РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017Справа №910/6194/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІПАРТС УКРАЇНА"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНССЕРВІС"

про стягнення 161.753,71 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Шевченко Г.П. - за довіреністю від 25.05.2017 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФІПАРТС УКРАЇНА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНССЕРВІС" стягнення 161.753,71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не належним чином виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем, оскільки не здійснив в повному обсязі розрахунок за поставлений позивачем товар за укладеним між сторонами спору договором поставки від 26.09.2016 № ПУ-КО-260916-13. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаним договором в сумі 161.753,71 грн., з яких: основна заборгованість складає 103.635,92 грн.; сума донарахування у зв'язку із зміною валютного курсу в розмірі 579,07 грн., пеня в сумі - 3.191,11 грн., штраф в сумі 51.817,96 грн., 3 % річних в сумі 341,90 грн. та інфляційні втрати в сумі 2.187,75 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/6194/17. Розгляд справи призначено судом на 29.05.2017.

До господарського суду міста Києва 29.05.2017 надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку із відрядженням представника останнього.

В судовому засіданні 29.05.2017 вказане вище клопотання відповідача судом задоволено, розгляд справи відкладено на 12.06.2017 в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.06.2017 судом з'ясовано, що 12.06.2017 о 10 год. 40 хв. до господарського суду міста Києва представником відповідача повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із можливим підписанням між сторонами спору мирової угоди.

Вказане клопотання представника відповідача відхилене та розцінюється судом, як зловживання представником відповідача його процесуальними правами, оскільки розгляд даної справи, в порядку 77 Господарського процесуального кодексу України, був відкладений судом за аналогічним клопотанням представника відповідача.

Більш того, відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло. Таким чином, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 12.06.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноваженого представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОФІПАРТС УКРАЇНА", як постачальником, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНССЕРВІС", як покупцем, (далі - відповідач) укладено договір поставки від 26.09.2016 № ПУ-КО-260916-13 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов'язується протягом дії Договору постачати відповідачу товар (запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), авто хімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в видаткових накладних, які є невід'ємною частиною Договору (далі - товар), а відповідач зобов'язується приймати товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1.2 Договору, якщо партію товару відпущено відповідачу без здійснення передоплати, товар вважається поставленим на умовах відстрочення платежу. При проведенні постачання з відстроченням платежу відповідач сплачує вартість партії товару протягом терміну, зазначеного у видатковій накладній, за якою товар відпущено відповідачу. Якщо строк розрахунків у видатковій накладній не зазначений, відстрочка платежу складає 21 (двадцять один) календарний день з дати виписки видаткової накладної.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що у випадку зміни офіційного курсу національної валюти України - гривні відносно EURO на момент здійснення відповідачем розрахунків за відвантажену за Договором та прострочену по сплаті партію товару (згідно п. 5.1.2 Договору), сума яка належить до сплати, визначається за відповідною формулою.

Положеннями п. 10.2 Договору передбачено, що при простроченні оплати товару відповідач, за письмовою вимогою позивача, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості, за кожен календарний день періоду прострочення платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період про прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням.

Згідно п. 10.5 Договору, при прострочення оплати більше одного місяця, позивач має право, крім стягнення передбачених у п. 10.2 Договору суми боргу та пені, додатково стягнути з відповідача штраф у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків від суми заборгованості.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 196.125,20 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача строку оплати товару, який закріплений у п. 5.1.2 Договору, відповідач вартість отриманого товару на користь позивача сплатив частково в сумі 92.489,28 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 103.635,92 грн.

Також позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума донарахування у зв'язку із зміною валютного курсу в розмірі 579,07 грн., в порядку, передбаченому п. 5.2 Договору.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов'язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в розмірі 3.191,11 грн. та штрафу в розмірі 51.817,96 грн., а також відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 341,90 грн. та інфляційних втрат в сумі 2.187,75 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 103.635,92 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 103.635,92 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Умовами укладеного між сторонами спору Договору визначений обов'язок відповідача сплатити суму донарахування у зв'язку із зміною валютного курсу гривні відносно EURO на момент здійснення відповідачем розрахунків за відвантажену за Договором та прострочену по сплаті партію товару.

За таких обставин позовна вимога про стягнення з відповідача суми донарахування у зв'язку із зміною валютного курсу в розмірі 579,07 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3.191,11 грн., штрафу в сумі 51.817,96 грн., 3 % річних в сумі 341,90 грн. та інфляційних втрат в сумі 2.187,75 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНССЕРВІС" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ідентифікаційний код: 32823070) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІПАРТС УКРАЇНА" (04073, м. Київ, вул. Скляренка, буд. 1; ідентифікаційний код: 40458289) основну заборгованість в сумі 103.635 (сто три тисячі шістсот тридцять п'ять) грн. 92 коп.; суму донарахування у зв'язку із зміною валютного курсу в розмірі 579 (п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 07 коп. пеню в сумі 3.191 (три тисячі сто дев'яносто одна) грн. 11 коп.; штраф в сумі 51.817 (п'ятдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять) грн. 96 коп.; 3 % річних в сумі 341 (триста сорок одна) грн. 90 коп.; інфляційні втрати в сумі 2.187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 75 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2.426 (дві тисячі чотириста двадцять шість) грн. 30 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16 червня 2017 року

Суддя С.В. Балац