донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

12.06.2017 справа №905/1957/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_1В ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_5 довір. не прибув ОСОБА_6 довір.
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Шахта ім.. ОСОБА_7, м. Вугледар Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від02.02.2017
у справі№ 905/1957/16 (суддя А.М. Осадча)
за позовом ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області, м. Вугледар Донецької області
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в особі комісії з реорганізації Державного підприємства Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія шляхом виділу ВП Шахта Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая, м. Вугледар Донецької області Державного підприємства Шахта ім.. ОСОБА_7, м. Вугледар Донецької області
провизнання незаконними дій та зобовязання визнати кредитором, включити до розподільчого балансу пеню за несвоєчасну і неповну сплату страхових внесків у розмірі 21391581,81 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. по справі №905/1957/16:

- задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області до Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в особі комісії з реорганізації Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія;

- визнано незаконними дії державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в особі комісії з реорганізації Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в частині відмови у прийнятті кредиторських вимог ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області щодо включення до розподільчого балансу пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нараховану за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21391581,81 грн.;

- зобовязано Державне підприємство Донецька вугільна енергетична компанія (85670, Донецька область, м.Вугледар, ідентифікаційний код 33161769) визнати кредитором ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.13 Десантників,буд.11, ідентифікаційний код 25968292) на суму пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нараховану за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21391581,81 грн.;

- зобовязано Державне підприємство Донецька вугільна енергетична компанія (85670, Донецька область, м.Вугледар, ідентифікаційний код 33161769) включити кредиторські вимоги ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Вугледарі Донецької області (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.13 Десантників,буд.11, ідентифікаційний код 25968292) на суму пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нараховану за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21391581,81 грн. до розподільчого балансу.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая, м. Вугледар Донецької області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. по справі №905/1957/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є таким, що прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи. Зазначив, що позивач нарахував пеню без проведення перевірок та складання відповідних актів, тобто нарахування останньої не було оформлено будь-яким рішенням, яке б було обовязковим до виконання. Вважає безпідставним включення до розподільчого балансу суми пені, яка була стягнута на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2016р. по справі №805/1596/16-а, оскільки вказане рішення було прийнято після проведення реорганізації, яка відбулась 28.07.2016р. Також зазначив про безпідставність нарахування пені у період проведення АТО, з огляду на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» .

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.03.2017р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Мартюхіна Н.О., Будко Н.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.03.2017р. у звязку із тимчасовою непрацездатністю судді Будко Н.В., сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Мартюхіна Н.О., Агапов О.Л.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.05.2017р. у звязку із перебуванням судді Агапова О.Л. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Мартюхіна Н.О., Малашкевич С.А.

Судове засідання 12.06.2017р. відбувалось в режимі відеоконференції.

Позивач у судовому засіданні 12.06.2017р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідач у судове засідання 12.06.2017р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Третя особа у судовому засіданні 12.06.2017р. наполягала на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05.02.2016 року № 54 Про створення шляхом виділу державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая передбачено виділ зі складу Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія (далі - ДП ДВЕК), адреса: 85670, Донецька обл. м. Вугледар, , Відокремленого підрозділу Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая і створення на його базі Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая, адреса: 85670, Донецька обл., м. Вугледар. (т.1 а.с. 17-18)

В пункті 7 наказу встановлено, що згідно з розподільчим балансом, а також у частині забезпечення соціальних гарантій, передбачених Гірничим Законом України та Галузевою угодою, ДП Шахта ім. М.С. Сургая є правонаступником прав та обовязків ДП ДВЕК", повязаних з діяльністю ВП Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая.

Згідно п.3 Плану заходів з реорганізації ДП «ДВЕК» шляхом виділу Відокремленого підрозділу Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая (Додаток 2 до вищевказаного наказу) встановлено термін для заявлення вимог кредиторами протягом двох місяців від дати публікації повідомлення про виділ.

Оголошення про факт виділу вищевказаного підприємства було розміщено у офіційному друкованому виданні газеті Урядовий курєр України 19.02.2016 року та надано двомісячний строк для предявлення кредиторами відповідних вимог.

Згідно звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 1 квартал 2016 року по державному підприємству Донецька вугільна енергетична компанія - Відокремлений підрозділ Шахта Південнодонбаська № 3 імені ОСОБА_7 залишок заборгованості на початок звітного кварталу становив: усього - 25704449,01 грн., у тому числі недоїмка - 19120896,94 грн., пеня - 6583552,07 грн.

ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області 19.04.2016р. звернулось з вимогою до голови комісії з реорганізації ДП ДВЕК з заявою про визнання в якості кредиторських вимог ВП Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая та включення до розподільчого балансу суми пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків у розмірі 21 391 581,81 грн, додавши відповідний розрахунок пені за період з 01.01.2012 року по 31.03.2016 року.

