ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 Справа № 917/555/17

За позовною заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бюро перекладів "Агентство-Л", 03110, м. Київ, вул. Соломянська, 5

До відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Хорольський завод дитячих продуктів харчування", 37800, Полтавська область, м. Хорол, вул. Молодіжна, 17

Про стягнення 8 931,74 грн. заборгованість відповідача за отримані послуги з перекладу 7 нормативно правових актів із законодавства Європейського Союзу з англійської мови на українську мову у вигляді 7 файлів у форматі pdf, відносно чого був виставлений рахунок на оплату послуг за № 29 від 06.02.2017 р. та № 33 від 10.02.2017 р., які були оплачені відповідачем частково

С у д д я ОСОБА_2

Представники:

від позивача: не зявилися (див. протокол);

від відповідача: ОСОБА_3 (див. протокол).

01.06.2017 року у судовому засіданні відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України оголошено вступну і резолютивну частину рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного тексту рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 11.05.2017 р. в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: розглядається позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бюро перекладів "Агентство-Л" про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Хорольський завод дитячих продуктів харчування" 8 931,74 грн. заборгованість відповідача за отримані послуги з перекладу 7 нормативно правових актів із законодавства Європейського Союзу з англійської мови на українську мову у вигляді 7 файлів у форматі pdf, відносно чого був виставлений рахунок на оплату послуг за № 29 від 06.02.2017 р. та № 33 від 10.02.2017 р., які були оплачені відповідачем частково.

Позовні вимоги вмотивовані неповною сплатою відповідачем за отримані послуги з перекладу 7 нормативно правових актів із законодавства Європейського Союзу з англійської мови на українську мову у вигляді 7 файлів у форматі pdf.

Позивач представництво у судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, про що свідчить підпис представника на розписці від 11.05.2017 року про наступну дату судового засідання (а. с. 147). Останній надав суду клопотання вх. № 6770 від 26.05.2017 року, яким залучив додаткові пояснення та просив суд розглядати справу без участі представника.

Судом клопотання задовольняється.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується згідно відзиву на позовну заяву № 1/41 від 24.04.2017 року (вх. № 6351 від 17.05.2017 року) та клопотання № 1/46 від 23.05.2017 року (вх. № 6717 від 25.05.2017 року), вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки заборгованість перед позивачем відсутня. Останній надав також контррозрахунок заборгованості № 1/43 від 10.05.2017 року (вх. № 6068 від 11.05.2017 року).

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пп. 3.9.2 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення позивача про час, дату і місце проведення судового засідання згідно з п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р., суд не розцінює неявку позивача як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши надані докази, суд в с т а н о в и в, що вимоги позивача не є обґрунтованими як нормами матеріального права, так і документально, а отже задоволенню не підлягають, з огляду на наступне:

06.02.2017 року на підставі усної домовленості ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Хорольський завод дитячих продуктів харчування" передало ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бюро перекладів "Агентство-Л" тексти документів (7 нормативно правових актів із законодавства Європейського Союзу) для виконання робіт з термінового письмового перекладу з англійської мови на українську строком до 14.02.2017 року. Письмовий договір між сторонами не укладався, переписка велася в електронному вигляді шляхом обміну електронними листами. Як доказ такого позивач надав роздруківки електронних листів з ТОВ "Торговий дім "Хорольський завод дитячих продуктів харчування".

Згідно виставленого 06.02.2017 року рахунку № 29 відповідач 07.02.2017 року сплатив 13 500,00 грн.. Залишок суми за відкоректованим рахунком останнім перераховано не було.

Позивач, посилаючись на неповну оплату наданих ним послуг з перекладу, звернувся до ТОВ "Хорольський завод дитячих продуктів харчування" із вимогою № 22-02/1 від 22.02.2017 року про погашення боргу. Відповідач відреагував відмовою сплати коштів з огляду на отримані неякісні послуги (відповідь № 1/36 від 20.03.2017 року).

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу послуги з перекладу нормативно правових актів із законодавства Європейського Союзу з англійської мови на українську мову у вигляді 7 файлів у форматі pdf.

Після отримання перших перекладених файлів 10.02.2017 року працівники відповідача виявили істотні помилки та неточності в перекладі, які зумовлювали неможливість використання нормативно правових актів за призначенням. З огляду на наведене та за вимогою замовника, позивачем було проведено коригування перекладів документів. Про вказане свідчить роздруківка електронного листа, направленого директором позивача ОСОБА_4 на офіційну електронну адресу головного технолога відповідача ОСОБА_5 та інженера із стандартизації виробничої лабораторії ОСОБА_6 (а. с. 170).

Оскільки і повторно переклади були виконані неякісно (невірно перекладено числові значення, відсутні деякі суттєві фрагменти перекладу (частини таблиць), неправильно трактовано терміни, гранично мінімальні значення вказано як гранично максимальні, значна кількість орфографічних та пунктуаційних помилок), відповідач 13.02.2017 року відмовився від прийняття робіт та підписання актів виконаних робіт, про що позивач був повідомлений електронним листом (а. с. 177, 186).

ТОВ "Хорольський завод дитячих продуктів харчування" також наголошував на необхідності звернення до іншої організації для замовлення якісних послуг з перекладу, з огляду на що вимагав від позивача повернути сплачені кошти з посиланням на п. 6 ст. 226 ГКУ (а. с. 180).

Доводи позивача стосовно переписки з ТОВ "Торговий дім "Хорольський завод дитячих продуктів харчування" щодо узгодження вартості послуг з перекладу суд не може прийняти, так як ця господарююча структура є самостійною юридичною особою та не входить до складу підприємства - відповідача.

Таким чином, переклад документів з англійської на українську мову виконано позивачем з недоліками, докази належного виконання суду не надано.

Оскільки згідно ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, суд вважає, що сторони підтвердили свої договірні відносини саме фактом надання послуг з перекладу та їх оплати в розмірі 13 500,00 грн. Подальші роботи з перекладу відповідачем не прийнято, акти приймання передачі робіт не підписані.

За викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми, що складає ціну позову.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 22, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Повне рішення складено 08.06.2017 року

Суддя Г.І.ОСОБА_2