ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 червня 2017 р. Справа № 902/600/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Банаська О.О., суддів Білоуса В.В., Матвійчука В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м.Київ

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група", с.Козинці, Липовецький район, Вінницька область

2. Фермерського господарства "Агро-Майстер", с.Свердлівка, Липовецький район, Вінницька область

про солідарне стягнення заборгованості 310 618,34 грн

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 25 від 30.03.17, строк дії довіреності до 30.06.2017 р.; НОМЕР_1 виданий Ківерцівським РС УДМС України у Волинській області 19.04.2013 р.

Відповідача 1: не з'явився.

Відповідача 2: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством "Златобанк" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група" та до Фермерського господарства "Агро-Майстер" про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 21/13/KLMB від 26.04.2013 р. в сумі 310 618, 34 грн станом на 16.06.2016 р., з яких 95 008,18 грн заборгованості за процентами, 204 612,31 грн пені, 10 997,85 грн 3 % річних

Ухвалою суду від 20.07.2016 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/600/16 та призначено до розгляду на 07.09.2016 р.

Ухвалою суду від 07.09.2016 р. розгляд справи відкладено на 19.09.2016р.

Ухвалою суду від 19.09.2016 р. зупинено провадження у справі № 902/600/16 до закінчення перегляду Верховним Судом України касаційної скарги по справі № 902/1236/15.

04.10.2016 р. до Господарського суду Вінницької області надійшла апеляційна скарга б/н від 28.09.2016 р. Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.09.2016 р.

05.10.2016 р. супровідним листом № 902/600/16/1841/16 матеріали справи надіслано до Рівненського апеляційного господарського суду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 р. ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.09.2016 р. у справі № 902/600/16 залишено без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м.Київ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" ОСОБА_2 без задоволення.

10.04.2017 р. матеріали справи № 902/600/ 2016 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

За результатами проведених судових засідань судом встановлено, що справа № 902/600/16 відноситься до категорії справ значної складності, враховуючи предмет та підстави позову, суб'єктний склад учасників судового процесу та суперечливість доказової бази у в зв'язку з чим головуючим суддею подано заяву про утворення колегії у складі трьох суддів.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 13.04.2017 р. для розгляду справи № 902/600/16 створено колегію у складі трьох суддів: головуючого судді Банаська О.О., суддів Матвійчука В.В., Нешик О.С.

Ухвалою суду від 13.04.2017 р. справу № 902/600/16 прийнято судовою колегією до провадження та призначено до розгляду на 28.04.2017 р.

Згідно службової записки головуючого судді від 27.04.2017 р. в зв'язку з перебуванням судді Матвійчука В. В. у щорічній додатковій відпустці розпорядженням керівника апарату суду від 27.04.2017 р. на підставі автоматизованої системи авторозподілу зі складу колегії суддів виведено суддю Матвійчука В. В. та введено до складу колегії суддю Білоуса В.В.

Ухвалою суду від 03.05.2017 р. справу № 902/600/16 прийнято судовою колегією до провадження та призначення до розгляду на 14.06.2017 р.

Згідно службової записки головуючого судді від 12.06.2017 р. в зв'язку з перебуванням судді Нешик О.С. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду від 12.06.2017 р. на підставі автоматизованої системи авторозподілу зі складу колегії суддів виведено суддю Нешик О.С. та введено до складу колегії суддю Матвійчука В.В.

Ухвалою від 13.06.2017 р. справу прийнято до провадження новим складом суду.

14.06.2017 р. до суду засобами електронного зв'язку надійшло клопотання відповідача 1 про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідачі правом участі в судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час і місце розгляду справи останні повідомлялися належним чином - ухвалою суду від 03.05.2017 р., яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Обізнаність відповідачів про розгляд даної справи в суді свідчить подане ним засобами електронного зв'язку клопотання відповідача 1 про розгляд справи за відсутності його представника та наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачів належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, відповідачі своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористались, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За письмовим клопотанням позивача розгляд справи здійснюється в режимі відеоконференцзв'язку.

Розглянувши заяву представника відповідача 1 (вх. № 06-52/5803/17 від 14.06.2017 р.) про розгляд справи без участі представника суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Як встановлено судом, згідно довідки від 14.06.2017 р., складеної відповідальним працівником апарату Господарського суду Вінницької області, вказана заява не містить електронного цифрового підпису.

Враховуючи те, що заява представника відповідача 1 надіслана без електронного цифрового підпису, а тому не є офіційною, вона не підлягає розгляду.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що за час перебування справи на апеляційному перегляді та з моменту поновлення провадження до суду сторонами було подано ряд клопотань, яким не надавалась відповідна юридична оцінка.

Зокрема, позивачем подано клопотання № 1321 від 19.04.2017 р. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Солом'янського районного суду м.Києва у справі № 2-2583/17/760/464/14 (а.с.68, 145, т.3).

