донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.06.2017 справа №905/145/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від Прокуратури: від позивача: від відповідача: Чернота Л.В. Радіонова О.О., Татенко В.М. Шемякіній Є.О. Прокурор відділу Харківської області - Хряк О.О. за службовим посвідченням №028256 від 15.08.14 р. не з'явились не з'явились
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від27.03.2017 р.
у справі№ 905/145/17 (суддя Мальцев М.Ю.)
за позовом до В.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 м. Маріуполь, Донецька область в інтересах Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область
про стягнення 45708,79 грн., розірвання договору оренди та зобов'язання демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року В.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, розірвання договору від 20.08.2014 №22 і зобов'язання демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами (а.с.3-10).

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.03.2017р. по справі №905/145/17 позовні вимоги В.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь Донецька область на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область на рахунок міського бюджету м.Маріуполя, р/р 0051 у банку ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, код платежу 24060300, ) заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності, яка виникла протягом періоду з 10.07.2015р. по 10.11.2016р. на підставі договору №22 від 20.08.2014р. в розмірі 45708,79 грн.

Розірвано договір №22 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 20.08.2014р., укладений між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6.

Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область здійснити демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами у кількості 12 одиниць, розташованих у місті Маріуполі за адресами: вул. Аеродромна, 12 - № за схемою 977, вул. Аеродромна, 4-А - № за схемою 978, перехрестя пр. Будівельників та вул. Матросова - № за схемою 979, пр. Будівельників (навпроти будинку №143) - № за схемою 985, пр. Будівельників (навпроти будинку № 145) - № за схемою 986, вул. Артема, 72 - № за схемою 1023, пр. Металургів, 69 - № за схемою 1025, пр. Нахімова, 103 - № за схемою 1026, пр. Нахімова (навпроти будинку № 194 магазин "Зброя та захист") - № за схемою 1028, пр. Нахімова (навпроти будинку №178) - № за схемою 1029, пр. Нахімова, 99 - № за схемою 1030, вул. Артема, 88 - № за схемою 1124, після набрання цим рішенням законної сили на протязі 40 календарних днів.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область на користь Прокуратури Донецької області , м. Маріуполь, Донецька область витрати по сплаті судового збору в сумі 4134,00 грн. (а.с.82-85).

Не погодившись з винесеним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н, б/д на рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017 р. по справі №905/145/17, за змістом якої просить рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017 р. по справі №905/145/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог В.о. керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1, м. Маріуполь, Донецька область в інтересах Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 45708,79 грн., розірвання договору оренди та зобов'язання демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами відмовити повністю. Заявником скарги також було надано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги (а.с.94-100).

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Також, скаржник посилається на те, що з часу укладення договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів і до сьогоднішнього часу відповідач розміщував та розміщує (за замовленням виконкому) соціальну рекламу. Зазначене обумовлює щорічне коригування розміру щомісячної оплати. На даний час, з урахуванням звільнення, у тому числі і відповідача, від здійснення плати за тимчасове користування, як земельної ділянки так і комунального майна взагалі, з 14.04.2014 р. до 08.06.2016 р. на підставі ст.ст.6,7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» виникло становище, коли у відповідача перед позивачем мається не заборгованість, а переплата.

Відтак, скаржник вказує, що зазначений факт судом першої інстанції перевірений та встановлений не був, що свідчить про незаконність та необгрунованість рішення суду першої інстанції та відсутності обставин, які б надавали правові підстави, як до стягнення неіснуючої заборгованості так і розірвання договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 15.05.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Чернота Л.Ф., суддів - Зубченко І.В., Марченко О.А.(а.с.90).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2017р. було відновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги. Прийнято апеляційну скаргу у справі №905/145/17 до провадження. Справу призначено до розгляду на 19.06.2017 р. о 14.45 год. (а.с.91).

З метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи, на виконання службової записки від 16.06.2017 р. головуючого судді у справі Черноти Л.Ф., у зв'язку з перебуванням суддів-членів колегії Зубченко І.В. та Марченко О.А. у відпустці на дату слухання справи 19.06.2017 р. відповідно до п.2.3.25, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему доку суду, п.11.1, 11.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/145/17 (а.с.119).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 16.06.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Чернота Л.Ф., суддів - Радіонова О.О., Татенко В.М .(а.с. 120).

31.05.2017 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 молодшого радника юстиції А. Кулижкіна надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017 по справі №905/145/17 - без змін (а.с. 104-107). Судова колегія розглянула та долучила даний відзив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.06.2017 р. прокурор Хряк О.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017 р. по справі №905/145/17 залишити без змін. Щодо заяв про припинення провадження по справі також заперечував.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явились, поважність причин не явки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання ( а.с.131).

