КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" червня 2017 р. Справа №910/25334/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Смірнової Л.Г.

Верховця А.А.

при секретарі судового засідання: Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: не з'явились;

від ТОВ "Мегапром": Клочко С.В. (дов. б/н від 03.05.201);

від ПАТ "РайффайзенБанк Аваль": Семеняка В.В. (дов. № 439/16Н від 15.07.2016);

ліквідатор: Гусар І.О. (дов. від 02.12.2017);

інші учасники провадження : не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві

на постанову господарського суду міста Києва від 24.01.2017

у справі № 910/25334/15 (Суддя Пасько М.В. )

за заявою публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапром"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 24.01.2017 у справі № 910/25334/15 припинено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапром"; припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара І.О.; визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Мегапром" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гусара І.О.; підприємницьку діяльність банкрута завершено; вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись з винесеною постановою суду першої інстанції, представник Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову господарського суду міста Києва від 24.01.2017 у справі № 910/25334/15 та припинити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 у даній справі прийнято до розгляду вказану апеляційну скаргу та розгляд її призначено на 31.05.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 відкладено розгляд справи на 14.06.2017.

У зв'язку з участю судді Пантелієнка В.О. у навчанні, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційних скарг у справі № 910/25334/15 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Верховець А.А., Смірнова Л.Г. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 апеляційну скаргу прийняти до провадження у новому складі суду.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Представник апелянта в судове засідання апеляційної інстанції 14.06.2017 не з'явився, хоча апелянт був належним чином повідомлений про час, дату місце проведення судового засідання.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 14.06.2017 ліквідатор, представники боржника та ПАТ "РайффайзенБанк Аваль" заперечили проти апеляційної скарги, вважають, що апелянт не набув статусу учасника провадження у даній справі, просили суд припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Згідно з частиною 1 статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи ухвалу в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діяла з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі ст. ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.10.15 порушено провадження у справі 910/25334/15 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Гусара І.О.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 06.12.16 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 39 365 344,77 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 24.01.2017 у справі № 910/25334/15 припинено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапром"; припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара І.О.; визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Мегапром" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гусара І.О.; підприємницьку діяльність банкрута завершено; вирішено інші процесуальні питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

В силу особливостей справи про банкрутство (ст. 4-1 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

У відповідності до абз. 16 ст. 1 Закону учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відповідно до абз. 7 ст. 1 Закону, визначено термін "кредитор", як юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому колегія суддів бере до уваги, що вищевказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Необхідно зазначити, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме, кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника, визнання цих кредиторських вимог судом. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників провадження, які були присутні у судовому засіданні 14.06.2017, встановила, що в матеріалах даної справи відсутня ухвала про визнання кредиторських вимог ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві до боржника у даній справі.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що апелянт - ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві не набув статусу кредитора у справі про банкрутство, а відтак не наділений процесуальним правом на оскарження постанови господарського суду м. Києва від 24.01.2017 у справі № 910/25334/15.

ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на момент винесення оскаржуваної постанови місцевого суду та на час звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції не набула процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у даній справі про банкрутство, що має право на апеляційне оскарження прийнятої у даній справі постанови суду першої інстанції від 24.01.2017, а тому апелянт не мав права подавати апеляційну скаргу на вказану постанову суду першої інстанції в порядку, передбаченому положеннями ст. 91 та частини 6 ст. 106 ГПК України.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 06.04.2016 у справі № 914/4284/15.

Законодавством про банкрутство передбачено певну процедуру набуття кредиторами статусу учасника провадження у справі про банкрутство, яка формалізується ухвалою суду про визнання кредиторських вимог до боржника, і дозволяє таким кредиторам оскаржувати прийняті у справі судові рішення.

Отже, право, визначене у ст. 91 ГПК України, на подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, у даному випадку, у ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві (апелянта) було відсутнє.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7, з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень в апеляційному порядку господарським судам України роз'яснено, що, у разі помилкового порушення апеляційного провадження, зокрема за апеляційною скаргою поданою особою, яка не мала права її подавати, господарський суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) та залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7 у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на вищевикладене, на те, що ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві не набуло статусу учасника провадження у даній справі про банкрутство, відсутні підстави вважати, що права апелянта оскаржуваною постановою порушені чи що судом першої інстанції в даному випадку вирішувались питання про права і обов'язки апелянта стосовно сторін у справі, апелянт не довів права на оскарження прийнятої судом першої інстанції постанови господарського суду м. Києва від 24.01.2017 у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві має бути припинено.

Керуючись ст. ст. 4-1, 4-7, 32-34, 43, п. 1 ч. 1 ст. 80, 86, 99 ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1.Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову господарського суду м. Києва від 24.01.2017 у справі № 910/25334/15.

2. Матеріали справи № 910/25334/15 повернути до господарського суду м. Києва для подальшого розгляду.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Г. Смірнова

А.А. Верховець