ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 р. Справа № 909/343/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , секретар судового засідання Войцеховська Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Пріма Мед", вул. Лермонтова, 21/4, м. Івано-Франківськ, 76018;

до відповідача: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул.М.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні, вул. Гетьмана Мазепи, 114, м. Івано-Франківськ, 76000;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, вул. Леся Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76018;

про визнання недійним рішення, визнання незаконною відмови у продовженні договору та визнання продовженим строку дії договору;

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність (№ б/н від 14.03.17р.);

від позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність (№ б/н від 23.01.17р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - головний спеціаліст відділу представництва Департаменту правової політики Івано-Франківської міської ради, довіреність (№ 2312/01-20/14в від 30.12.16);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні: ОСОБА_4 - представник, довіреність (№ 413/01-22/19 від 31.05.17р.);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради: ОСОБА_5 - заступник начальника управління самоврядного контролю - начальник відділу контролю комунального майна Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, довіреність (№ 3/34.3-02 від 04.01.17р.);

від позивача: ОСОБА_6 - керівник, виписка з ЄДРЮОФОП від 04.02.15р.;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні: ОСОБА_7 - представник, довіреність (№ 11/130 від 03.03.17).

ВСТАНОВИВ: Приватне підприємство "Пріма Мед" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. В позовній заяві позивач просить:

- визнати недійним пункт 1.8.1 та пункт 1.8.2 рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015 р.;

- визнати незаконним дії щодо відмови у продовженні терміну дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007 р.;

- змінити господарські правовідносини між Приватним підприємством "Пріма Мед" та Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, шляхом визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007 р. на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.17 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 26.04.17.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26.04.17 відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 17.05.17.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.17 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківську центральну міську клінічну лікарню та Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради та відкладено розгляд справи в судовому засіданні.

В судовому засіданні 12.06.17 судом оголошувалась перерва до 14.06.17.

14.06.17 судом продовжено розгляд справи.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, письмових поясненнях по справі, просять суд позов задовольнити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначають про те, що п. 1.8.1 та п. 1.8.2 рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015 та повідомлення при припинення договору оренди нежитлових приміщень від 27.02.2015 р. є недійсними, оскільки рішення комісії прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а відмова у продовженні терміну дії договору оренди є незаконною та такою, що порушує права Позивача.

Зазначають, що аналізуючи п. 5.4.6 Положення про оренду обєктів комунальної власності міста Івано-Франківська, дійшли до висновку, що Комісія вправі приймати рішення про відмову у наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди, на підставі заяви поданої юридичною особою, лише у випадку, якщо на засіданні Комісії буде доведено факт невиконання орендарем умов договору оренди. Отже, у Комісії не було законних підстав для відмови у продовженні терміну дії договору оренди ПП «Пріма Мед», а тому Комісія повинна була прийняти рішення, яким рекомендувати виконавчому комітету міської ради схвалити рішення про продовження терміну дії договору оренди обєкта оренди на підставі поданої ПП «Пріма Мед» заяви. Відтак, приймаючи рішення про відмову у продовженні договору оренди у звязку із тим, що орендовані приміщення необхідні для потреб ЦМКЛ, Комісія вийшла за межі своїх повноважень.

Як зазначають представники позивача, за весь період використання орендованих приміщень позивачем вчасно і в повному обсязі вносилася плата за орендовані приміщення. За період використання орендованих приміщення ПП «Пріма Мед» було зроблено значні покращення орендованих приміщень.

Також зазначають, що вирішення питання про розпорядження своїм майном, а саме використання його для власних потреб територіальної громади міста та передачі його ЦМКЛ, може бути прийняте виключно його власником Івано-Франківською міською радою (або у разі наділення такими повноваженнями виконавчого органу Виконавчим комітетом міської ради). Відтак, необхідно врахувати що у Комісії не було законних підстав для прийняття такого рішення, оскільки рішення про використання орендованих приміщень для потреб територіальної громади міста Івано-Франківська та передачу спірних приміщень ЦМКЛ не приймалося уповноваженим органом, якому належать права управління та розпорядження комунальним майном, а Комісія не може самостійно розпоряджатися майном територіальної громади міста, оскільки це виключні повноваження власника майна.

