Враховуючи нез'явлення представників відповідача-1, відповідача-2 та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 08.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 відкладено розгляд справи на 16.01.2017 о 10:00 год.

09.12.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява про спростування недостовірної інформації разом з доказами її направлення відповідачам.

В судове засідання, призначене на 16.01.2017, представники позивача, відповідача-1 та відповідача-3 з'явилися.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 16.01.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Враховуючи зміст статті 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було. При цьому судом враховано, що представником відповідача-2 в судовому засіданні 14.11.2016 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній виклав власну правову позицію по суті спору у справі № 910/12730/16, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.01.2016 без участі представника відповідача-2, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

В судовому засіданні 16.01.2017 судом на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які містяться на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою http://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch (а.с. 115-125 т. 1), визначено вірне повне найменування відповідача-3 як Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНСТВО "СТОП КОРУПЦІЇ ТВ". Представник відповідача-3 підтвердив наведене повне найменування відповідача-3.

Представники позивача в судовому засіданні 16.01.2017 надали усні пояснення по суті спору з урахуванням всіх письмових пояснень, поданих в судових засіданнях, позовні вимоги підтримали в редакції уточненої позовної заяви, поданої 09.12.2016 через відділ діловодства суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

ГПК України, зокрема ст.ст. 22, 54 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, а рівно, і "уточнених позовних заяв".

Тому, як зазначено в п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Таким чином, виходячи зі змісту поданої позивачем через відділ діловодства суду 09.12.2016 уточненої позовної заяви, а також змісту раніше поданої позивачем позовної заяви, суд розцінює подану 09.12.2016 через відділ діловодства суду заяву позивача як заяву про зменшення позовних вимог (в частині відомостей, викладених у відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ", адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/) та приймає її до розгляду.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 16.01.2017 надав усні заперечення проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 27.10.2016 через відділ діловодства суду.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні 16.01.2017 надав усні заперечення проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому в судовому засіданні 08.12.2016.

Представники позивача та відповідачів-1, 3 в судовому засіданні 16.01.2017 підтвердили, що ними подані всі докази, які мають значення для вирішенні справи по суті і на підставі зібраних доказів можливо прийняти рішення у справі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.01.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, оглянувши та дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, та докази, які знаходяться в мережі Інтернет, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач - "ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ", є юридичною особою, яка створена та діє за законодавством Нідерландів, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Торгівельного реєстру ОСОБА_7 від 29.02.2016 (т. 1 а.с 58).

Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на офіційному сайті проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/) з'явився відеозапис, в якому, на твердження позивача, міститься недостовірна інформація відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Обухівсього району, Київської області, на підтвердження чого суду надано CD-диск (т. 1, а.с. 155) із записом відеоролику, на якому міститься ця інформація, а також наведено текст вказаного відеозапису (т. 2 а.с. 47, 48), в якому жирним курсивом позивач виділив інформацію, яку вважає недостовірною (далі - спірна інформація), а саме:

1.1. "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5".

1.2. Обійстя біглого міністра ОСОБА_5.

1.3. Я вибачаюсь, а підкажіть, будь ласка, будинок ОСОБА_5.

1.4. На ділянці 1,2 га - житловий комплекс 1300 кв.м.

1.5. З 2012 року обійстя переоформлене на Нідерландський "Фонд адміністративне бюро LVV".

1.6. Вопрос возникает кому они платят аренду: платят они аренду ОСОБА_5, или они отбеливают эти деньги таким способом?

Позивач стверджує, що житловий будинок № АДРЕСА_1, про який йдеться у спірному відеозаписі, не є "обійстям біглого міністра ОСОБА_5" та не є "маєтком ОСОБА_5", оскільки законним власником будинку є "ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" (позивач), яким придбано у власність житловий будинок загальною площею 1299,4 кв.м та земельну ділянку площею 0,861 га за вказаною адресою згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2012 (т. 1 а.с. 52-54), при цьому позивачем сплачено в повному обсязі кошти за вказаним договором (т. 1 а.с. 55).

