ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 року Справа № 904/10341/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Чимбар Л.О.

секретар: Манчік О.О.

За участю прокурора Слюсар Я.В., прокурор відділу, посвідчення №001420 від 27.08.2012р.;

від представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №7/10-2626 від 28.12.2016 р., головний спеціаліст відділу захисту інтересів територіальної громади міста Дніпропетровська

представники відповідача та третіх осіб-1,2,3,4 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 року

у справі № 904/10341/16

за позовом Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпро

про витребування майна

треті особи 1. Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркетгруп", м. Київ

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства", м. Дніпро

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 року (суддя Золотарьова Я.С.) у справі № 904/10341/16 позовні вимоги Прокуратури Дніпропетровської області задоволено у повному обсязі. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення № 222, що розташоване за адресою: вул. Тверська, буд. 17 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на користь Прокуратури Дніпропетровської області 1 378,00 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду, та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що:

- судом першої інстанції допущено порушення норм статті 65 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності офіційного зясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин справи, що розглядається. Так, обставини, викладені в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 мали бути досліджені судом при розгляді даної справи;

- місцевий господарський суд невірно застосував норми матеріального права та надав неправильну юридичну оцінку обставинам справи щодо наявності волі власника на вибуття майна. Дніпропетровська міська рада знала, що спірне майно має бути відчужено для погашення вимог кредиторів в процедурі припинення (ліквідації) Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради;

- судом не було враховано, що недійсність правочину, на виконання якого було передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі;

- безпідставними є вимоги Позивача про витребування нерухомого майна у відповідача на підставі статті 388 ЦК України, у зв'язку з тим, що нерухоме майно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень;

- суд першої інстанцій мав застосувати до спірних правовідносин статтю 267 ЦК України і відмовити у задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі;

- оскільки, ТОВ "Ренессанс-Клуб" є добросовісним набувачем та не є особою винною ані в недійсності правочину, ані особою, внаслідок неправомірних дій якої виник спір, то покладення судового збору на відповідача є таким, що суперечить ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, оскільки вважає, що господарським судом прийнято законне та обґрунтоване рішення, що не спростовується доводами апеляційної скарги відповідача. Також, прокурор вказує на те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про застосування строків позовної давності.

Представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні просив рішення суду залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Треті особи наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку повноважних представників в судове засідання, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка в судове засідання представників третіх осіб не перешкоджає перегляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутності представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту зясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

16.11.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" про витребування майна.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 06.12.2016 року. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради; Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркетгруп"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства".

24.11.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" звернулось в господарський суд Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до Прокуратури Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2016 року повернуто зустрічну позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 року ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2016 року залишено без змін.

06.12.2016 року до господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" про застосування строку позовної давності.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 року розгляд справи призначено в судовому засіданні на 24.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року зупинено розгляд справи.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.03.2017 року повернуто без розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.04.2017 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 року у справі № 904/10341/16 позовні вимоги Прокуратури Дніпропетровської області задоволено у повному обсязі. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення № 222, що розташоване за адресою: вул. Тверська, буд. 17 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на користь Прокуратури Дніпропетровської області 1 378,00 грн. судового збору.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення від 05.04.2017 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як встановлено господарським судом та підтверджено матеріалами справи, в ході здійснення представницьких повноважень Прокуратурою Дніпропетровської області було встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро обєктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 222, що розташоване за адресою: вул. Тверська, буд. 17 у м. Дніпро.

Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/XXIV від 23.10.2003 року "Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області" в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003 року "Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства "Лівобережжя".

Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств "Південне", "Центральний", "Лівобережжя"" до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003 року.

29.04.2003 року відділом Дніпропетровського міського управління юстиції проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 222, що розташоване за адресою: вул. Тверська, буд. 17 в м. Дніпро.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року обєкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП "Лівобережжя" передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Разом з тим, 06.08.2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради. Проте, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року боржником в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалось на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Ліквідатором КЖЕП "Лівобережжя" арбітражним керуючим ОСОБА_2 нежитлове приміщення № 222 по вул. Тверська, буд. 17 в м. Дніпро було незаконно включено до ліквідаційної маси банкрута та в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів 27.12.2012 року, переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркетгруп".