Зазначають, що з аналізу п. 2.4 Положення про оренду обєктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська вбачається, що майно може бути передано підприємствам, установам комунальної власності лише за рішенням Івано-Франківської міської ради або у разі наявності відповідних повноважень, Виконавчим комітетом ради, у порядку встановленому чинним законодавством України для прийняття рішень відповідними органами, а не Положенням про оренду обєктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська. Таким чином, Комісія міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизацн обєктів комунальної власності міста, яка є дорадчим органом виконавчого комітету міської ради (п. 4.2 Положення) і керується у своїй діяльності вказаним Положенням, приймаючи рішення про передачу орендованих приміщень Центральній міській клінічній лікарні, фактично незаконно перейняла на себе повноваження власника щодо розпорядження майном, а саме зміни його цільового призначення. Відтак, оскільки власником майна не приймалося рішення про намір використання орендованих приміщень для власних потреб та передачу його ЦМКЛ для здійснення її статутної діяльності, сам лише факт необхідності орендованих ПП «Пріма Мед» приміщень Центральній міській клінічній лікарні не може бути підставою для відмови у продовженні терміну дії договору оренди.

Крім того, вказує на те, що 31.10.2013 року міським головою міста Івано-Франківська було прийнято розпорядження № 457-р «Про затвердження нового складу комісії з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста», яким було затверджено новий склад комісії з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста. Склад Комісії затверджено в кількості 15 осіб, з яких на засіданні були присутні тільки 7 осіб. Разом з тим, згідно з протоколом № 4/15 від 27.02.2015 р. рішення Комісії приймалося сімома членами комісії та чотирьма невідомими особами, які не входили до складу комісії. Відповідно до Положення про комісію виконавчого комітету міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста засідання комісії вважається правомочним, якщо в ньому бере участь не менше ніж дві третини її складу.Враховуючи те, що на засіданні Комісії, що відбулося 27.02.2015 р. були присутні лише 7 її членів (менше половини від її складу), вважають, що таке засідання було неправомочним, а п. 1.8.1 та п. 1.8.2 рішення Комісії від 27.02.2015 р. оформлене протоколом № 4/15 недійсними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Стретч проти Сполученого Королівства", "Мелахер та інші проти Австрії" та "ОСОБА_8 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії". ПП «Пріма Мед» виконало усі вимоги передбачені чинним законодавством України, Положенням про оренду обєктів комунальної власності міста Івано-Франківська, договору оренди від 24.01.2007 р., що були необхідні для продовження дії договору оренди № ДО - 2976, а тому набуло правомірного очікування на прийняття позитивного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та клопотанні про припинення провадження у справі.

Зазначає про те, що безпідставним є посилання позивача на Положення в частині того, що Комісія може відмовити орендареві у наданні згоди на продовження терміну дії договору оренди виключно у випадку, якщо на засіданні Комісії буде доведено факт невиконання орендарем умов договору оренди. Зокрема, п. 3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладання договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Як зазначає представник відповідача, відповідно до п.5.4.6. Положення для отримання дозволу орендодавця на продовження терміну дії договору оренди орендар зобовязаний подати до Фонду комунальної власності відповідну заяву, оформлену в письмовій формі на імя міського голови. У випадку, якщо обєкт оренди розташований в закладі освіти, культури чи охорони здоровя, то подана орендарем заява про продовження терміну дії договору оренди обєкта оренди повинна бути погоджена з балансоутримувачем обєкта оренди (в даному випадку з Центральною міською клінічною лікарнею). А згідно умов Договору, орендовані приміщення знаходяться в будівлі Центральної міської клінічної лікарні по вул. Гетьмана Мазепи, 114, яка, зокрема, є балансоутримувачем зазначеної будівлі. Центральна міська клінічна лікарня листом від 19.11.2014р. №179/01-22/17 та листом від 16.02.2015р. №179/01-22/17 звернулася на імя міського голови з проханням не продовжувати договір оренди нежитлових приміщень №ДО-ДО-2976 від 24.01.2007р. у звязку з тим, що дані приміщення необхідні для власних потреб лікарні.

