КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа№ 911/482/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача: Дейнека О.В. за довіреністю від 14.12.2016;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: Панков Д.В. адвокат, договір від 01.03.2017 №27/Ю/17;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Канлюкс"

на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2017

у справі № 911/482/17 (суддя О.В. Конюх)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний", м. Дружківка Донецька область,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Канлюкс", с. Петропавлівська Борщагівка

про стягнення 79222,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2017 у справі №911/482/17 позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Канлюкс" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" 29732,80грн виплаченого страхового відшкодування.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Канлюкс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2017 у справі №911/482/17 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Канлюкс" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Канлюкс" області прийнято до провадження та її розгляд призначено на 07.06.2017.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 07.06.2017 з'явились представники позивача та відповідача 2. Представники відповідача 1 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники відповідача 1 не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) України, та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача 1.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати повністю рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2017 у справі №911/482/17 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

20.08.2015 між ПрАТ "СК "Перша" та ОСОБА_5 було укладено договір №06-07.11.15.00040 добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанта наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку, відповідно до умов основної частини якого страховик зобов'язався в разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування на умовах цього договору страхувальнику або вигодонабувачу, а страхувальник зобов'язався сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим договором, та виконувати інші умови цього договору. Відповідно до умов договору №06-07.11.15.00040 від 20.08.2015:

- інформація про транспортний засіб: автомобіль марки "Ford Fiesta" з д.н.з. НОМЕР_1, рік випуску 2012;

- умови страхування (програма): перше КАСКО+сервіс 24/7 (пункт 1.1);

- страхові випадки (1.2): дорожньо-транспортна пригода - так (А1), стихійні лиха -так (А2), пожежа, вибух, влучення блискавки - так (А3), протиправні дії осіб - так (А4), інші випадки - так (А5), незаконне заволодіння транспортним засобом - так (Б);

- опції страхування (пункт 1.3): агрегатна страхова сума (підпункт 1.3.1), без врахування зносу (підпункт 1.3.2);

- ремонт на фірмовій СТО - обраній страховиком (пункт 1.3.7);

- виплата без підтверджуючих документів по не скляних деталях - відшкодування не більше 3% страхової суми (пункт 1.3.9);

Страхова сума 220 000,00 грн., страховий тариф 4,02%

- вигодонабувач за розділом 1 - ОСОБА_5 (пункт 1.10);

- ліміт відповідальності по добровільному страхуванню цивільної відповідальності - 50 000,00 грн. (пункт 2.2);

- строк дії договору з 00-00 год. 21.08.2015 до 24-00 20.08.2016 (пункт 4.2).

Як передбачено частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" ( далі - Закон, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно ст.8 Закону України "Про страхування" є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

26.07.2016 в місті Києві на автодорозі ОСОБА_6 відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки "Kia Cee?d" з д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7, що належить ТОВ "Канлюкс", та автомобіля марки "Ford Fiesta" з д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, за кермом якого він і перебував в момент зіткнення.

Факт ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 11.08.2016 №96808552.

Як вбачається зі змісту договору добровільного страхування наземного транспорту №06-07.11.15.00040 від 20.08.2015 дана дорожньо-транспортна пригода визначена сторонами як страховий ризик, на випадок якого здійснювалось страхування.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2016 у справі №752/12025/16-п визнано ОСОБА_7 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, також визнано ОСОБА_7 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, постановлено призначити штраф, в розмірі 3400,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_7 275,60 грн. судового збору в дохід держави.

Зокрема даною постановою підтверджується, що ОСОБА_8, працюючий в ТОВ "Канлюкс", скоїв ДТП у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п.3 ч.1 ст. 20 Закону України "Про страхування" до обов'язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч. 16 ст. 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (ч.17 ст.9 Закону України "Про страхування")

Згідно ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

16.07.2016 ОСОБА_5 (страхувальник) звернувся до позивача із повідомленням про настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) про подію, що має ознаки страхового випадку (копія залучена до матеріалів справи).

03.08.2016 страхувальник звернувся до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" із заявою на виплату страхового відшкодування, копія наявна в матеріалах справи.

У відповідності до рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Віді-Край моторз" №КМдС-0015133 від 29.07.2016, копія якого наявна в матеріалах справи, вартість відновлюваного ремонту всього становить 79 222,80 грн. (без ПДВ), ПДВ - 15 844,56 грн.

Також, матеріали справи містять ремонтну калькуляцію № LE 16-1485 від 26.07.2016, яка складена на основі комп'ютерної програми Аudatex, що рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.03, згідно якої вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля складає 82 123,99 грн.

Відповідач в своїх додаткових письмових поясненнях від 22.03.2017 твердив, що дата зазначена в калькуляції як нібито дата розрахунку, є з позначкою "зірочка", що означає дані введені користувачем вручну.

Суд зазначає, те що дата введена вручну, не означає, що введена дата не відповідала дійсній даті.

