ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2017 р.Справа № 924/332/17

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Шпак В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Стандарт-Інвест" м. Хмельницький

до Малого приватного підприємства "Технологія" м.Хмельницький

про стягнення заборгованості в сумі 19435,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 05.04.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_2 директор

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору.

Позивач - Приватне підприємство „Стандарт-Інвест звернувся із позовом до Малого приватного підприємства "Технологія" м.Хмельницький про стягнення заборгованості в сумі 19435,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у спільному користуванні ПП Стандарт-Інвест та МПП „Технологія перебуває сходова клітка, через яку здійснюється вхід в приміщення за адресою вул. Тернопільська 10/2 у м. Хмельницькому, яке належить МПП „Технологія та приміщення за адресою вул. Тернопільська 10/4 у м. Хмельницькому, яке належить ПП „Стандарт-Інвест.

Між ПП „Стандарт-Інвест та МП „Технологія був укладений договір в усній формі, щодо відшкодування коштів затрачених на ремонт сходової клітки по вул. Тернопільській 10/4, за яким ПП „Стандарт-Інвест зобов'язувалось за власний кошт вчинити відповідні роботи по ремонту сходової клітки по вул. Тернопільській 10/4 в м. Хмельницькому, а МПП „Технологія у свою чергу зобов'язувалось сплатній половину від загальної вартості вищезгаданих робіт, згідно своєї частки у спільній сумісній власності майна, яке ремонтувалось, зразу ж після виконання даних будівельних робіт на основі договірної ціпи та кошторису.

Згідно довідки про вартість будівельних робіт на виконання ремонту сходової клітки за березень 2017 року ПП „Стандарт-Інвест витратило 388971,60 грн. за виконання усього комплексу робіт за даним договором. В свою чергу половину вартості виконаних робіт, тобто 19435,80 гри., за попереднім договором та згідно частки у спільній частковій власності МПП „Технологія зобов'язувалось відшкодувати ПП „Стандарт-Інвест

Проте після закінчення будівельних робіт Відповідач не виявив бажання відшкодовувати свою частину вартості даних робіт Позивачу.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з посиланням на ст. 360 Цивільного кодексу України.

Відповідач позову не визнав. У відзиві зазначив, що ні він, ні інший представник від імені МПП „Технологія ніяких договорів щодо ремонту і відшкодування коштів затрачених на ремонт сходової клітки по вул. Тернопільська, буд. 10/4, м. Хмельницького, із ПП „Стандарт-інвест не укладав. Перед початком ремонту складається дефектний акт (додаток до листа Держбуду та Держжитлокомунгоспу України від 24.02.2005р. №7/8-134. №4/3-260). Такий акт він не підписував. Наданий позивачем дефектний акт на ремонт сходової клітки складено без зазначення комісії і в порушення правил Обстеження технічного стану будівель та споруд (пр.ДСТУ-Н Б 3.3.1-ХХ:201Х). Факти викладені в цьому дефектному акті не відповідають дійсності. А саме на сходовій клітині не було вікон і на даний час вони не встановлені, як стверджує позивач.

Просить в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Із змісту зазначених норм права випливає, що Будь-які види витрат, пов'язаних із спільним майном, покладаються на учасників пропорційно їх часткам у праві спільної часткової власності. Витратами вважаються податки, збори (обов'язкові платежі), витрати на утримання, зберігання спільного майна.

Управління спільним майном може здійснюватися самими співвласниками або доручатися особі - суб'єкту підприємницької діяльності на підставі договору управління майном.

Як встановлено розглядом матеріалів справи, Приватне підприємство „Стандарт-інвест відповідно до договору купівлі-продажу придбав у ТОВ „Укрелектрокомплект власність ціле нежитлове приміщення загальною площею 1706,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, буд. 10/4

У спільному користуванні ПП „Стандарт-Інвест та МПП „Технологія перебуває сходова клітка, через яку здійснюється вхід в приміщення за адресою вул. Тернопільська, 10/2 у м. Хмельницькому, яке належить МПП „Технологія та приміщення за адресою вул.Тернопільська, 10/4 у м. Хмельницькому, яке належить ПП „Стандарт-Інвест.

Позивач просить стягнути з відповідача 19 435грн. (половину) вартості коштів затрачених на ремонт сходової клітки по вул. Тернопільській 10/4.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надано дефектний акт від 07.07.20016року, складений ПП „Стандарт-інвест; акт приймання виконаних будівельних робіт за березень місяць 2017року, в якому визначено обєми та вартість виконаних ПП „Стандарт-інвест робіт на суму 38871,60грн. та копії бухгалтерських документів на придбання будівельних матеріалів.

В силу ст.358, 360 Цивільного кодексу України участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Кожен співвласник зобов'язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування.

Однак, як було встановлено під час розгляду справи сторонами не було узгоджено порядок та обсяги здійснення витрат на утримання сходової клітки.

Про те, участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є обєктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Сторони не визначили чіткого механізму здійснення співвласниками витрат на утримання спільного майна та компенсації цих витрат, в тому числі порядку розрахунків платежів, які необхідно сплачувати співвласнику, а також не визначили, в якому саме розмірі відповідачу необхідно сплачувати ці платежі.

Всупереч зазначеному, позивачем не було подано належних і допустимих доказів обєктивної необхідності проведення ремонту сходової клітини; необхідності витрачання коштів на вказаний ремонт саме в сумі 38 871,60грн.

Дефектний акт від 07.07.20016року складений ПП „Стандарт-інвест в односторонньому порядку (не погоджений із МПП „Технологія). В акті приймання виконаних будівельних робіт за березень місяць 2017року вказано, що роботи позивачем виконувались самостійно.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає вимоги позивача не обгрунтованими, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові приватного підприємства "Стандарт-Інвест" м.Хмельницький до Малого приватного підприємства "Технологія" м.Хмельницький про стягнення заборгованості в сумі 19435,00 грн. відмовити.

Повний текст рішення складено 15.06.2017року.

Суддя Шпак В.О.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, м.Хмельницький, вул.Пр Миру, буд. 69

3 - відповідачу. м.Хмельницький, вул.Панаса Мирного буд.21/1 кв.125