РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017Справа №910/7413/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед»

до Державного підприємства «Укрмедпроектбуд»

про зобов'язання виконати умови договору № 2012/3 від 14.08.2012

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Яновський О.Я., директор

від відповідача Залевська О.О., довіреність № 14/11-Д від 14.08.2012

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» про зобов'язання Державного підприємства «Укрмедпроектбуд» виконати умови договору на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» № 2012/3 від 14.08.2012 та допустити Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» до проведення робіт з встановлення монтажу, пусконалагоджування наступного інженерного та технологічного обладнання, а саме:

- Модуль теплового пункту, 1001,2091 кВт 1 Danfoss;

- Модуль теплового пункту, 1002,2560 кВт 1 Danfoss;

- Модуль теплового пункту, 1003,3459 кВт 1 Danfoss;

- Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1001 АС 1;

- Модуль теплового пункту - контур ГВС,1001 DHW;

- Модуль теплового пункту - контур ГВС,1002 DHW;

- Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1002 АС;

- Модуль теплового пункту - контур вентиляції, 1003 АС;

- Лікарняний ліфт для ЛТПП, в/п 2000 кг на 11 зупинок, 11 вих. 1 Kleemann;

- Лікарняний ліфт для ЛТПП, в/п 2000 кг на 11 зупинок, 11 вих. 1 Kleemann;

- Лікарняний ліфт для ЛТПП, в/п 2000 кг на 11 зупинок, 11 вих. 1 Kleemann;

- Ліфт лікарняний, в/п 2000 кг, на 11 зупинок, 11 вих. 1 Kleemann;

- Дизель-генератор FG Wilson Р660-1 (Великобританія), панель автоматичного управління дизель-генератора EasYgen 2500 (для синхронізації роботи генератора), заповнення 50% антифризом, підігрів охолоджуючої рідини, зарядний пристрій для акумуляторної батареї, система автоматичної зупинки при низькому рівні масла;

- Дизель-генератор FG Wilson Р660-1 (Великобританія), панель автоматичного управління дизель-генератора EasYgen 2500 (для синхронізації роботи генератора), заповнення 50% антифризом, підігрів охолоджуючої рідини, зарядний пристрій для акумуляторної батареї, система автоматичної зупинки при низькому рівні масла;

- Система зниження викидів забруднюючих речовин з відпрацьованими газами дизель- генератора на базі каталітичного нейтралізатору Johnson MattheyCatalysts;

- Система зниження викидів забруднюючих речовин з відпрацьованими газами дизель- генератора на базі каталітичного нейтралізатору Johnson MattheyCatalysts.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що роботи згідно укладеного договору мали закінчитися ще в грудні 2014 року, проте через відсутність державного фінансування строки завершення будівництва постійно зсувались, відповідно і строки виконання договору. У зв'язку з цим позивачу передано поставлене в 2012-2013 роках медичне та інженерне обладнання для зберігання та монтажу, що збільшує фінансові затрати позивача. Відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань в частині забезпечення допуску до проведення робіт з встановлення, монтажу, пусконалагоджування інженерного та технічного обладнання та прийняття належним чином робіт. Позивач зазначає, що він неодноразово повідомляв відповідача про готовність забезпечити всього комплексу робіт з монтажу обладнання та просив надати графіки встановлення та монтажу обладнання, які надано відповідачем не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7413/17 та призначено її до розгляду на 06.06.2017.

Позивачем 06.06.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника в судове засідання.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 06.06.2017 відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачем не подано доказів того що відповідач чинить дії щодо не допуску позивача до монтажу обладнання. Навпаки відповідач листом № 258/04-17 від 27.04.2017 вимагав здійснити до 04.05.2017 монтаж та пусконалагодження обладнання, який залишено позивачем без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7413/17 від 06.06.2017, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника позивача та невиконанням позивачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 11.05.2017, розгляд справи відкладено на 15.06.2017.

Позивачем 15.06.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів посилаючись на необхідність отримання документів необхідних для розгляду справи що займе тривалий час.

Суд розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд приходить до висновку що відсутні обставини, за яких не можливо вирішити спір в даному судовому засіданні.

Позивач в судовому засіданні 15.06.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 15.06.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 15.06.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.08.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» (далі -генпідрядник, позивач) та Державним підприємством «Укрмедпроектбуд» (далі - відповідач, замовник) було укладено договір на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» № 2012/3 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору генпідрядник зобов'язався до 31.12.2012 виконати роботи з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» (завдання № 12 Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу) (в тому числі встановлення інженерного та технологічного обладнання), а замовник зобов'язався прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Згідно п. 1.6 договору встановлення обладнання за цим договором здійснюється відповідно до переліку (додаток № 3-1 до договору) та включає в себе його поставку та монтаж.

Відповідно до п. 2.4 договору генпідрядник здійснює зберігання обладнання (до моменту його монтажу), підготовку місця для його монтування, монтаж та пусконалагодження обладнання, первинний інструктаж персоналу своїми силами та засобами за рахунок генпідрядника.

Згідно актів приймання-передачі інженерного обладнання № 1/обл. від 03.06.2013, № 1-зм від 28.10.2013, № 4-зм від 27.11.2013, № 5-зм від 27.11.2013 та № 7-зм від 09.12.2013 відповідачем було передано позивачу на відповідальне зберігання обладнання, перелік якого наведений у цих актах.

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача відповідач в порушення умов договору не виконує зобов'язань щодо допуску позивача до проведення робіт з встановлення, монтажу, пусконалагоджування інженерного та технологічного обладнання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно п. 5.1 договору терміни виконання робіт визначаються календарним планом, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до додаткової угоди № 3 від 03.06.2013 (календарний план виконання робіт в тому числі встановлення інженерного та технологічного обладнання) строк монтажу обладнання встановлено - 31.12.2013.

Позивачем не підтверджено, що він неодноразово повідомляв відповідача про свою готовність забезпечити весь комплекс робіт з монтажу обладнання та просив надати графіки встановлення та монтажу обладнання.

В матеріалах справи наявний лише один лист позивача за № 1045 від 08.09.2016, який отримано відповідачем 08.09.2016 та зареєстровано за вх. № 250/09-16, в якому позивач повідомляв відповідача про готовність забезпечити весь комплекс робіт з монтажу обладнання та просив надати графіки встановлення та монтажу обладнання.

Слід відзначити, що не надання відповідачем позивачу графіку встановлення та монтажу обладнання не підтверджує ту обставину, що відповідач не допускає позивача для здійснення відповідних робіт.

При цьому в матеріалах справи наявна вимога відповідача № 258/04-17 від 27.04.2017, в якій відповідач вимагав здійснити підготовку місця для монтажу, монтаж та пусконалагодження обладнання в строк до 04.05.2017.

Дану вимогу надіслано позивачу 28.04.2017 рекомендованою кореспонденцією № 830, що підтверджується поштовою квитанцією № 4190 та описом вкладення у цінний лист від 28.04.2017.

Проте, позивач отримав дану вимогу лише 04.05.2017, що підтверджується відомостями з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта».

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Всупереч названим нормам законодавства позивачем не подано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що відповідач не допускає чи чинить перешкоди позивачу у допуску до проведення робіт з встановлення, монтажу, пусконалагоджування інженерного та технологічного обладнання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 22.06.2017.

Суддя В.В.Сівакова