У відповідь на вищевказану заяву, ДП ДВЕК листом №135 від 18.05.2016 року зазначило, що комісія з реорганізації не визнає заявлені кредиторські вимоги та не включає до розподільчого балансу суму пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків у розмірі 21 391 581,81 грн., так як вважає цю суму необґрунтованою та безпідставною.

Міністром енергетики та вугільної промисловості України затверджено розподільчий баланс ДП ДВЕК станом на 30.06.2016 року, яким новоствореній юридичній особі - Державному підприємству Шахта імені ОСОБА_7 передані в частині: необоротні активи, власний капітал, зобовязання і забезпечення: відстрочені податкові зобовязання, пенсійні зобовязання, довгострокові кредити банків, інші довгострокові зобовязання; поточні зобовязання і забезпечення. Підписано акт прийманняпередачі до згадуваного балансу від 28.07.2016року.

Як вбачається з копії розподільчого балансу та пояснень сторін, пеня у розмірі 21 391 581,81 грн. не увійшла до розподільчого балансу.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая зареєстроване в якості юридичної особи (ідентифікаційний код 40695853) 28.07.2016 року і є правонаступником ДП ДВЕК.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області звернулось до місцевого господарського суду із позовом до Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в особі комісії з реорганізації Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія шляхом виділу ВП Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая про визнання незаконними дій відповідача в частині відмови у прийнятті кредиторських вимог та зобовязання визнати кредитором, включення до розподільчого балансу пені за несвоєчасну і неповну сплату страхових внесків у розмірі 21 391 581,81 грн.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл.

Наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права. Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Апеляційний господарський суд погоджується, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - визнання дій відповідача незаконними, включення кредиторської заборгованості до розподільчого балансу, є таким, що відповідає положенням діючого законодавства та є достатнім для досягнення бажаного для нього правового результату - закріплення обовязку зі сплати пені, нарахованої за визначений період на суму недоїмки по страховим внескам до відповідного Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 105 Цивільного кодексу України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно ч.1 ст. 56 Господарського кодексу України субєкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Відповідно до ст.109 Цивільного кодексу України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов'язки особи за окремим зобов'язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 107 Цивільного кодексу України (яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин за аналогією Закону) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Як вже зазначалось вище, оголошення про виділ зі складу Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія Відокремленого підрозділу Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая і створення на його базі Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая було розміщено у офіційному друкованому виданні газеті Урядовий курєр України 19.02.2016 року та встановлено двомісячний строк для предявлення кредиторами відповідних вимог, тобто до 19.04.2016р.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області звернулось з вимогою до голови комісії з реорганізації ДП ДВЕК з заявою про визнання кредиторських вимог ВП Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая та включення до розподільчого балансу суми пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків у розмірі 21 391 581,81 грн. 19.04.2016р., тобто в межах встановленого строку для заявлення кредиторських вимог. Вказана обставина також підтверджується сторонами та третьою особою.

За таких обставин, з огляду на своєчасне звернення позивача з листом до комісії з реорганізації, сума заявлених кредиторських вимог повинна була бути включена у розподільчий баланс, навіть якщо вона є оспорюваною за думкою іншої сторони.

При цьому, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що заявлена до включення до розподільчого балансу сума пені за несвоєчасну та неповну сплату страхових внесків, нараховану за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р. у розмірі 21 391 581,81 грн. є обґрунтованою, враховуючи наступне.

Згідно приписів ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року у справі №805/1596/16-а, яка набрала законної сили, стягнуто з Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія на користь ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області пеню в сумі 21 391 581,81 грн. за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2016 р.

Таким чином, обставини встановлені в постанові Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року у справі №805/1596/16-а є преюдиційними та не потребують доведенню під час розгляду вказаної справи.

Вищевказаною постановою встановлено, зокрема, що 10.01.2012 року позивачем складено акт №93 перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, в якому зазначена сума недоїмки за страховими внесками у розмірі 19120 896,94 грн. за звітні періоди до 2011р.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 05.03.2013року №К/9991/37543/12 стягнуто з Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в особі відокремленого підрозділу Шахта "Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая на користь ОСОБА_8 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Вугледарі Донецької області пеню у розмірі 1923533,96 грн., яка нарахована за період з 01.12.2010 року до 31.12.2011 року.

Згідно звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду за перший квартал 2016р. обліковується сума заборгованості за недоїмкою у розмірі 19 120 896,94 грн. та за пенею у розмірі 6 583 552,07 грн.