04.06.2013 року між КЖЕП "Лівобережжя" в особі ліквідатора ОСОБА_2 та ТОВ "Маркетгруп" було укладено договір купівлі-продажу.

В подальшому, спірне нерухоме майно ТОВ "Маркетгруп" було відчужено на користь ТОВ "Регіонінвестгрупп" за договором купівлі-продажу № 5076 від 24.10.2013 року, яке потім придбало ТОВ "Ренессанс-Клуб" за договором купівлі-продажу № 1779 від 28.07.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/6636/2012, зокрема, визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП "Лівобережжя" арбітражного керуючого ОСОБА_2 щодо включення до ліквідаційної маси банкрута нежитлового приміщення № 222 по вул. Тверська, буд. 17 у м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу вищезазначеного нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 757 від 04.06.2013 року з відчуження вказаного майна.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у вищевказаній справі залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2017 року ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року залишено без змін.

За наведених обставин, Договір купівлі-продажу № 757 від 04.06.2013 року, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркетгруп" набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна визнано недійсним, що свідчить про вибуття майна поза волею власника територіальної громади міста Дніпро.

Вищенаведені обставини щодо безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро обєкту нерухомого майна шляхом його відчуження стали підставою для подання позову про витребування майна.

Посилаючись на вище наведені факти прокурор звернувся з віндикаційним позовом та просить витребувати від відповідача на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення № 222, що розташоване за адресою: вул. Тверська, буд. 17 в м. Дніпро, загальною площею 26 кв. м.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України встановлено належність власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із статтею 658 Цивільного кодексу України продавцем за договором може виступати особа, що є власником товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

За приписами частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 330 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтями 143 Конституції України та 327 Цивільного кодексу України закріплено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За змістом частини 5 статті 60 наведеного Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції.

Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу.

Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Наведений правовий аналіз свідчить про необхідність прийняття рішення про відчуження нерухомого майна його власником Дніпропетровською міською радою (правонаступником якої є Дніпровська міська рада). Відповідне рішення міської ради щодо продажу спірного обєкта в матеріалах справи відсутнє. Крім того, незаконність вибуття нерухомого майна з власності територіальної громади м. Дніпро встановлено всіма інстанціями у справі № 38/5005/6636/2012.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду відхиляє доводи скаржника про безпідставне застосування місцевим господарським судом ст. 35 ГПК України та необхідність доказування в даній судовій справі факт правомірності чи неправомірності дій арбітражного керуючого щодо нерухомого майна.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на розяснення, надане пленумом Вищого господарського суду України в пункті 2.15 Постанови від 29.05.2011 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами і доповненнями), в якому зазначено, що наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 Цивільного кодексу України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного України. При цьому, необхідно мати на увазі, що добросовісність набувача майна в силу частини п'ятої статті 12 названого Кодексу презюмується.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який в постановах від 05.10.2016 року у справі № 916/2129/15, від 25.01.2017 року у справі № 916/2131/15 дійшов висновку, що витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України визначені випадки на витребування майна від добросовісного набувача власником. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина 3 статті 388 Цивільного кодексу України).

Таким чином, Дніпровська міська рада здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності від імені територіальної громади виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, тобто без прийняття відповідного рішення, не є вираженням волі територіальної громади.

Оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про витребування майна на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, колегія суддів апеляційного господарського суду України враховує наступне.

Вищим господарським судом України в постанові від 26.04.2016 року у справі № 916/2129/15 зроблено висновок, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (стаття 344 Цивільного кодексу України). А тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 Цивільного кодексу України не застосовуються. З наведеним висновком погодився і Верховний Суд України при перегляді справи (постанова від 05.10.2016 року у справі № 3-604гс16).

Наведені відповідачем інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 року має бути залишено без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 року у справі № 904/10341/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.06.2017 року

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ С.Г. Антонік

Суддя ___________________ Л.О. Чимбар