Позивач зазначає, що земельна ділянка, про яку йдеться у спірному відеозаписі, становить не 1,2 га, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2012, придбаний позивачем житловий будинок розміщений на земельній ділянці розміром 0,8610 га.

Також, на твердження позивача,"обійстя" ніколи не переоформлювалося на баланс позивача", оскільки останній набув право власності на майно шляхом укладання цивільно-правової угоди (договору купівлі-продажу від 21.09.2012), а тому такі твердження у спірному відеозапису, як "З 2012 року обійстя переоформлене на Нідерландський "Фонд адміністративне бюро LVV" є недостовірним.

Позивач також звернув увагу суду на те, що кошти, які сплачує орендар (з 2014 року будинок за вищевказаною адресою здається позивачем в оренду ОСОБА_8), не відбілюються та не сплачуються безпосередньо ОСОБА_5

За таких обставин позивач стверджує, що розповсюджена у вищенаведеному відеозаписі інформація не відповідає дійсності, заснована на припущеннях, завдала майнової шкоди позивачу та призвела до втрати ділової репутації позивача.

Позивач стверджує, що інформацію, яку він вважає недостовірною, було поширено відповідачами.

На підтвердження поширення спірної інформації відповідачем-1 (ТОВ "5 КАНАЛ ТВ") позивач вказує:

- журналісти, які прибули до будинку, що є власністю позивача, є працівниками відповідача-1, оскільки зі спірного відеозапису вбачається, що журналісти, які фігурують на ньому, одягнені у фірмовий одяг, який містить знак 5 каналу.

- на офіційному сайті відповідача-1 (роздруківку якого долучено до матеріалів справи - т. 1 а.с. 147) викладена інформація щодо проекту "ЗА ПАРКАНОМ", вказано, що програма "Стоп корупції", яка містить в собі відеозаписи проекту "ЗА ПАРКАНОМ", є проектом журналістських розслідувань 5 каналу;

- спірна інформація у вигляді відеоролику була поширена на телебаченні, а саме на телеканалі відповідача-1 "5 КАНАЛ ТВ", оскільки випуски програми "Стоп корупції" транслюються на вказаному телеканалі, починаючи з 31.10.2015.

На підтвердження поширення спірної інформації відповідачем-2 (ГО "СТОП КОРУПЦІЇ") позивач вказує:

- представники відповідача-2 разом з журналістами прибули до будинку, що є власністю позивача, та здійснювали "акцію протесту";

- відеозапис, який містить спірну інформацію, був змонтований та підготовлений командою "СТОП Корупції", оскільки особи, що фігурують на відеоролику є журналістами (зокрема, журналіст ОСОБА_6) та правозахисниками громадської організації відповідача-2, що підтверджується роздруківкою з сайту Інформаційного порталу "СтопКор" (т. 1 а.с. 210-212);

- авторами спірного відеоролику є члени громадської організації відповідача-2, що діють від імені організації, а саме журналіст ОСОБА_6.

На підтвердження поширення спірної інформації відповідачем-3 (ТОВ "Інформаційне агентство "СтопКорТВ") позивач вказує:

- авторами спірного відеоролику, окрім відповідача-2, є також відповідач-3, що підтверджується продемонстрованим на відеозапису листом (т. 2 а.с. 49), який представники відповідача-3 надіслали орендарям житлового будинку, який фактично був адресований екс-міністру ОСОБА_5, при цьому в наведеному листі зазначено, хто є його відправником - ТОВ "ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНСТВО "СТОП КОРУПЦІЇ ТВ";

- спірна інформація у вигляді відеоролику була поширена на сайті відповідача-3 (Інформаційному порталі "СтопКор").