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №905/145/17.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши прокурора, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017 р. відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 20 серпня 2014р. позивачем, Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради (виконком) та відповідачем, Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 (розповсюджувач) був укладений договір №22 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (а.с.16-18).

За умовами п.1.1 договору встановлено, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.08.2014 № 328 "Про розгляд звернень суб'єктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя" Виконком надає розповсюджувачу у тимчасове платне користування місця розташування рекламних засобів, а розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місцями згідно з умовами цього договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що місця розташування рекламних засобів, які надаються виконкомом в тимчасове платне користування розповсюджувачу, зазначені в додатку 1 до цього договору( а.с.20), який невід'ємною частиною цього договору.

Розповсюджувач зовнішньої реклами на підставі п. 2.3.15 договору зобов'язувався своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів в порядку та в строки, обумовлені цим договором.

Відповіднодо п.3.2. договору розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданими в користування розповсюджувачу, становить 5767,61грн. в місяць.

Додатковою угодою №1 від 17.07.2015р. до договору №22 від 20.08.2014р.(а.с.20) сторони визначили, що розрахунок плати, від якої звільняється розповсюджувач зовнішньої реклами у зв'язку з розміщенням соціальної реклами протягом 2014р., наведений у додатку 1, який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з додатком 1 додаткової угоди встановлено, що розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу зовнішньої реклами, становить 4325,67 грн. (чотири тисячі триста двадцять п'ять грн. 67 коп.) в місяць з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2014 року.

Загальна сума договору за п'ять років з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2014р. становить 341730, 63 грн., згідно з додатком 1 додаткової угоди.

Додатковою угодою №2 від 07.12.2015р. до договору №22 від 20.08.2014р. (а.с.21) сторони вирішили, що розрахунок плати, від якої звільняється розповсюджувач зовнішньої реклами у зв'язку з розміщенням соціальної реклами протягом 2015 року, наведений у додатку 1, який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди.

Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу зовнішньої реклами, становить 4895,26 грн. в місяць з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2015 року, згідно з додатком 1 цієї додаткової угоди.

Загальна сума зоговору за п'ять років з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2015р. становить 293 715,72 грн., згідно з додатком 1 цієї додаткової угоди.

Договір та додатки до договору підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств без зауважень.

З матеріалів справи вбачається, що з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію №55 від 29.11.2016р.(а.с.23-24) з вимогою ліквідувати заборгованість. Однак, вбачається, що відповідач на претензію не відреагував, заборгованість не сплатив.

За розрахунком позивача, внаслідок порушення договірних зобов'язань протягом періоду з 10.07.2015р. по 10.11.2016р. у відповідача виникла заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення зовнішньої реклами у розмірі 45708, 79 грн., що підтверджується розрахунком департаменту фінансів Маріупольської міської ради.

Приписами статті 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, згідно з ч. 1 ст.143 Конституції України.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, відповідно до ст.144 Конституції України.

Місцеве самоврядування територіальної громади є однією з гарантій держави, передбачено ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідні ради є органами самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Положеннями статті 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад та встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад, відповідно до приписів ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, відповідно до вимог передбачених у частині 1 ст. 12 Цивільного кодексу України. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства, згідно приписів передбачених ст.13 Цивільного кодексу України.

Відтак, відповідно до ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України "Про рекламу". Пунктом 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р. №2067, передбачено, що зовнішня реклама розміщуються на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих правил.

Відповідно додатку № 1 до договору від 20.08.2014р. № 22, відповідачу надано місця у кількості - 12 одиниць, у тимчасове користування (а.с.20).

У п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р. №2067 передбачено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування.

Плата за користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється на договірних засадах з його власником, що саме було передбачено за умовами пунктів 3.1-3.11 договору №22 від 20.08.2014р. між позивачем та відповідачем.

Приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків та є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до статей 626 та 629 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за договором №22 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 20.08.2014р. належним чином не виконав, плату за розміщення зовнішньої реклами не сплатив, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 45 708,79 грн.

На час розгляду справи в суді першої інстанції заборгованість у сумі 45 708,79грн. за період з 10.07.2015р. по 10.11.2016р. відповідачем не сплачена, ніяких доказів не надано.

Однак, 16.06.2017 р. через відділ організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від ФОП ОСОБА_6 надійшла заява (засобами електронного зв'язку) з додатком у вигляді засвідченої копії №251610017 від 16.06.2017 р., в якій відповідач зазначає, що 16.06.2017р. у добровільному порядку перерахував позивачу заборгованість у розмірі 45 708,79 грн., як борг, який утворився внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про тимчасове розміщення рекламних засобів №22 від 20.08.2014 р. Таким чином, відповідач вважає, що провадження по справі №905/145/17 підлягає припиненню з огляду на відсутність предмету спору (а.с.121-122).

