ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р.Справа № 922/1281/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Державне підприємство "Завод ім.В.О. ОСОБА_1", м. Харків
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний та технічний центр "Ротор", м. Київ
про розірвання договору
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №143-16 від 28.12.2016 р.;

відповідача:не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державне підприємство Завод імені ОСОБА_3 - звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний та технічний центр Ротор розірвання договору №23/22Н-04-98дп від 20 січня 2004 р.

Позовні вимоги вмотивовано невиконанням відповідачем своїх зобовязань за вказаним договором.

В судовому засіданні 13.06.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила Суд їх задовольнити.

Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, витребуваних Судом документів не надав, про причини неявки Суд не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Так, направлені на адресу відповідача, визначену в позовній заяві та ЄДРПОУ, ухвали Суду повернулись до Суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

20.01.2004 р. між позивачем (як виконавцем) та відповідачем (як замовником) було укладено договір №23/22Н-04-98/дп, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобовязується виготовити та передати у власність замовника продукцію в номенклатурі, цінах, кількості та в строки, визначені календарним планом, який є невідємною частиною договору, а замовник зобовязується прийняти продукцію та сплатити її вартість.

Відповідно до п. 1.2 договору, виконавець зобовязується виготовити базове шасі для машини траншейної МТ у кількості 1 шт., навісне устаткування цієї машини у кількості 1 шт., провести складання машини МТ і прийняти участь у введенні в експлуатацію машини траншейної МТ у кількості - 1 шт. в порядку обумовленому календарним планом до цього договору. Продукція по якості та комплектності повинна відповідати конструкторській документації та технічним умовам Замовника на виготовлену по договору продукцію, технічним вимогам, діючим на підприємстві-виробнику та прийнята представниками замовника.

Згідно з п. 2.2 договору, замовник зобовязався передати виконавцю для узгодження та виготовлення шасі ШБ-1-02, конструкторську документацію на навісне устаткування згідно погодженого план-графіку: 1 екземпляр в кальках та 1 екземпляр врахованих синекопій. При виконанні договору використовувати конструкторську документацію на шасі ШБ-1-01. Погоджений план-графік передачі робочої КД на навісне обладнання формується та підписується сторонами разом з договором та є його невідємною частиною (додаток №3,№4).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що виконавець зобовязується виконати роботи згідно календарного плану.

Календарним планом (з урахуванням внесених до нього додатковими угодами №1 від 02.06.2004 р., №2 від б/д; №5 від 16.10.2007 р.; №6 від грудня 2008 р.) сторони погодили, що загальна вартість виконання робіт по виготовленню машини МТ складає 971 250,00 грн. (з ПДВ). Строк відвантаження машини МТ протягом 5 днів з моменту здійснення Замовником 100% передплати.

Відповідно до додатку №2 до додаткової угоди №6 до договору, замовник зобовязався до 15.12.2008 р. здійснити оплату за виготовлення машини в сумі 400 000,00 грн.; до 20.12.2008 р. здійснити поставку комплектуючих згідно договору; не пізніше 20.06.2009 р. здійснити кінцеву оплату за виготовлення машини в сумі 161 650,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідач вказані зобовязання не виконав, у звязку з чим просить Суд розірвати договір.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При укладенні договору позивач розраховував виготовити продукцію, передати її відповідачу на грошову винагороду в сумі 971 250,00 грн. (з ПДВ), остаточний розрахунок очікував до 20.06.2009 р.

Втім, як стверджує позивач, відповідач не виконав своїх зобовязань щодо поставки комплектуючих згідно договору, що унеможливило для позивача виготовлення обумовленої договором продукції; не здійснив розрахунок в повному обсязі в строк до 20.06.2009 р., у звязку з чим позивач не отримав грошову винагороду, на яку розраховував при укладенні договору.

Відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, вказані твердження не спростовано.

Тривале (майже вісім років) невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо поставки комплектуючих згідно договору, здійснення розрахунку за договором, що унеможливлює отримання позивачем того, на що він розраховував при укладенні договору свідчить про істотне порушення відповідачем умов договору від №23/22Н-04-98/дп від 20.01.2004 р., а від так і про наявність обумовлених ст. 651 ЦК України підстав для розірвання такого договору за рішенням Суду.

За таких обставин, Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та враховуючи задоволення позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача.

З огляду на наведене, відповідно до ст. 193 ГК України, ст.ст. 525-526, 626, 627, 651 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати договір №23/22Н-04-98/дп від 20.01.2004 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний та технічний центр «Ротор» (01010, м. Київ, вул. Суворова, буд. 1, ) та Державним підприємством «Завод імені ОСОБА_1» (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний та технічний центр «Ротор» (01010, м. Київ, вул. Суворова, буд. 1, ) на користь Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_1» (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_4