Як додатковий доказ на підтвердження поширення спірної інформації відповідачами надано витяги про реєстрацію юридичних осіб відповідача-2 та відповідача-3, які свідчать, що їх засновниками є одні й ті самі особи (ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11) (т. 1 а.с. 213-234).

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК України) України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті встановлює способи захисту цивільних прав та інтересів, якими, зокрема, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва на підставі ст.ст. 94, 277 Цивільного кодексу України з наступними позовними вимогами до відповідачів (з урахуванням заяви, поданої через відділ діловодства суду 09.12.2016):

1. Визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять ділову репутацію "ФОНДУ АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" наступні відомості, викладені в відеозаписі проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/):

1.1. "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5".

1.2. Обійстя біглого міністра ОСОБА_5.

1.3. Я вибачаюсь, а підкажіть, будь ласка, будинок ОСОБА_5.

1.4. На ділянці 1,2 га - житловий комплекс 1300 кв.м.

1.5. З 2012 року обійстя переоформлене на Нідерландський "Фонд адміністративне бюро LVV"/

1.6. Вопрос возникает кому они платят аренду: платят они аренду ОСОБА_5, или они отбеливают эти деньги таким способом?

2. Зобов'язати відповідачів спростувати наступну недостовірну інформацію, викладену в відеозаписі проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/) в спосіб, за допомогою якого вона була поширена, а саме:

2.1. "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5".

2.2. Обійстя біглого міністра ОСОБА_5.

2.3. Я вибачаюсь, а підкажіть, будь ласка, будинок ОСОБА_5.

4.4. На ділянці 1,2 га - житловий комплекс 1300 кв.м.

2.5. З 2012 року обійстя переоформлене на Нідерландський "Фонд адміністративне бюро LVV"/

2.6. Вопрос возникает кому они платят аренду: платят они аренду ОСОБА_5, или они отбеливают эти деньги таким способом?

Відповідачі відповідно до поданих відзивів на позовну заяву позовні вимоги заперечували повністю, зокрема, з таких підстав:

- відповідач-1 не має жодного відношення до інтернет-ресурсу http://stopcor.org/;

- відповідач-2 не має жодного відношення до спірного відеозапису, розміщеного на відеохостингу "YouTube", відповідач-2 не є автором спірного відеозапису, згідно штатного розкладу у відповідача-2 не передбачена посада журналіста та редактора, у відповідача-2 відсутні жодні цивільно-правові відносин з журналістами або редакторами;

- відповідач-3 не має жодного відношення до спірного відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ", відповідач-3 не є автором та не займався виготовленням спірного відеозапису, розміщеного на відеохостингу "YouTube";

- у відповідачів відсутні договори про спільні проекти, співпрацю, меморандуми чи інші документи, які б підтверджував їх відносини та співпрацю, у т.ч. щодо оскаржуваного проекту "ЗА ПАРКАНОМ";

- позивач не подав належних доказів того, що трансляція відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ" відбулась на телеканалі "5 КАНАЛ ТВ", зокрема, акту фіксації відеозапису, з якого б вбачалось, що трансляція спірного випуску здійснювалась саме відповідачем-1;

- відповідач-3 не є власником або користувачем сайту ІНФОРМАЦІЯ_2/;

- позивач не надав жодних доказів того, що розміщення в Інтернеті відеозапису, що містить недостовірну інформацію, призвело до втрати ділової репутації позивача, спричинило втрату контрагентів та погіршення фінансового становища позивача, а також призвело до недоотримання позивачем доходів від надання будинку в оренду.

Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України "Про інформацію" встановлено, що суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень, а об'єктом інформаційних відносин є інформація.

Як зазначено у статті 5 Закону України "Про інформацію", кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно частини 2 наведеної статті визначено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно зі ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1), беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до приписів статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж права та обв'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Таким чином, юридична особа так само як і фізична особа має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст. 299 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського кодексу України (далі - ГК України) дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Підстави та порядок спростування недостовірної інформації регламентує стаття 277 ЦК України.