Таким чином, зазначає представник відповідача, подана орендарем заява по формі не могла відповідати нормам законодавства, Положення та договору, оскільки не була погоджена з балансоутримувачем, а задоволення заяви позивача на продовження строку дії договору не мало місця, оскільки орендар був завчасно повідомлений, що на новий термін договір оренди укладатись не буде. Отже, процедура припинення договору оренди нежитлових приміщень №Д0-2976 та розгляд заяви про продовження терміну дії даного договору відповідає вимогам чинного законодавства, Положенню та умовам договору.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у письмових пояснення по справі вих. № 414/01-22/19 від 31.05.17 (вх. № 8779/17 від 31.05.17).

Зазначає про те, що приміщення загальною площею 67,9 м2, що розташовані на першому поверсі в будівлі Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні є необхідними для потреб комунального бюджетного закладу системи охорони здоровя, а саме: організації надання медичної допомоги у консультативному поліклінічному відділенні ЦМКЛ в звязку з наявністю черг у приміщенні консультативної поліклініки, відсутності місць для очікування перед прийомом у лікаря, недостатності площі приміщення для зручного розміщення осіб, що звернулися для отримання медичної допомоги. Приміщення, які станом на сьогоднішній день займає ПП «Пріма-МЕД», планується використовувати для організації роботи міського ендоскопічного центру та централізованої біохімічної лабораторії. У цей же час, для забезпечення доступності інвалідів та інших маломобільних груп населення до обєктів соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури, у проект реконструкції входу до корпусу №2 включено роботи щодо облаштування пандуса до консультативної поліклініки центральної міської клінічної лікарні, однак реалізацію даного проекту призупинено у звязку з тим, що рішення суду у справі №909/794/15 щодо звільнення ПП «Пріма-МЕД» зазначених приміщень станом на сьогоднішній день не виконано.

У рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016р. по справі №909/794/15 було встановлено, що нежитлові приміщення площею 67,9 кв.м., розташовані на першому поверсі в будівлі Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 114, необхідні для потреб даного комунального бюджетного закладу системи охорони здоровя, а саме організації надання медичної допомоги населенню. У відповідно до ст.35 ГПК України, лікарня звільняється від доказування наявності потреби у нежитлових приміщеннях площею 67,9 кв.м, оскільки дані обставини встановлено у рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016р.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у письмових поясненнях по справі вих. № 14/34.3-02/434 від 01.06.17 (вх. № 8801/17 від 01.06.17).

Зазначає про те, що рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016р. у справі № 909/794/15, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України, задоволено позов заступника прокурора м.Івано-Франківська в інтересах держави в особі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ПП «Пріма МЕД» про зобовязання звільнити безпідставно займані ним нежитлові приміщення площею 67.9 кв.м., розташовані на першому поверсі у будівлі Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Г. Мазепи. 114. Підставою для задоволення позову про зобовязання ПП «Пріма МЕД» звільнити займані нежитлові приміщення було те, що договір оренди припинив свою дію у звязку з закінченням терміну на який він укладався та необхідністю використання зазначених приміщень для потреб територіальної громади м. Івано-Франківська. Також, при розгляді вказаної судової справи господарськими судами 1-ї, апеляційної і касаційної інстанції встановлено, що спірні нежитлові приміщення необхідні для потреб Центральної міської клінічної лікарні, а саме для організації надання медичної допомоги населенню.

Також, представник третьої особи зазначає, що відповідно до абз. 6 п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009, ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Враховуючи вказану позицію Конституційного Суду України, рішення Комісії, яке оформлене протоколом №4/15 від 27.02.2015р. вичерпало свою дію фактом його виконання, а саме направлення Орендодавцем листів від 27.02.15 № 255/01-15/18-в та № 961/01-14/15в від 12.06.15, якими повідомив позивача про припинення дії договору оренди та необхідності вказаних приміщень для потреб територіальної громади.

