ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 922/1715/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ", м. Харків
про зобов'язання визнання та включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 2319-К-О від 11.01.2017 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про зобов*язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ" в особі голови ліквідаційної комісії визнати та включити кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" в розмірі 25987230,07 грн., що складається з винагороди в розмірі 23667726,59 грн. та заборгованості по пені в сумі 2319503,48 грн. до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ".

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідач у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 06 червня 2017 року до суду повернулося повідомлення про вручення відповідачу судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/1715/17.

Як визначено у пунктах 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі) направлялася всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення його про час та місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

16 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ" (відповідачем, позичальником) укладено кредитний договір №4Т14381И, відповідно умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 1000000 грн., а позичальник взяв на себе зобов'язання сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,8% річних, а з 15 вересня 2016 року 12 % річних нарахованих на суму заборгованості за кредитом, (пункт А.6, договору та пункт 3 додаткової угоди від 25 липня 2016 року) строком повернення 15 грудня 2015 року (пункт А.3 договору).

При порушенні позичальником зобов*язань по погашенню кредиту, позичальник повинен сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 47,2% річних, а з 15 вересня 2016 року в розмірі 24% річних (пункт А.8 Угоди, пункт 3 додаткової угоди від 25 липня 2016 року), нарахованих на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При порушенні позичальником будь-якого зобов*язання, позичальник повинен сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (пункт 5.1. договору).

Сплата відсотків здійснюється щомісячно в період з 25 числа місяця по останній день місяця, при несплаті відсотків у зазначені терміни, вони вважаються простроченими.

При порушенні відповідачем будь-якого зобов*язання, відповідач повинен сплатити банку пеню у розмірі 0.2 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України (пункт 5.1. кредитного договору № 4Т14381И).

ОСОБА_210 з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 26 липня 2016 року, позичальник сплачує банку винагороду за користування кредитом в розмірі, що визначається формулою, наведеною в додатковій угоді від 26 липня 2016 року.

23 січня 2015 року сторони уклали додаткову угоду до договору, котрою погодили умову про збільшення кредитного ліміту до 240000000 грн.

06 червня 2015 року сторони уклали додаткову угоду до договору та погодили, що оплата процентів здійснюється щомісячно в період з 25 числа по останній день місяця, починаючи з 25 липня 2015 року.

06 серпня 2015 року торони уклали додаткову угоду до договору та погодили, що при порушенні позичальником будь-якого з зобов*язань по погашенню/поверненню кредиту позичальник виплачує банку проценти за користування кредитом по фіксованій ставці в розмірі 23,6% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

01 вересня 2016 року сторони уклали додаткову угоду до договору та погодили, що строк повернення кредиту - 25 жовтня 2016 року.

13 жовтня 2016 року сторони уклали додаткову угоду та погодили формулу, за которою вираховується винагорода за користування кредитом (пункт А.10) та доповнити пункт А.10.1, відповідно умов котрого визначили значення ставки для визначення максимальної суми винагороди за користування кредитом (пункт А.10) в розмірі 18% річних.

24 грудня 2015 року сторони уклали додаткову угоду до договору та погодили, що строк повернення кредиту - 24 листопада 2016 року; оплата процентів здійснюється щомісячно в період з 25 числа місяця по останній день місяця, а також в дату встановлення нульового поточного ліміту, зазначену в подп. А.2.1. При несплаті відсотків у зазначені терміни/дати вони ввжаються простроченими; а також сторони погодили, що сума винагороди за користування кредитом (пункт 4.5.) виплачується в дату встановлення нульового поточного ліміту (пункт А.2.1) або дату дострокового погашення кредиту (пункт 2.4.1), розрахунок винагороди здійснюється в дату встановлення нульового ліміту (пункт А.2.1) або дату дострокового погашення кредиту (пункт 2.4.1).

05 січня 2016 року сторони уклали додаткову угоду до договору та погодили, що оплата процентів здійснюється щомісячно в період з 25 числа місяця по останній день місяця, починаючи з 25 лютого 2016 року.

29 лютого 2016 року сторони уклали додаткову угоду до договору та погодили, що оплата процентів здійснюється в період з 25 числа місяця по останній день місяця, починаючи з 25 жовтня 2016 року.

25 липня 2016 року сторони уклали додаткову угоду до договору та погодили формулу, за которою вираховується винагорода за користувння кредитом (пункт А.10), а також сторони визначили, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за фіксованою ставкою в розмірі 12% річних (пункт А.6), а при порушенні позичальником будь-якого з зобов*язань по погашенню/поверненню кредиту позичальник виплачує банку проценти за користування кредитом по фіксованій ставці в розмірі 24% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт А.7).

23 серпня 2016 року сторони уклали додаткову угоду до договору та погодили, що строк повернення кредиту - 18 вересня 2017 року, а також погодили, що оплата процентів здійснюється щоквартально в період з 25 числа місяця по останній день місяця, а так само в останній день встановлення нульового ліміту.