Відповідно до частини першої наведеної статті ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини 4 статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина 7 статті 277 ЦК України).

Аналізуючи зміст статті 277 ЦК України, суд звертає увагу, що з 19.04.2014 на підставі Закону України № 1170-VII від 27.03.2014 виключено частину третю наведеної статті. Зокрема, за змістом виключеної норми передбачалось, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Наразі, оскільки станом на час розміщення відеозапису зі спірною інформацією на сайті за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/) (ІНФОРМАЦІЯ_1), а рівно і станом на час звернення позивача з позовом до суду про спростування недостовірної інформації відповідно до реєстраційного штампу суду про одержання позовної заяви (13.07.2016), зміст статті 277 ЦК Україна в чинній редакції не містив частини третьої, то посилання позивача в якості нормативно-правового обґрунтування позовних вимог на приписи вказаної частини 3 статті 277 ЦК України, суд вважає безпідставними. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

В свою чергу, статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А отже, станом на час розгляду спору у даній справі, окрім обов'язку доказування факту поширення спірної інформації відповідачами, на позивача також покладено процесуальний обов'язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме того, що поширені відповідачами відомості (спірна інформація), викладені у відеозаписі проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/) є недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять ділову репутацію позивача.

З матеріалів справи вбачається, що причиною виникнення спору у даній справі, за твердженням позивача, стало опублікування ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті Інформаційного порталу "СтопКор" відеоролику проекту "ЗА ПАРКАНОМ", а саме: "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/ на відеохостінгу "YouTube"), а також поширення вказаного відеоролику на телебаченні, а саме на телеканалі "5 КАНАЛ ТВ".

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Отже, для вирішення спору та прийняття правильного рішення необхідно встановити:

- чи мало місце поширення відповідачами інформації;

- чи стосувалася поширена інформація позивача;

- чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, що не відповідає дійсності;

- чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 (в чинній редакції) визначено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Як зазначено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1), відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Згідно з п. 11 вищенаведеної постанова Пленуму Верховного Суду України, відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 вказано, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Матеріалами справи, зокрема, протоколом огляду та дослідження доказів від 08.12.2016 по справі № 910/12730/16, підтверджується факт поширення спірної інформації в мережі Інтернет за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/ на відеохостингу "YouTube". Згідно наведеного протоколу судом встановлено, а сторонами не заперечувалося, що відеозапис, який міститься на CD-диску, що було подано представниками позивача 14.11.2016 в судовому засіданні, та відео, яке міститься в мережі Інтернет, ідентичні. Водночас судом встановлено, що автор поширеної спірної інформації не вказаний.

Водночас, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, на підтвердження того, що визначені позивачем відповідачі-1, 2, 3 є авторами спірного інформаційного матеріалу (або авторами є їх посадові чи службові особи при виконанні посадових (службових) обов'язків) або того, що визначені позивачем відповідачі-1, 2, 3 є власниками сайту, на якому поширено спірну інформацію. Водночас судом встановлено, що автор поширеної спірної інформації не вказаний.

Так, позивач стверджує, що авторами спірного відеоролику є члени громадської організації відповідача-2, що діють від імені організації, а саме журналіст ОСОБА_6, що спірний відеоролик був змонтований та підготовлений командою "СТОП Корупції", оскільки особи, що фігурують на відеоролику, є журналістами (ОСОБА_12, ОСОБА_13) та правозахисниками (ОСОБА_14) громадської організації відповідача-2, що підтверджується роздруківкою з сайту Інформаційного порталу "СтопКор" (т. 1 а.с. 210-212). Проте, наведена роздруківка не приймається судом у якості належного доказу на підтвердження того, що саме відповідач-2 поширив спірну інформацію, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що зазначені позивачем особи журналістів та правозахисника подавали спірну інформацію саме під час виконання ними посадових (службових) обов'язків та на час подання ними спірної інформації вони були посадовими (службовими) особами відповідача-2, зокрема, штатний розклад юридичної особи відповідача-2 на період поширення спірної інформації - в матеріалах справи відсутній, а позивачем в порядку ст. 38 ГПК України такий доказ не витребувався. Щодо наведеної роздруківки, то суд звертає увагу, що фактично остання зроблена з Інформаційного порталу "СтопКор", тоді як належність цього порталу саме відповідачу-2 не підтверджена належними доказами, крім того, розміщена на роздруківці інформація про "Команду "Стоп Корупції" не підтверджує, що зазначені в ній особи були посадовими (службовими) особами відповідача-2 станом на час поширення спірної інформації.