Як вказує представник третьої особи, не можуть братись до уваги твердження позивача про здійснення ним невідємних покращень орендованого майна як підставу для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до п. 4.1.3 договору оренди орендар має право проводити і реконструкцію, переобладнання та поліпшення орендованих приміщень, що зумовлює підвищення їх вартость після отримання на це письмової згоди орендодавця. Жодних доказів, які б підтверджували факт надання орендодавцем такої згоди ПП «Пріма МЕД» не надано.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24 січня 2007 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та ПП Пріма МЕД (орендар) укладено договір № ДО-2976 оренди нежитлових приміщень (далі Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення площею 55, 3 кв.м (додатковою угодою від 16 жовтня 2007 року сторони збільшили площу орендованих приміщень до 67, 9 кв.м), розташовані на першому поверсі в будівлі центральної міської клінічної лікарні за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи, 114, яка перебуває на балансі центральної міської клінічної лікарні, для надання лікувально-діагностичних послуг.

Строк дії Договору, з урахуванням додаткових угод, встановлено до 31 травня 2015 року.

26 лютого 2015 року позивач звернувся до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з письмовим клопотанням від 25 лютого 2015 року № 01-12/98 про продовження терміну дії Договору на 2 роки 11 місяців.

Водночас, Центральна міська клінічна лікарня в м. Івано-Франківську, на балансі якої перебуває будівля, в якій знаходяться спірні орендовані приміщення, неодноразово зверталась до міського голови м. Івано-Франківська з клопотаннями не продовжувати договір оренди з ПП Пріма МЕД у звязку з необхідністю використання даних приміщень для власних потреб лікарні.

27 лютого 2015 року на засіданні комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності прийнято рішення, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015, згідно з яким, комісія вирішила:

- задовольнити клопотання ЦМКЛ. Направити повідомлення ПП «Пріма Мед» про не продовження терміну дії договору оренду на новий термін (п. 1.8.1);

- Фонду комунальної власності підготувати лист повідомлення ПП «Пріма Мед» про припинення договору оренди нежитлових приміщень за адресою: вул. Гетьмана Мазепи, 114 (п. 1.8.2).

27 лютого 2015 року відповідач надіслав позивачу повідомлення № 255/01-15/18-в на адресу: м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи,114, в якому повідомив про розгляд клопотання про продовження дії договору оренди та його відхилення у звязку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста. Також повідомив, що договір оренди припиняє дію 31 травня 2015 року та просив не пізніше 1 червня 2015 року повернути орендовані приміщення. Це повідомлення позивач отримав 2 березня 2015 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та фіскальним чеком.

У звязку з неповерненням орендованих приміщень, відповідач 17 червня 2015 року надіслав позивачу повідомлення від 12 червня 2015 року про припинення договору оренди нежитлових приміщень та вимагав не пізніше 30 червня 2015 року звільнити та повернути орендовані приміщення, передавши їх за актом орендодавцеві. Проте позивач приміщень не звільнив і не повернув.

У зв'язку із неповерненням в добровільному порядку орендованих приміщень, заступник прокурора міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернувся у 2015 р. до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до приватного підприємства "Пріма МЕД" про зобов'язання відповідача звільнити займані ним нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., вартість яких складає 331879 грн., що розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні за адресою вул. Г.Мазепи, 114 у місті Івано-Франківську.

За наслідками розгляду позовної заяви рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 у справі №909/794/15 у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову шляхом зобов'язання відповідача звільнити нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., що розташовані на першому поверсі в будівлі Центральної міської клінічної лікарні по вул. Г.Мазепи,114 у м. Івано-Франківську. Постановою Вищого господарського суду України від 26.01.2016 касаційну скаргу ПП "Пріма МЕД" задоволено. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 у справі №909/794/15 скасовано, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 у даній справі залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 20.04.2016 заяву виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено частково. Постанову Вищого господарського суду України від 26 січня 2016 року у справі № 909/794/15, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 1 грудня 2015 року та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 1 жовтня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

При цьому, скасовуючи Постанову Вищого господарського суду України від 26 січня 2016 року у справі № 909/794/15, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 1 грудня 2015 року та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 1 жовтня 2015 року, колегія Верховного суду України вказала на те, що аналіз встановлених судами обставин справи, норм Закону та приписів Положення свідчить, що позивач своєчасно та в належний спосіб повідомив відповідача про намір використовувати зазначене майно для власних потреб. Водночас, суди усіх інстанцій не перевірили, з якою саме метою буде використовутись нерухоме майно, що є предметом Договору. Дана обставина, у разі з'ясування, що майно буде знову передавтись в оренду, свідчитиме про порушення власником вимог, встановлених частиною третьою статті 17 Закону.