Публічне акціонерне товариство Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі виконало свої зобов'язання перед відповідачем.

Як зазначає позивач, 09 листопада 2016 року відповідач здійснив погашення заборгованості по кредиту в розмірі 170655889,94 грн. та погашення по процентам за користування кредитом в сумі 853279,45 грн., що підтверджується випискою про рух коштів.

09 листопада 2016 року позивачем, відповідно до пункту А.10 кредитного договору №4Т14381И нарахована винагороду за кредитним договором в розмірі 23667726,59 грн., котру відповідач зобов'язався сплатити в день фактичного погашення основної заборгованості по кредитному договору - 09 листопада 2016 року.

Відповідач не погасив заборгованість по винагороді й на суму винагороди була нарахована пеня, відповідно до пункту 5.1 кредитного договору в розмірі 2319503,48 грн.

Станом на 15 березня 2017 pоку у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ" існує заборгованість перед Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБАНК" за договором №4Т14381И від 16 грудня 2014 року в сумі 25987230,07 грн., що складається з: заборгованості за винагородою - 23667726,59 грн., заборгованості по пені - 2319503,48 грн.

Позивачу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стало відомо, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ" () з 14 лютого 2017 року перебуває в стані припинення підприємницької діяльності.

У звязку з викладеними обставинами, 22 березня 2017 року позивач направив на адресу відповідача заяву з кредиторськими вимогами на загальну суму 25987230,07 грн., разом з розрахунком заборгованості та договором № 4Т14381И від 16 грудня 2014 року з додатками, що підтверджується копією заяви та описом поштового відправлення.

Зазначена заява отримана відповідачем 31 березня 2017 року, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту УДППЗ "Укрпошта".

Як зазначає позивач, відповідач ніяким чином на вказану заяву позивача не відреагував, грошові вимоги позивача до проміжного ліквідаційного балансу не включив.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

ОСОБА_2 1 частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення домовленості сторін, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобовязання за кредитним договором від 16 грудня 2015 року.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5.1. договору, при порушенні відповідачем будь-якого зобов*язання, відповідач повинен сплатити банку пеню у розмірі 0.2 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною матеріалами справи заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 16 грудня 2014 року в розмірі 25987230,07 грн., що складається з винагороди в розмірі 23667726,59 грн. та заборгованості по пені в сумі 2319503,48 грн.

Щодо вимоги про зобов'язання ліквідаційну комісію Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБІ ТРЕЙД" визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу відомості зазначені вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" в розмірі 25987230,07 грн., що складається з винагороди в розмірі 23667726,59 грн. та заборгованості по пені в сумі 2319503,48 грн., суд зазначає наступне.

Згідно статті 110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Відповідно до статті 105 Цивільного кодексу України, після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ" () з 14 лютого 2017 року перебуває в стані припинення підприємницької діяльності.

Як зазначає позивач, у звязку з викладеними обставинами, 22 березня 2017 року він, в порядку статті 105 Цивільного кодексу України, направив на адресу відповідача заяву з кредиторськими вимогами, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем його грошових зобовязань за договором від 16 грудня 2014 року.

Зазначена заява отримана відповідачем 31 березня 2017 року, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту УДППЗ "Укрпошта" та повідомленням про отримання.

Ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс , який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. ( частина 1 статті 111 Цивільного кодексу України)

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (частина 1 статті 111 Цивільного кодексу України).

При цьому, у відповідності до частини 5 статті 112 Цивільного кодексу України, вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Оскільки позивачем не було отримано від відповідача повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог, то строк передбачений частиною 5 статті 112 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки вимоги позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" не можуть вважатися погашеними, а право на визнання вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" є таким, що підлягає судовому захисту.

Згідно частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вже було встановлено судом, позивачем було направлено голові ліквідаційної комісії відповідача заяву з кредиторськими вимогами 22 березня 2017 року, яка отримана відповідачем 31 березня 2017 року.

Відповідач в особі ліквідаційної комісії не розглянув (ухилився від розгляду) надісланих на його юридичну адресу кредиторських вимог банку, чим порушив визначений законом порядок ліквідації юридичної особи.

Відповідно до частини 6 статті 105 Цивільного кодексу України кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

За вимогами частини 3 статті 112 Цивільного кодексук України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

У зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду з даним позовом 26 травня 2017 року, що підтверджується штампом канцелярії господарського суду, а заява позивача з кредиторськими вимогами була отримана відповідачем 31 березня 2017 року та не була розглянута відповідачем в строк до 01 травня 2017 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, заявлені в межах строку для звернення до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов*язатиТовариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ" (61001, м. Харків, проспект Московський, буд. 65, ) в особі голови ліквідаційної комісії визнати та включити кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) в розмірі 25987230,07 грн., що складається з винагороди в розмірі 23667726,59 грн. та заборгованості по пені в сумі 2319503,48 грн. до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП ОЙЛ" (61001, м. Харків, проспект Московський, буд. 65, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 1600 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_3