Позивач також стверджує, що автором спірного відеоролику, окрім відповідача-2, є також відповідач-3, що підтверджується продемонстрованим на відеозапису листом (т. 2 а.с. 49), який представники відповідача-3 надіслали орендарям житлового будинку, який фактично був адресований екс-міністру ОСОБА_5, оскільки в наведеному листі зазначено, хто є його відправником - ТОВ "ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНСТВО "СТОП КОРУПЦІЇ ТВ" та наявні посилання на адресу цього товариства та сайт. Наразі, саме по собі існування та демонстрація у спірному відеоролику листа ТОВ "ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНСТВО "СТОП КОРУПЦІЇ ТВ" з текстом такого змісту: "ОСОБА_15! Вітаємо! Ви стали учасником проекту "ЗА ПАРКАНОМ"! Проект "ЗА ПАРКАНОМ" спрямований на висвітлення протиріч між реальними і задекларованими статками держаних чиновників. "СТОПКОР" нагадує: ст. 368-2 ККУ "Незаконне збагачення" - КРИМІНАЛЬНА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ!!!", з посиланням на адресу товариства та сайт, не підтверджує (за відсутності при цьому відповідних належних і допустимих доказів) того факту, що відповідач-3 являється автором спірного відеоролику або авторами спірного відеоролику є посадові чи службові особи відповідача-3 при виконанні ними своїх посадових (службових) обов'язків.

Крім того, позивач стверджує, що спірна інформація була поширена в мережі Інтернет за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/, на сайті, що належить відповідачу-3.

Разом з тим, кожен комп'ютер при підключенні до Інтернету має свою власну унікальну адресу-число, яке складається з чотирьох байтів (ІР- адреса), для спрощення у користування вводяться спеціальні назви - домени та доменні ім'я. Доменна Система Імен влаштована таким чином, що дозволяє призначати декілька доменних імен одній IP-адресі, що дає можливість декільком веб-сайтам функціонувати на одній ІР-адресі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" доменне ім'я - ім'я, що використовується для адресації комп'ютерів і ресурсів в Інтернеті.

Згідно визначення статті 1 Закону України "Про телекомунікації", домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовується адміністратором.

Визначення понять веб-сайт та веб-портал містяться у Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади, затвердженого наказом Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 25.11.2002 року № 327/225, а саме:

веб-сайт - сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб'єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет;

веб-портал - веб-сайт, організований як системне багаторівневе об'єднання різних ресурсів та сервісів для забезпечення максимальної можливості доступу до інформації та послуг.

Відповідно до зазначеного особа, яка володіє сайтом має ІР-адресу (число, яке складається з чотирьох байтів), проте сайт має свою назву - http://stopcor.org/, при цьому доменним ім'ям є "stopcor.org", а доменами - "stopcor ", "org". Тобто, для позначення певного сайту використовується доменне ім'я, яке створюється за допомогою доменів різних рівнів.

Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім'я. Доменне ім'я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним ім'ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім'я у відповідному домені.

