УХВАЛА

22.06.2017Справа № 910/28038/15
За скаргою Фермерського господарства "Віктор"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі № 910/28038/15

за позовом Фермерського господарства "Віктор"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ССС-Енерго Інвест"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит"

про стягнення 7 076 728,13 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/28038/15 від 18.01.2016 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ССС-Енерго Інвест» на користь Фермерського господарства «Віктор» 7 076 728,13 коп. заборгованості та 106 150,92 грн. витрат по сплаті судового збору.

26.02.2016 було видано наказ на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі №910/28038/15.

20.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Фермерського господарства "Віктор" надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій скаржник (стягувач) просить суд визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві по зупиненню виконавчого провадження у зв'язку з розшуком майна боржника - неправомірним та незаконним.

Крім того, у прохальній частині скарги скаржник просить суд відновити пропущений строк для подання скарги на дії ДВС.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України cкарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно зі ст. 53 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК. (Інформаційний лист ВГСУ від 15.03.2007 р.01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

Тобто, суд у кожному конкретному випадку повинен, із врахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Згідно ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проте, в обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою, скаржник взагалі не наводить жодних обставин, які б свідчили про поважність пропуску строків на звернення до суду зі скаргою.

У пункті 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 р. № 9 (далі - Постанова) зазначено, що встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки скаржником взагалі не наведено обставин, які б на думку скаржника свідчили про поважність пропуску строків на звернення до суді зі скаргою, суд дійшов висновку про те, що причини пропуску скаржником строку на звернення до Господарського суду міста Києва зі скаргою не є поважними, та відповідне клопотання, зазначене у скарзі на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фермерського господарства "Віктор" про поновлення строку на подання скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовити.

2. Скаргу Фермерського господарства "Віктор" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути без розгляду.

Суддя О.А. Грєхова