Таким чином, колегія Верховного суду України погодилася з висновками судів апеляційної та касаційної інстанцій щодо належного способу повідомлення орендаря про намір використовувати зазначене майно для власних потреб. Однак, скасувала та направила справу на новий розгляд внаслідок відсутності встановлення фактичних обставин щодо мети подальшого використання нерухомого майна.

Під час нового розгляду справи господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 19.10.2016, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017, позовні вимоги задовольнив. Даним рішенням зобов'язано Приватне підприємство "Пріма МЕД" звільнити безпідставно займані нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв.м., вартість яких складає 331879 грн., що розташовані на першому поверсі в будівлі Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні за адресою: 76025, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 114.

Предметом розгляду у даній справі були обставини щодо правомірності припинення дії договору оренди, в тому числі, судами встановлені обставини: щодо дотримання порядку повідомлення про відмову орендареві у наданні дозволу на продовження терміну договору оренди, подальшої мети використання приміщень для потреб лікарні.

При розгляді справи №909/794/15, судами встановлено що, 27 лютого 2015 року Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська надіслав відповідачу повідомлення № 255/01-15/18-в за підписом першого заступника міського голови, в якому повідомив про розгляд клопотання про продовження дії договору оренди та його відхилення у звязку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста.

Як зазначено у судових рішеннях у справі №909/794/15, аналіз встановлених обставин справи, норм Закону та приписів Положення свідчить, що позивач своєчасно та в належний спосіб повідомив відповідача про подальше використання спірного майна для власних потреб, у звязку з чим договір оренди укладатись на новий строк не буде.

У відповідності до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність звільняє від доказування обставин, які були встановлені рішенням іншого суду, що набрало законної сили, визнаються обов'язковими і не потребують повторної перевірки.

Отже, встановлені судами по справі №909/794/15 обставини щодо правомірності припинення дії договору оренди є преюдиціальними та не потребують доказування.

Таким чином, доводи позивача щодо наявності підстав для визнання продовженим строку дії договору оренди з посиланням на своєчасне та в повному обсязі виконання ним обов'язків по сплаті орендної плати та недоведення відповідачем необхідності подальшого використання спірного майна для власних потреб, є помилковими.

Слід також звернути увагу на помилковість застосування позивачем рішення Європейського суду з прав людини у справі Стретч проти Сполученого Королівства, враховуючи наступне.

За обставинами справи Стретч проти Сполученого Королівства, заявник в 1969 році уклав договір оренди земельної ділянки строком на 22 роки. Відповідно до умов цього договору він за власні кошти побудував на цій земельній ділянці кілька будівель для легкої промисловості, які здав в суборенду. Договір оренди також надавав йому право в подальшому продовжити оренду ще на 21 рік. У 1990 році заявник повідомив місцеву владу про намір продовжити договір оренди, в процесі переговорів він погодився на збільшення орендної плати. Однак, орган місцевої влади повідомив заявника, що продовження договору оренди відбутися не може, оскільки, погодившись з умовою договору про можливість його пролонгації орган місцевої влади перевищив свої повноваження.

Можливість продовження договору для Стретча була принциповою, оскільки земельна ділянка набувалася під забудову (передбачалося право зведення до 6 будівель, призначених для використання у легкій промисловості). Згідно з англійським правом зведені будівлі перебували не у власності, а лише у користуванні орендаря під час дії договору, тому строк, протягом якого орендар міг використовувати будівлі, був дуже важливою умовою для нього.

Застосовуючи положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції до обставин цієї справи Європейський суд з праві людини вказав на таке. Заявник погодився з умовами договору оренди з огляду на те, що надалі він зможе продовжити термін його дії, і жодна із сторін не знала, що існувала якась юридична перешкода цій умові. У ситуації, яка склалася, заявник мав право, принаймні, очікувати на законних підставах, що він зможе продовжити термін дії договору, і таке очікування можна вважати в цілях застосування положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції складовою частиною його права власності, наданого йому за договором оренди.