Суб'єктами правовідносин з реєстрації доменного імені є: реєстрант, реєстратор та адміністратор адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені:

реєстрант - особа, що бажає користуватися та розпоряджатися певним доменним іменем в публічному домені. Це і є особа, якій належить доменне ім'я, а отже і сайт, для позначення якого воно використовується;

реєстратор - суб'єкт господарювання, який надає реєстранту послуги, необхідні для технічного забезпечення делегування і функціонування доменного імені;

адміністратор - адміністратор публічного домену, в якому відбувається делегування.

Під час реєстрації доменного імені реєстрант надає контактну інформацію про себе реєстратору, а отже, ці дані є в розпорядженні реєстратора та адміністратора. Факт реєстрації доменного імені означає делегування прав на нього реєстранту, який використовує відповідне доменне ім'я для позначення сайту, тобто є власником цього сайту.

Відповідач-3 стверджує, що доменне ім'я сайту http://stopcor.org/ не має ніякого відношення до назви або діяльності відповідача-3, а рівно, що відповідач-3 не є власником вказаного сайту.

Водночас, позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, на підтвердження того, що саме відповідач-3 є власником сайту http://stopcor.org/, на якому був поширений спірний відеозапис, розміщений на відеохостінгу "YouTube". Так, відповідні дані про власника вказаного веб-сайта, надані адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, позивачем суду не надані, в матеріалах справи відсутні, а в порядку ст. 38 ГПК України позивачем не витребувались.

При цьому суд погоджується з доводами позивача, що в спірному випадку не потребує з'ясування питання, хто є власником відеохостінгу "YouTube". Як зазначає позивач з посиланням на Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 12.06.2014 № 01-06/770/2014 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)", відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Водночас, позивачем не взято до уваги приписи абз. 13 пункту 5 наведеного Оглядового листа Вищого господарського суду України, в яких з посиланням на пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", Вищим господарським судом України зазначено, що якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. В спірному випадку саме власник сайту http://stopcor.org/, на якому було розміщено спірний відеозапис, створив технологічну можливість та умови для поширення спірної інформації, зокрема на відеохостінгу "YouTube" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/), а отже питання того, хто є власником сайту http://stopcor.org/, на якому був поширений спірний відеозапис, який в подальшому був розміщений на відеохостінгу "YouTube", входить до предмету доказування у даній справі, а отже, підлягав доведенню з боку позивача належними і допустимими доказами.

Позивач також стверджує, що спірна інформація у вигляді відеоролику була поширена на телебаченні, а саме на телеканалі відповідача-1 "5 КАНАЛ ТВ", оскільки випуски програми "Стоп корупції" транслюються на вказаному телеканалі, починаючи з 31.10.2015.

Проте, як встановлено судом, позивач не подав жодних належних доказів того, що трансляція відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ", а саме "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5" відбулась на телеканалі відповідача-1 "5 КАНАЛ ТВ", зокрема, журналу обліку передач телеканалу, запису спірного випуску проекту "ЗА ПАРКАНОМ", акту фіксації, з якого б вбачалось, що трансляція вказаного випуску проекту "ЗА ПАРКАНОМ" була здійснена саме відповідачем-1, на належному йому телеканалі, у відповідні дату та час, тощо. При цьому надана позивачем роздруківка з офіційного сайту відповідача-1 (т. 1 а.с. 147) не приймається судом у якості відповідного належного доказу, оскільки фактично містить лише інформацію щодо "STOP корупції"- "проекту журналістських розслідувань, який показує реальну картину корупційних схем та зловживань в цій області, та має на меті закрити всі шпарини для хабарництва, вибудовуючи дієвий план боротьби з корупцією. Це кваліфікована правова допомога для юристів…", при цьому зазначено: "Щосуботи о 20:00, щопонеділка та щовівторка о 22:15 на "5каналі" (http://www.5. ua/live/)", та фактично не свідчить про поширення (трансляцію) спірного відеозапису проекту "ЗА ПАРКАНОМ", а саме "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5" на телеканалі відповідача-1.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" кожна телерадіоорганізація-ліцензіат зобов'язана вести журнал обліку передач, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій).

