ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.2017 Справа № 904/6035/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, м. Запоріжжя вул. Діагональна 11, )

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі відокремленого підрозділу Регіональна філія "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108, )

про стягнення збитків в розмірі 4011,84 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 18/48 від 01.06.2017 року.

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов. № б/н від 17.05.2017 року

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" збитки у розмірі 4011,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.02.2017 року зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію ОСОБА_3 Придніпровської залізниці прибув вагон №61016325 з вантажем вугілля камяне, одержувач ПАТ "Запорізький завод феросплавів".

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційними актом № 460005/236 від 06.02.2017 року, в якому зафіксовано ознаки незбереженого перевезення, такі як порушення маркування, виїмки та недостача. Згідно розрахунку недостача складає суму 4011,84 грн.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача 13.06.2017 р. подав відзив від 13.06.2017р. на позовну заяву, в якому зазначає про те, що відповідно до правил приймання вантажів до перевезення передбачено обовязок відправника підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які б забезпечували збереження його на всьому шляху прямування. Вважає, що відправник не вжив належних заходів щодо запобігання видуванню та висипанню вантажу дрібної фракції з вагонів відкритого типу.

У відповідності до вимог ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" та Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК ТРЕЙДІНГ" укладено Договір постачання № 1-1-2016/103 від 05.10.2016р., відповідно до якого по залізничній накладній № 48214001 зі станції відправлення Курахівка Донецької залізниці на станцію ОСОБА_3 Придніпровської залізниці 05.02.2017р. прибув вагон № 61016325 з вантажем вугілля кам'яне, ДГКОМ (13-100).

Даний вагон був виданий вантажоотримувачу - ПАТ «Запорізький завод феросплавів» відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України зi складанням комерційного акта 460005/236 від 06.02.2017р., в якому зафіксовано ознаки незбережного перевезення, такі як порушення маркування, виїмка та недостача.

У даному комерційному акті зазначається, що праворуч над 1-6м люками порушено маркування, виїмка розміром 750х120х30см. В технічному відношенні вагон справний, двері цільнометалеві, люки зачинені, слідів течі вантажу немає.

Рахунок фактура ТОВ "ДТЕК ТРЕЙДІНГ' № 1901-3 від 19.01.2017р. ПАТ "ЗФЗ" сплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 297342 від 20.01.2017р.

Розрахунок шкоди, спричиненого внаслідок недостачі, проведений з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів. Згідно розрахунку сума недостачі вантажу складає 4 011,84 грн.

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі-Статут) Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Уклавши з залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

При проходженні вагонів через станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі ст.24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних.

Так, комерційним актом № 460005/236 від 06.02.2017 року (а.с.13) складеним на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, встановлено, що на підставі акту загальної форми №32209 від 05.02.2017 року на станції ОСОБА_3 Придніпровської залізниці проведено комісійну видачу вантажу, зі зважуванням вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача, заводський №048 прийнятих до обліку Запорізькою дирекцією залізничних перевезень під №0120, повірка 05.12.2016 року. Згідно перевізного документа значиться тара з бруса 23400кг. нетто 50400 кг. Фактично виявилось брутто 71200 кг., тара з документа 23400 кг. нетто 47800 кг., що менше ваги у документі на 2600 кг. В комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою, вище рівня бортів 10 см. Вантаж маркований двома продольними бороздами, вапняним розчином, що відповідає документу. Праворуч над 1-6м люками порушено маркування, виїмка розміром 750х120х30см. В технічному відношенні вагон справний, двері цільнометалеві, люки зачинені, слідів течі вантажу немає.

Таким чином, вказаним комерційним актом встановлено, що при зі зважуванні вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача, заводський №048, виявилося, що маса вантажу у вищевказаному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладних, а саме: у вагоні № 61016325 маса брутто 71200 кг., тара з документа 23400 кг. нетто 47800 кг., що менше ваги у документі на 2600 кг.

Відповідно до акта №21/17 від 06.02.2017 року про прийняття продукції по кількості встановлено, що вагон № 61016325 прибув 06.02.2017 року на станцію ОСОБА_3 Придніпровської залізниці де було зясовано, що по накладній № 48214001 вага тари 23400кг. нетто 50400 кг. Вага після переважування брутто 71200 кг., тара 23400 кг., нетто 47800 кг., що менше ваги у документі на 2600 кг.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Оскільки спірні вагони з рудою марганцевою були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідно до положень ст. 110 Статуту залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, при перевезенні вантажів у вологому стані.

Таким чином, вартість вагової недостачі вугілля камяного становить 4011,84 грн., згідно розрахунку (а.с.21) яка підлягає до стягнення і підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку (пункт 3.9 роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь приватного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) збитки у розмірі 4011 (чотири тисячі одинадцять) грн. 84 коп., судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 19.06.2017 року.

Суддя ОСОБА_4