Дії місцевої влади Європейський суд з прав людини розцінив як порушення права заявника на законне очікування виконання певних умов і, таким чином, вони утворювали акт втручання у реалізацію його права власності.

Вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобовязання, взяті ним на себе у звязку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

Застосовуючи Конвенцію до обставин цієї справи, Європейський суд з прав людини вважав, що заявник мав щонайменше «правомірні очікування» щодо використання права на продовження договору, яке повязувалося з майновими правами за договором (§ 35). При цьому заперечення права на продовження договору було втручанням у здійснення його права власності в розумінні ст. 1 Першого протоколу (§ 36 рішення).

За таких обставин цієї справи Європейський суд з прав людини виніс рішення на користь заявника.

Проте, обставини даної справи №909/343/17 не є аналогічними обставинам справи Стретч проти Сполученого Королівства.

Як вбачається з матеріалів справи, що і до укладення спірного договору № ДО-2976 від 24.01.2017 року позивачем орендувалися спірні приміщення починаючи з 1996 року для здійснення лабораторної діяльності з метою одержання прибутку, отже «правомірні очікування» позивача щодо використання своїх "майнових прав" є цілком реалізованими.

24 січня 2007 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та ПП Пріма МЕД (орендар) укладено новий договір № ДО-2976 оренди нежитлових приміщень для надання лікувально-діагностичних послуг.

Строк дії договору, з урахуванням додаткових угод, встановлено до 31 травня 2015 року.

26 лютого 2015 року відповідач звернувся до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з письмовим клопотанням від 25 лютого 2015 року № 01-12/98 про продовження терміну дії Договору на 2 роки 11 місяців.

Водночас, Центральна міська клінічна лікарня в м. Івано-Франківську, на балансі якої перебуває будівля, в якій знаходяться спірні орендовані приміщення, неодноразово зверталась до міського голови м.Івано-Франківська з клопотаннями не продовжувати договір оренди з ПП Пріма МЕД у звязку з необхідністю використання даних приміщень для власних потреб лікарні.

Згідно із статутом, Івано-Франківська центральна міська клінічна лікарня є бюджетним закладом охорони здоровя територіальної громади м.Івано-Франківська. Засновником лікарні є територіальна громада в особі Івано-Франківської міської ради. Серед напрямків діяльності лікарні є, зокрема: організація і надання кваліфікованої стаціонарної медичної допомоги населенню міста, надання невідкладної медичної допомоги, госпіталізація осіб, які потребують стаціонарного лікування.

Господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутні порушення справедливий балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами щодо основоположних прав особи, що передбачає розумну пропорційність між цілями, що переслідуються, та засобами, що використовуються. З огляду на викладене вище, у даній справі не має місце порушення органом місцевого самоврядування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 1 Першого протоколу, оскільки не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право позивача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Крім того, позивачем не враховано, що обставини щодо законності припинення договору оренди вже є встановленими судовими рішеннями у справі №909/794/15, що набрали законної сили. Дослідження та встановлення цих обставин повторно господарським судом в межах розгляду даної справи є порушенням принципу правової визначеності.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг проти України, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Так, у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення" (пункт 40 мотивувальної частини Рішення від 3 квітня 2008 року).

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, господарський суд вважає безсумнівними встановлені рішенням господарського суду у справі № 909/794/15 фактичні обставини, причому ці факти не можуть ставитися судом під сумнів та є такими, які не потребують додаткового доведення зазначених обставин та фактів.

Крім того, господарський суд дійшов висновку про помилковість обраних позивачем способів захисту у даній справі.

Так у справі №909/794/15 за позовом заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Івано-Франківського міськвиконкому до Приватного підприємства Пріма МЕД (треті особи Фонд комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська та Центральна міська клінічна лікарня в м. Івано-Франківську) про зобовязання звільнити займані нежитлові приміщення, забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року зазначила наступне.

Спірні правовідносини щодо оренди нерухомого майна комунальної власності регулюються положеннями частин другої та третьої статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна (далі ОСОБА_7), якими встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому норми Закону не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення орендарем в строк до трьох місяців, а також про зобовязання власника перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, а зазначається лише про обовязок власника здійснити письмове попередження орендаря, що і було ним (власником) зроблено.