Крім того, відповідач 2 вказує, що аварійний комісар ОСОБА_9 під час складання ремонтної калькуляції не бачив автомобіля, за яким складав розрахунок пошкоджень, оскільки огляд пошкодженого транспортного засобу від 26.07.2016 здійснював співробітник позивача ОСОБА_10

Суд зазначає, що прийняв до уваги такі доводи відповідача, однак не погоджується з ними та вважає їх безпідставними, адже відповідач 2 жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України їх не підтвердив.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до договору страхування безумовна франшиза по збиткам внаслідок ДТП 0% .

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування розмір збитку складає 79 222,80 грн., до виплати підлягає 79 222,80 грн.

26.07.2016 складено страховий акт №ТР-11-3875 за договором страхування 06.07.11.15.00040 від 20.08.2015, відповідно до якого прийнято рішення про виплату страховальнику ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 79 222,80 грн.

Страховиком ПрАТ "СК "Перша", на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та згідно страхового акту №ТР-11-3875 від 26.07.2016, здійснено виплату страхувальника ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 79 222,80 грн., а саме: безпосередньо на рахунок страхувальника ОСОБА_5, що підтверджується копією платіжного доручення №34012 від 10.08.2016 (до матеріалів справи залучена).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в матеріалами справи підтверджується виконання ПрАТ "Страхова компанія "Перша" умов договору добровільного страхування наземного транспорту, а саме виплати страхового відшкодування в сумі 79222,80 грн. в результаті настання страхового випадку шляхом перерахування на розрахунковий рахунок вигодонабувача за договором - ОСОБА_5

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майа України №142/5/2092 від 24.11.2003, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Вищого господарського суду України від 23.08.11 у справі №42/92, від 07.08.12 у справі №2/22, від 01.03.11 у справі №47/372, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Крім того, листом від 19.07.11 Верховним Судом України роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, наявність рахунок-фактури товариства з обмеженою відповідальністю "Віді-Край Моторз" та платіжного доручення №34012 від 10.08.2016 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Пунктом 3 частини 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Цивільним кодексом України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст.1187 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2016 у справі №752/120/25 визнано винним у вчинені ДТП, яка відбулась 26.07.2016 в м. Києві по вул. Велика Кільцева, 5, водія автомобіля марки Kia Cee?d" з д.н.з. НОМЕР_4 - ОСОБА_7 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 Кодексу про адміністративні правопорушення.

За приписами ч.1 ст.228 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб в порядку регресу.

При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось пошкодження майна, із володінням та користуванням якого пов'язані майнові інтереси страхувальника, що є об'єктом майнового страхування за укладеним з страховиком договором.

Згідно частини 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, в момент виплати страхового відшкодування у позивача - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" виникло право зворотної вимоги (регресу) до власника джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу Kia Cee?d" з д.н.з. НОМЕР_4. - товариства з обмеженою відповідальністю "Канлюкс".

Цивільно-правова відповідальність ТОВ "Канлюкс", була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 8188598, відповідно до умов якого: ліміт по життю та здоров'ю складає 100 000,00 грн., по майну - 50 000,00 грн., франшиза 510 грн., дата початку дії полісу 23.08.2015, дата закінчення дії полісу 22.08.2016, найменування страхувальника - ТОВ "Канлюкс", застрахований транспортний засіб - Kia Cee?d" з д.н.з. НОМЕР_4.

ПрАТ "СК "Перша" звернулось до ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний" з претензією №931 від 02.11.2016 про виплату страхового відшкодування в розмірі 79 222,80 грн.

Як вбачається, з долученої до матеріалів справи копії платіжного доручення №1380 від 11.11.2016 відповідач 1 виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 49 490, 00 грн.

Позивач в заяві про уточнення позовних вимог від 03.03.2017 №185, визнав сплату відповідачем страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн., на підтвердження чого долучив виписку з банку за 11.11.2016.

На підставі наведеного, позивач просить суд решту суми стягнути з відповідача 2.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ст.1194 Цивільного кодексу України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд звертає увагу відповідача 2, що згідно ст.1194 Цивільного кодексу України відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності (таку правову позицію висловлено судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у постанові від 10.02.2016 у справі №6-2878цс15).

Оскільки ТОВ "Канлюкс" застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, то в силу вимог ст. 1194 ЦК України, на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1009цс15.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Відповідач 2 жодним чином не спростував той факт, що працівник ТОВ "Канлюкс" ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, спричинив ДТП та завдав майнової шкоди страхувальнику позивача, відповідно відповідач 2 є особою, відповідальною за заподіяну шкоду як роботодавець ОСОБА_7 так як власник джерела підвищеної небезпеки - субсидіарно, в розмірі, не покритому лімітом відповідальності за полісом АІ/8188598 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідач жодним чином не спростував факт настання стахового випадку за договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту та факт реальної виплати страхового відшкодування позивачем саме в сумі 79222,80 грн., що є фактичними документально підтвердженими витратами страховика.

Враховуючи наведене позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню у розмірі 29 732, 80 грн., який становить різницю між виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування та сумою, яка була відшкодована позивачу ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний".

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2017 у справі №911/482/17.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Канлюкс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2017 у справі №911/482/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2017 у справі №911/482/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/482/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко