ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 915/305/17

м. Миколаїв

позивач: Публічне акціонерне товариство Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, код 21560766)

адреса для листування: Миколаївська філія ПАТ Укртелеком (54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 27/3, код 22437619)

відповідач: Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації (юридична адреса: 56564, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Яструбинове, пл. Центральна, 6; фактична адреса: 56500, Миколаївська область, Вознесенський район, м. Вознесенськ, вул. Центральна, 27), код 24781812

про: стягнення 21 630 грн. 74 коп.

суддя В.Д. Фролов

ПРИСУТНІ:

від позивача - ОСОБА_1 довіреність № 1279 від 12.12.2016

від відповідача - представник не зявився

Публічне акціонерне товариство Укртелеком (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації про стягнення боргу в сумі 21630 грн. 74 коп. посилається на те, що не відшкодовані витрати за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, які надавалися позивачем пільговим категоріям абонентів на загальну суму 21630 грн. 74 коп.

31 травня 2017 року від представника позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22531 грн. 74 коп.

В заяві від 16.06 2017 року представник позивача про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21958 грн. 37 коп.

Враховуючи, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 ГПК України, до прийняття рішенні, справа розглядається з урахуванням заяви від 16.06.2017 №48С000/16-196.

Під час розгляду справи, представник позивача підтримав доводи, викладені у позовній заяві з урахуванням заяви від 16.06.2017 №48С000/16-196.

Відповідач в відзиві на позовну заяву посилався на те, що він є бюджетною організацією, яка утримується за рахунок фінансування з Державного бюджету України та відсутність фінансування, а в письмових поясненнях заперечив проти наявності вказаної заборгованості (а.с.43-48, 61-63).

В судове засідання 21.06.2017 представник від відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення сторін про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши всі подані у справу докази, суд встановив:

В силу ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Публічне акціонерне товариство Укртелеком протягом 2016 року надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідним категоріям громадян м.Вознесенська та Вознесенського району Миколаївської області передбаченим Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, Законом України Про жертви нацистських переслідувань, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус, Законом України Про охорону дитинства.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України Про телекомунікації та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з пп.б п.4 ч.1 ст.89 та ст.102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (надалі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок №256), якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п.3 Порядку №256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (надалі - головні розпорядники коштів).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг м м.Вознесенська та Вознесенського району є Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно до п.5 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): зокрема, до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до п.6 Порядку №256, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і

обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: зокрема, до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до ч.1 п.8 Порядку №256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч.2 п.8 Порядку №256).

Всупереч положенням чинного законодавства, а саме п.5 Порядку №256, відповідачем не були підготовлені та направлені позивачу відповідні акти звіряння.

Зазначені акти звіряння розрахунків абонентів пільгової категорії населення на загальну суму 21630 грн. 74 коп. були складені позивачем та направлені відповідачу для проведення звірки взаєморозрахунків. Вказані акти Управлінням соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації не підписані.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд визнав позов обґрунтованим і задовольняє його у повному обсязі з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлялись листи з проханням сплатити заборгованість за 2016 рік та підписати акти звіряння розрахунків (а.с.14-33).

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Згідно ч. 1, 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

В Законі України від 22.10.1993 р. № 3551 - XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, Законі України від 23.03.2000 р. № 1584-111 Про жертви нацистських переслідувань, Законі України від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законі України від 24.03.2008 р. № 203/98-ВР Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус та Законі України від 26.04.2001 р. № НОМЕР_1 Про схорону дитинства передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Посилання відповідача, в відзиві на позовну заяву (а.с.43-48), на неналежне бюджетне фінансування суд вважає безпідставним.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 р. та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Снігурівської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що ... деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

З огляду на викладене, позовні вимоги судом визнані обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема судового збору, при задоволенні позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації (юридична адреса: 56564, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Яструбинове, пл. Центральна, 6; фактична адреса: 56500, Миколаївська область, Вознесенський район, м. Вознесенськ, вул. Центральна, 27, код 24781812) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, код 21560766) заборгованості в сумі 21958 (двадцять одна тисяча девятсот пятдесят вісім) грн. 37 коп., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Д. Фролов