Так, суди встановили, що 27 лютого 2015 року Фонд комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківська надіслав відповідачу повідомлення № 255/01-15/18-в на адресу: м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи,114, за підписом першого заступника міського голови, в якому повідомив про розгляд клопотання про продовження дії договору оренди та його відхилення у звязку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста.

Згідно з Положенням про оренду обєктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, затвердженим рішенням Івано-Франківської міської ради 27 квітня 2007 року, орендодавцем обєктів комунальної власності міста є виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради. Передбачено, що за результатами розгляду заяви орендаря на продовження терміну дії договору оренди обєкта оренди Фонд комунальної власності подає заяву орендаря на розгляд Комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста (далі Комісія) або у нижчевикладеному порядку направляє орендареві лист-повідомлення за підписом міського голови або першого заступника міського голови, який відає питаннями оренди, про те, що термін дії договору оренди даного обєкта оренди не буде продовжено з причин, наведених у Положенні, у тому числі, у разі, коли обєкт оренди планується використовувати для потреб територіальної громади м. Івано-Франківська. На підставі прийнятого Комісією рішення про відмову орендареві у наданні дозволу па продовження терміну договору оренди Фонд комунальної власності готує і направляє на адресу орендаря лист-повідомлення про відмову від продовження терміну дії договору оренди за підписом міського голови або першого заступника міського голови, який відає питаннями оренди. Це повідомлення надсилається на адресу орендаря поштою рекомендованим листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення адресату (пункти 3.1, 5.4.6 Положення).

Верховним Судом України зазначено, що аналіз встановлених судами обставин справи, норм Закону та приписів Положенння свідчить, що позивач своєчасно та в належний спосіб повідомив відповідача про намір використовувати зазначене майно для власних потреб.

Проаналізувавши вищевказану постанову ВСУ, Положення про оренду обєктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська господарський суд дійшов висновку, що Комісія міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста (далі Комісія), є дорадчим органом виконавчого комітету міської ради, на яку покладаються обовязки щодо розгляду заяв юридичних та фізичних осіб, повязаних з орендою і приватизацією обєктів комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківська, та за результатами розгляду даних заяв підготовки відповідних пропозицій. Таким чином із вищевказаного Положення вбачається, що рішення Комісії мають виключно рекомендаційний, а не обовязковий характер і не є діями чи актом органу місцевого самоврядування в розумінні ст. 16 ЦК України, ст.20 ГК України.

Щодо позовної вимоги змінити господарські правовідносини між Приватним Підприємством «Пріма Мед» та Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, шляхом визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007 р., то така вимога не є належним способом захисту, оскільки є вимогою про встановлення факту.

Пунктом 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 № 12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна розяснено, що господарським судам слід відмовляти в позові про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим), оскільки така позовна вимога (без подання доказів наявності спору стосовно такого продовження), є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права.

За змістом статті 17 Закону України Про продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень оренду державного та комунального майна (далі ОСОБА_7) після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника.

При цьому сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення (постанова ВСУ №3-122гс17 від 17.05.2017).

Крім того, господарським судом при розгляді даної справи встановлено, що на момент звернення із позовом спірний договір вже припинив свою дію в звязку із закінченням строку на який був укладений і необхідністю приміщень для потреб власника, вказаний факт встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили у справі №909/794/15, а отже саме продовження дії договору оренди нежитлових приміщень на новий строк є неможливим.

Враховуючи викладене, правові підстави для задоволення позову у суду відсутні. У позові слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 759, 763 і 764, 777 ЦК України, ст. 291 ГК України, ст. 17, ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.35, ст.49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Приватного підприємства "Пріма Мед" до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні та Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради про визнання недійними пункт 1.8.1 та пункт 1.8.2 рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015р., визнання незаконною дії щодо відмови у продовженні терміну дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007р., та зміни господарських правовідносин між Приватним підприємством "Пріма Мед" та Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, шляхом визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007р. на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.06.17

Суддя Неверовська Л. М.