З урахуванням викладеного, керуючись ст.80 ГПК України, просить припинити провадження у справі №905/145/17 за позовною заявою керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в особі Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ФОП ОСОБА_6 про стягнення 45 708,79 грн.

19.06.2017 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшов оригінал вищезазначеної заяви б/н, б/д від ФОП ОСОБА_6(а.с123-126).

19.06.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від Маріупольської міської ради виконавчого комітету надійшла заява про відмову від позову (засобами електронного зв'язку) №3162-38861-311 від 19.06.2017 р., в якій останній зазначає, що з урахуванням винесених коштів на момент розгляду цієї заяви, заборгованість відповідача перед Виконавчим комітетом міської ради за період з 10.07.2015 по 10.11.2016 відсутня, на підставі викладеного та керуючись стст.22,78,80 Господарського процесуального кодексу України, просить прийняти заяву про відмову від позову та припинити провадження у справі №905/145/17(а.с.127-129). Судова колегія розглянула вищезазначену заяву та пришла до висновку, що у її задоволенні відмовляє, оскільки таке питання вирішується під час розгляду справи судом першої інстанції.

Згідно із п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилось неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Так, за для забезпечення дотримання вимог процесуального законодавства, апеляційна інстанція відмовляє відповідачу в задоволенні заяви про припинення провадження у справі, оскільки на момент прийняття спірного рішення судом першої інстанції предмет спору між сторонами існував, що виключає можливість застосування в даному випадку приписів пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

У зв'язку із цим доводи апелянта щодо припинення провадження по справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України не приймаються колегією суддів, оскільки на момент звернення до суду розбіжності стосовно п.5.9 договору не були врегульовані і предмет спору існував і в подальшому, тому судом першої інстанції правомірно було в позові задоволено та стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь Донецька область на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область на рахунок міського бюджету м. Маріуполя, р/р 0051 у банку ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, код платежу 24060300, ) заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності, яка виникла протягом періоду з 10.07.2015р. по 10.11.2016р. на підставі договору №22 від 20.08.2014р. в розмірі 45708,79 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просив суд першої інстанції розірвати договір №22 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 20.08.2014р. в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору по оплаті за користування місцями розташування рекламних засобів.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, відповідно до ст.526 ЦК України.

Статтею599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 2 статті 651 Цивільного кодексу України врегульовано, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки: розірвання договору, відшкодування збитків та інше, відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України.

Вимогами ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Заборгованість відповідачем за договором №22 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 20.08.2014р. позбавила грошових надходжень до міського бюджету, на які він розраховував при укладенні договору, а тому таке порушення відповідачем умов договору є істотним.

У зв'язку з тим, що факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №22 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 20.08.2014р. підтверджується матеріалами справи, вимоги прокурора про розірвання договору №22 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 20.08.2014р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами у кількості 12 одиниць, які зазначені у додатку №2 від 07.12.2015р. до договору №22 від 20.08.2014р., то суд першої інстанції вірно вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст.653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Частиною 3 ст. 653 Цивільного кодексу України визначено, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст.188 Господарського кодексу України передбачено, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Пунктом 7.4 договору №75 від 25.12.2013 за наявності підстав, передбачених п. 7.2 цього договору, Виконком одночасно з вимогою про розірвання цього договору може вимагати від Розповсюджувача демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами і повернення місць розташування рекламних засобів, наданих в користування останньому. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України.

У зв'язку із тим, що Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради порушується питання про розірвання договору, позивач вважає, що існують правові підстави для повернення розповсюджувачем зовнішньої реклами місць тимчасового розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності, їх власнику.

Розміщення відповідачем спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на місцях, що перебувають у комунальній власності з порушенням умов встановлених договором має наслідком порушення прав Виконавчого комітету Маріупольської міської ради як власника вказаних місць, а саме: унеможливлює розпорядження вказаними місцями, в тому числі шляхом їх надання у користування іншим розповсюджувачам зовнішньої реклами; унеможливлює отримання плати за їх використання, що має наслідком неотримання грошових коштів до місцевого бюджету м. Маріуполя.

У зв'язку із цим, у виконкому міської ради існують правові підстави вимагати від відповідача демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Окрім того, суд апеляційної інстанції також визнає законним висновок Господарського суду Донецької області про обґрунтованість позовних вимог, щодо наявності підстав для розірвання спірного договору, та як наслідок - наявністю правових підстав для повернення розповсюджувачем зовнішньої реклами місць тимчасового розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності - їх власнику. Адже таке право встановлено Сторонами у п.п 7.2.2 та 7.4 Договору.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017р. року у справі №905/145/17 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017р. у справі №905/145/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2017 р. у справі №905/145/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді О.О. Радіонова

В.М. Татенко

Надруковано 7 прим.:2 -позивачу, 2 - відповідачам; 1-у справу;1 -ДАГС.1-ГСДО