У журналі обліку передач фіксуються: дата випуску, час початку і закінчення передачі; назва і тема передачі; прізвище авторів і ведучих передачі; мова передачі. Журнал обліку передач зберігається телерадіоорганізацією протягом року з дня останнього запису в ньому (ч. 2 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення").

В матеріалах справи відсутній журнал обліку передач телеканалу відповідача-1, а в порядку ст. 38 ГПК України позивачем такий доказ не витребувався.

Відповідно до частини 5 ст. 64 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" на вимогу заявника телерадіоорганізація зобов'язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", у разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

Як свідчать матеріали справи, позивач не скористався своїм правом відповідно до ч. 5 ст. 64 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" та не звернувся до відповідача-1 з заявою про надання копії запису проекту "ЗА ПАРКАНОМ", а саме "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5", який, за твердженням позивача, транслювався на телеканалі відповідача-1.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт поширення саме відповідачами спірної інформації в мережі Інтернет за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/ на відеохостингу "YouTube", а також поширення цієї інформації на телеканалі відповідача-1.

В свою чергу, оскільки суду не доведено, що мало місце поширення відповідачами спірної інформації, то не вбачається підстав для доведення при розгляді даної справи того, чи стосується поширена інформація позивача, чи є поширена спірної інформації недостовірною, що не відповідає дійсності, а також, чи призвело поширення спірної інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Як слідує зі змісту п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", підставою для задоволення позову у справах зазначеної категорії є сукупність всіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. А отже, за відсутності однієї з наведених обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту поширення саме відповідачами спірної інформації і відсутні усі обставини в сукупності, що становлять юридичний склад правопорушення, на яке посилається позивач, а тому в позові про визнання недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять ділову репутацію "ФОНДУ АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" відомостей, викладених в відеозаписі проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/): 1.1. "ЗА ПАРКАНОМ № 17 - Маєток ОСОБА_5". 1.2. Обійстя біглого міністра ОСОБА_5. 1.3. Я вибачаюсь, а підкажіть, будь ласка, будинок ОСОБА_5. 1.4. На ділянці 1,2 га - житловий комплекс 1300 кв.м. 1.5. З 2012 року обійстя переоформлене на Нідерландський "Фонд адміністративне бюро LVV"/ 1.6. Вопрос возникает кому они платят аренду: платят они аренду ОСОБА_5, или они отбеливают эти деньги таким способом? та про зобов'язання відповідачів спростувати вказану недостовірну інформацію, викладену в відеозаписі проекту "ЗА ПАРКАНОМ" (адреса посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2/) в спосіб, за допомогою якого вона була поширена, слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог повністю, враховуючи встановлену судом недоплату позивачем судового збору за подання позовної заяви, яка фактично містить дві вимоги немайнового характеру, виходячи при цьому із ставки судового збору, що підлягав сплаті станом на час подання позовної заяви до господарського суду (1378,00 грн. за кожну вимогу немайнового характеру), суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1450,00 грн., сплачений позивачем при поданні позовної заяви, - покладається на позивача, крім того, недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 1306,00 грн. (1378,00 грн. х 2 - 1450,00 грн. = 1306,00 грн.) підлягає стягненню з позивача та зарахуванню за реквізитами, передбаченими для справляння судового збору за подачу позовної заяви до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Стягнути з "ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО ЛВВ" (ідентифікаційний номер 850951720; місцезнаходження: м. Амстельвен, Нідерланди; фактична адреса: вул. Спорт, 3, 4800, Вашарошнамень, Угорщина) судовий збір в розмірі 1306,00 грн. (одна тисяча триста шість гривень 00 коп.), який підлягає зарахуванню за реквізитами, передбаченими для справляння судового збору за подачу позовної заяви до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.01.2017

Суддя Гумега О.В.