ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"15" червня 2017 р. Справа № 909/582/16
Львівський апеляційний господарський суд за результатами розгляду справи № 909/582/16 за позовом Управління Державної казначейської служби України у Рогатинському районі Івано-Франківської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ за участю прокуратури Івано-Франківської області про розірвання договору оренди державного нерухомого майна № 1 від 01.04.2015 року залишив в силі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 року.
Керуючись частиною третьої ст. 4-7 Господарського процесуального кодексу України, висловлюю окрему думку щодо прийнятого рішення.
Львівський апеляційний господарський суд залишаючи без змін рішення Господарського суду Івано-Франківської області погодився з висновками суду про те, що умовами договору оренди нерухомого майна № 1 від 01.04.2015 року передбачено розміщення магазину для реалізації двох видів товарів: непродовольчих, або товарів, які виготовляються вітчизняними промисловими підприємствами товаровиробників, крім тих, що виробляють товари підакцизної групи. Суд вважає, що позивач та прокурор вдалися до вільного, помилкового трактування умов договору щодо цільового використання орендованого приміщення, відтак, це є окремою і достатньою обставиною для відмови в позові.
На мою думку такі висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать чинному законодавству , що регулює спірні правовідносини.
Так, при розгляді спорів повязаних з орендою державного чи комунального майна слід враховувати, зокрема, норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року.
Як видно з п. 1.2 договору оренди майно передавалось в оренду з метою розміщення магазину непродовольчих товарів, фірмових магазинів вітчизняних промислових підприємств товаровиробників, крім тих, що виробляють товари підакцизної групи.
ОСОБА_2 п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2015 року 2 245,63 грн., що була розрахована за орендною ставкою 6%, як для розміщення фірмових магазинів вітчизняних промислових підприємств-товаровиробників.
ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу «непродовольчі товари, які були у вжитку» підлягають орендній ставці 18%, а орендна ставка 6% застосовується при розміщенні фірмових магазинів вітчизняних промислових підприємств-товаровиробників, крім тих, що виготовляють товари підакцизної групи.
В п. 1.2 договору оренди сторони не передбачили, що в орендованому приміщенні буде здійснюватись торгівля непродовольчими товарами, які були у вжитку.
Отже, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, яке регулює орендні відносини та умов договору оренди, розміщення відповідачем в орендованому приміщенні товарів, що були у вжитку (секонд хенд) є нецільовим використанням орендованого майна на підставі договору № 1 від 01.04.2015 року. Зазначене у відповідності до ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є підставою для розірвання договору оренди.
Суддя Скрипчук О.С.