В свою чергу відповідачем у клопотанні № 01/13.01.2017 р. від 10.01.2017 р. та письмовому поясненні № 17-2 від 21.04.2017 р. заявлено клопотання про припинення провадження у справі (а.с.37-40, 93-96, т.3).

Розглянувши клопотання позивача суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. В даному випадку йдеться про обов'язок суду вчинити вказану процесуальну дію.

В п.3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Виходячи із змісту позовної заяви у справі № 902/600/16 в якості підстави позовних вимог позивач послався, зокрема, на наявність судового рішення у справі № 902/1236/15 та невиконання боржником зобов'язання після прийняття судового рішення з огляду на що останньому було донараховано проценти за користування кредитом, пеню та 3 % річних.

Водночас із змісту долучених до клопотання позивача документів (ухвали про відкриття, позовної заяви № 2599 від 27.12.2016 р.) вбачається, що предметом позову у цивільній справі № 2-2583/17/760/464/14 являється вимога про визнання недійсним договору про виконання зобов'язань третьою особою від 12.02.2015 р., що був укладений між Банком та ОСОБА_3 та застосування наслідків недійсності правочину.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконливого висновку, що результат вирішення цивільної справи № 2-2583/17/760/464/14 має преюдиціальне значення для справи № 902/1236/15 в якій надавалась юридична оцінка договору про виконання зобов'язань третьою особою від 12.02.2015 р., результат якої у вигляді висновку щодо наявності/відсутності ознак її нікчемності і було покладено в основу рішень різних інстанцій у зазначеній справі.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відсутність пов'язаності господарської справи № 902/600/15 та справи, яка перебуває в провадженні Солом'янського районного суду м.Києва № 2-2583/17/760/464/14, що тягне за собою відмову у задоволенні клопотання позивача.

За результатом розгляду клопотання відповідача 1 про припинення провадження у справі суд дійшов таких висновків.

Із змісту поданих відповідачем 1 клопотань вбачається, що в обґрунтування необхідності припинення провадження у справі заявник посилається на положення п.2 ч.1 ст.80 ГПК України згідно з якою господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як наголошено в п.4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Як вказувалось вище в якості підстави позову у справі у справі № 902/600/16 позивач посилався на на наявність судового рішення у справі № 902/1236/15 та невиконання боржником зобов'язання після прийняття судового рішення з огляду на що останньому було донараховано проценти за користування кредитом, пеню та 3 % річних за період з 11.08.2015 р. по 16.06.2016 р.

При цьому вимоги у справі № 902/1236/15 про стягнення 430 881,28 грн - заборгованості за кредитом; 68 138,51 грн заборгованості за процентами; 161 529,06 грн заборгованості по сплаті пені; 10 277,04 грн - 3 % від простроченої суми/суми заборгованості; 5 000,00 грн штрафу за неналежне виконання зобов'язань визначені позивачем станом на 11.08.2015 р.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для припинення провадження у даній справі, оскільки підстави та предмет позовних вимог у даній справі та справі № 902/1236/15 є різними.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви від 06.07.2016 р. предметом позову у справі № 902/600/16 являється вимога про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 21/13/KLMB від 26.04.2013 р. в сумі 310 618,34 грн за період з 11.08.2015 р. по 16.06.2016 р., з яких 95 008,18 грн заборгованості за процентами, 204 612,31 грн пені, 10 997,85 грн 3 % річних.

В якості підстави позовних вимог позивач, з поміж іншого, посилається на судові акти у справі № 902/1236/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група", Фермерського господарства "Агро-Майстер" про солідарне стягнення заборгованості 675 825,89 грн. за кредитним договором № 21/13/KLMB від 26.04.2013 р. якими встановлено дійсність кредитного договору № 21/13/KLMB від 26.04.2013 р. та наявність заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 10.08.2015 р., а також зроблено висновок про нікчемність договору про виконання зобов'язання від 12.02.2015 р. укладеного між ПАТ "Златобанк" та ОСОБА_3

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 031/08 від 31.08.2016 р., клопотанні № 01/17 від 10.01.2017 р., поясненні № 17-2 від 21.04.2017 р. позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити посилаючись на такі обставини:

- заборгованість по кредитному договору № 21/13/KLMB від 26.04.2013 р. відсутня у зв'язку із укладенням 12.02.2015 р. договору про виконання зобов'язання ОСОБА_3, який того ж дня виконав боргові зобов'язання Позичальника, а тому нарахування заборгованості з 11.08.2015 р. по 16.06.2016 р. є необґрунтованим та безпідставним;