Пунктом 2 частини другої статті 45 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції чинній до 01.01.2011р. передбачено, що роботодавець як страхувальник зобов'язаний: своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною другою статті 52 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка діяла до 01 січня 2011 року, було передбачено, що за прострочення сплати страхового внеску до Фонду зі страхувальника стягується пеня згідно із законом. Із набранням чинності Законом України від 08 липня 2010 року №2464-VI«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» наведена вище норма матеріального права була скасована.

З 01 січня 2011 року на підставі Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30 листопада 2010 року № 31 «Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2010 р. за №1286/18581, втратила чинність Постанова правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12 липня 2007 року № 36 «Про затвердження Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 1 серпня 2007 року за N 867/14134

При цьому, п.2.1 Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30 листопада 2010 року № 31 «Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» передбачено, що стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою правління Фонду від 12 липня 2007 року №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 серпня 2007 року за N 867/14134.

Згідно з п.5.1 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України було передбачено, що не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені. Пеня нараховується із сум недоїмки за кожний прострочений день і обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь строк.

У відповідності до п.5.2 вказаної Інструкції передбачено, що пеня нараховується з наступного дня після одержання заробітної плати до дня сплати недоїмки включно. Пеня на пеню не нараховується.

Пунктом 5.8 вказаної Інструкції передбачено, що при стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. Сплата (погашення) пені здійснюється у такому самому порядку, як і недоїмки.

Пунктом 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Верховний Суд України у постанові від 01.04.2015р. №21-49а14 зазначив, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами Фонду збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій (пені) за несплату заборгованості зі страхових внесків, яка виникла до 1 січня 2011 року. Окрім того, частиною третьою статті 25 Закону № 2464-VІ передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Нарахована Підприємству у звязку з несплатою страхових внесків при виплаті заробітної плати за період із 1 жовтня по 31 грудня 2010 року, має бути стягнута і після 1 січня 2011 року, оскільки заборгованість зі сплати внесків, на яку нарахована пеня, виникла в період дії частини другої статті 52 Закону № 1105-XIV.

Крім того, у постанові від 19.11.2013р. №21-327а13 Верховний Суд України зазначив, що відповідно до абзацу пятого пункту 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообовязкового державного соціального страхування відповідно до законодавства (законів та підзаконних актів), що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Таким чином, з урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що пеня, нарахована ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» у звязку з несплатою страхових внесків за звітні періоди до 01.01.2011р., має бути стягнута і після 01 січня 2011 року, оскільки заборгованість зі сплати внесків, на яку нарахована пеня, виникла за період дії частини другої статті 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості нарахування відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області пені на суму недоїмки, що утворилась унаслідок несплати ДП ДВЕК страхових внесків до Фонду до 01.01.2011 року в розмірі 21 391 581,81 грн.

При цьому, сплата пені є обовязковою в силу закону та зобовязання щодо її оплати існують з моменту їх предявлення Фондом у незалежності від наявності рішення суду, яким вона стягнута.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на той факт, що Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая є правонаступником прав та обовязків Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія, повязаних з діяльністю Відокремленого підрозділу Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая, пеня у сумі 21 391 581,81 грн. повинна бути включена до розподільчого балансу, а дії комісії з реорганізації Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія щодо не включення зазначеної суми пені підлягають визнанню незаконними, що свідчить про правомірність задоволення судом першої інстанції позовних вимог в повному обсязі.

Посилання апелянта на положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення АТО, яким внесені зміни до Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у частині звільнення субєктів господарювання, що знаходяться на території, де здійснюється антитерористична операція, від сплати єдиного внеску до Фонду, не приймаються колегією суддів апеляційного господарського суду, враховуючи наступне:

- матеріали справи свідчать, що позивачем нарахована пеня на суму недоїмки по страховим внескам, яка утворилась до 01 січня 2011 року, у звязку із чим дія вищевказаного Закону на спірні правовідносини не поширюється;

- підпункт 8 пункту 4 статті 11 Про тимчасові заходи на період проведення АТО виключено на підставі Закону України від 24.12.2015 р. N 911-VIII.

Твердження скаржника, щодо безпідставності включення до розподільчого балансу суми пені, яка була стягнута на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2016р. по справі №805/1596/16-а, оскільки вказане рішення було прийнято після проведення реорганізації, не приймаються колегією суддів апеляційного господарського суду, враховуючи вищевказаний висновок суду, що до розподільчого балансу підлягають включенню, в тому числі зобов'язання, які оспорюються сторонами, що прямо передбачено ч.2 ст. 107 Цивільного кодексу України.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. по справі №905/1957/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая, м. Вугледар Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. по справі №905/1957/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2017р. по справі №905/1957/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: С.А. Малашкевич

ОСОБА_2