ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 р. Справа № 917/567/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (проспект. Володимирський, буд.210, м.Лубни, Полтавська область, 37500)

до Комунального підприємства "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради (провулок Гончарова, буд. 17, м. Полтава, 36002)

про стягнення 144846,42грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення 144846,42 грн., у тому числі 117844,64 грн. основного боргу, згідно договору купівлі - продажу № 012/2705-15 від 27.05.2015р., 5307,85грн. - 3%річних, 21693,93грн. - збитків.

Відповідач відзив на позов не надав.

Судові ухвали від 18.04.2017р., від 23.05.2017р. надіслані відповідачу на адресу: провулок Гончарова, буд. 17, м. Полтава, 36002, повернулися до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с.36-38,51-53).

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.04.2017р. Комунальне підприємство "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41).

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місце проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, відповідач належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 14.06.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

27 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (позивачем) та Комунальним підприємством "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради (відповідачем) було укладено договір купівлі - продажу № 012/2705-15 (надалі - Договір); (а.с.12-13).

Згідно п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти у свою власність та оплатити за асфальтобетон, чи інші матеріали в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться в рахунку-фактурі та накладних, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 2.1. Договору факт передачі товару у власність покупцеві оформлюється сторонами шляхом підписання видаткової накладної, які підписуються обома сторонами у момент передачі-приймання товару. Покупець несе ризик випадкової загибелі (або пошкодження) товару лише з моменту підписання обома Сторонами видаткової накладної.

Згідно п. 2.2. Договору моментом переходу права власності на товар від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами вищевказаної видаткової накладної.

Згідно п. 3.2.,3.3. Договору оплата ціни (вартості) товару здійснюється Покупцем в національній валюті України безготівково шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата вартості (ціни) товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати 100 % вартості (ціни) товару згідно рахунку-фактури

Датою оплати вартості (ціни) товару (чи його частини) вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Продавця. (п.3.4.Договору).

На виконання Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 583708,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000022 від 06.07.2015 р. на загальну суму 60 124 грн. 82 коп., № РН-0000037 від 14.07.2015 р. на загальну суму 110 228 грн. 84 коп., № РН-0000040 від 28.07.2015 р. на загальну суму 60 124 грн. 82 коп., № РН-000041 від-31.07.2015 р. на загальну суму 50 000 грн. 00 коп., № РН-000043 від 03.08.2015 р. на загальну суму 34 671 грн. 98 коп., № РН-000068 від 31.08.2015 р. на загальну суму 90 грн. 24 коп., № РН-000075 від 08.09.2015 р. на загальну суму 59 122 грн. 74 коп., № РН-000081 від 24.09.2015 р. на загальну суму 59 122 грн. 74 коп. та № РН-000092 від 12.10.2015 р. на загальну суму 60 124 грн. 82 коп. Дані видаткові накладні підписані сторонами без зауважень.

12.11.2015 р. згідно поворотної накладної ВН-0000002 відповідач повернув ТОВ «ШБУ № 9» товару, отриманого за видаткової накладною № РН-000068 від 31.08.2015 р., на загальну суму 35 072 грн. 82 коп.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, сплативши 430 790 грн. 54 коп., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.(а.с.24-30).

Загальна вартість оплаченого та повернутого товару становить 465863,36грн.

Заборгованість в сумі 117 844,64грн. відповідачем на час подачі позову не сплачена.

За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Загальні положення частини другої статті 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобовязання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України (далі ГК України) учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Отже, факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надана позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обовязку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Строк виконання відповідачем даного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України, тобто строк починається з наступного дня після одержання товару.

Така ж правова позиція визначена в п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Розрахунок за отриманий товар відповідач в порушення своїх зобов'язань не здійснив.

Відповідач заборгував позивачеві кошти в сумі 117844,64 грн. Зазначене також підтверджується двостороннє підписаним актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2017р. (а.с.47).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 117844,64 грн. основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 21693,93 грн. інфляційних за період 13.10.2013р. - 12.04.2017р. та 5307,85 грн. 3% річних за період 13.10.2015р. по 12.04.2017р. (а.с.6).

При нарахуванні інфляційних позивач також не вірно визначив період та початок нарахування інфляційних.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В порушення наведеного позивачем нараховано інфляційні у неповні місяці існування боргу з 13.10.2015р. -12.04.2017р. Вірним періодом нарахування інфляційних є 01.11.2015р.- 30.03.2017р.

Проте, заявлена до стягнення сума інфляційних 21 693,93грн. не перевищує розрахункову. Отже, позовні вимоги про стягнення 21693,93 грн. інфляційних підлягають задоволенню.

Після перевірки правильності нарахувань 3 % річних за період 13.10.2015р. по 12.04.2017р. судом встановлено, що сума 3% річних дорівнює 5298,17грн. В цій частині- позов підлягає задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення 3 % річних судом відхиляються, як безпідставні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради (провулок Гончарова, буд. 17, м. Полтава, 36002; ідентифікаційний код 03351987) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (проспект. Володимирський, буд.210, м.Лубни, Полтавська область, 37500; ідентифікаційний код 03450436) - 117844грн. 64 коп. основного боргу, 5298грн. 17 коп. - 3% річних, 21693грн 93коп. - інфляційних, 2172грн. 55 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій чатині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 14.06.2017р.

Суддя Безрук Т. М.