- 23.11.2016 р. Верховним Судом України прийнято постанову у справі № 902/1236/15 якою скасовано постанову Вищого господарського суду України від 01.06.2016 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 р., а рішення Господарського суду Вінницької області від 06.10.2015 р., яким відмовлено у задоволенні позову залишено в силі тощо (а.с.42-46, т.2, а.с.37-40, 93-96, т.3).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що с серпні 2015 року публічне акціонерне товариство "Златобанк" (далі ПАТ "Златобанк") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" ОСОБА_2 звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група" (далі ТОВ "Подільська продовольча група") та фермерського господарства "Агро-Майстер" (далі ФГ "Агро-Майстер") про солідарне стягнення заборгованості в сумі 675 825 грн 89 коп., визначеної станом на 11.08.2015 р. з яких 430 881,28 грн - заборгованості за кредитом; 68 138,51 грн заборгованості за процентами; 161 529,06 грн заборгованості по сплаті пені; 10 277,04 грн - 3 % від простроченої суми/суми заборгованості; 5 000,00 грн штрафу за неналежне виконання ТОВ "Подільська продовольча група" своїх зобовязань за кредитним договором від 26.04.2013 р. № 21/13/KLMB (далі договір-1).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.10.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ "Подільська продовольча група" та ФГ "Агро-Майстер" на користь ПАТ "Златобанк" заборгованість за договором-1 у сумі 675 825 грн 89 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2016 р. постанову апеляційного суду змінено в частині стягнення судового збору, в решті судове рішення залишено без змін.

23.11.2016 р. Верховним Судом України прийнято постанову у справі № 902/1236/15 якою скасовано постанову Вищого господарського суду України від 01.06.2016 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 р., а рішення Господарського суду Вінницької області від 06.10.2015 р. залишено в силі, яким відмовлено у задоволенні позову з мотивів того, що заборгованості за спірним договором-1 немає, оскільки на виконання умов договору-2 (який не є нікчемним, оскільки його виконання здійснено до введення тимчасової адміністрації в ПАТ "Златобанк", тому він є дійсним та укладеним з усіма юридичними наслідками для сторін) з депозитного рахунку останнього було списано кошти в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Подільська продовольча група" (а.с.41-48, т.3).

Приймаючи постанову Верховний Суд України, з поміж іншого, дійшов висновку про неправильність висновків судів апеляційної та касаційної інстанцій про нікчемність договору від 12.02.2015 р. укладеного між ПАТ "Златобанк" і ОСОБА_3, оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку, кредитор також не мав переваг перед іншими вкладниками, оскільки право нового кредитора вимагати від боржника повернення сплачених на виконання кредитного договору коштів передбачено нормами чинного законодавства, тому не було і підстав для встановлення нікчемності зазначеного договору.

Також Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що ОСОБА_3 мав право розпорядитися своїм вкладом станом на 12.02.2015 р. з огляду на що укладення ним із ПАТ "Златобанк" договору про виконання зобовязань третьою особою не має значення для правових наслідків платежу на виконання зобовязань із договору-1 за рахунок депозитних коштів.

Згідно з ч.1 ст.11128 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З огляду на те, що позовні вимоги у справі, що розглядається ґрунтуються на обставинах встановлених постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2016 р. та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 р., які за твердженням позивача мають преюдиціальне значення (дійсність кредитного договору, невиконання зобов'язання, існування непогашеної заборгованості), які в подальшому було скасовано постановою Верховного Суду України від 23.11.2016 р. колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

Разом з тим, при розподілі судових витрат, судом враховано положення норм чинного законодавства щодо повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого судового збору.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України " Про судовий збір" в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Оскільки позивачем було сплачено надмірно 00,72 грн грн судового збору при зверненні з позовом до суду виходячи із ціни позову (310 618,34*1,5/100=4 6259,28, натомість сплачено - 4 660,00 грн) та не подано заяви про повернення з державного бюджету України суми судового збору дане питання не вирішується судом в даному судовому засіданні.

14.06.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група" та до Фермерського господарства "Агро-Майстер" про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 21/13/KLMB від 26.04.2013 р. в сумі 310 618 грн 34 коп. станом на 16.06.2016 р., з яких 95 008 грн 18 коп. заборгованості за процентами, 204 612 грн 31 коп. пені, 10 997 грн 85 коп. 3 % річних відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати відповідачам рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Повне рішення складено 19 червня 2017 р.

Головуючий суддя О.О. Банасько

Судді В.В. Білоус

ОСОБА_4

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2, 3 - відповідачу 1 - вул. Перемоги, 32, с.Козинці, Липовецький район, Вінницька область, 22530; вул.Полтавська, 10, оф.238, м.Київ, 01135.

4, 5 - відповідачу 2 - вул. Набережна, буд. 12, с. Свердлівка, Липовецький район, Вінницька область, 22530; вул. Набережна, буд. 12, с. Пеньківка, Липовецький район, Вінницька область, 22530.