Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

« 19» червня 2017 року справа № 927/422/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,

вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680

В особі: Виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії Львівська залізниця,

вул. Ф. Тіхого, 8, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018

Відповідач: Державне підприємство «Новгород Сіверське лісове господарство»,

вул. Губернська, 15 А (ОСОБА_1), м. Новгород Сіверський, Новгород Сіверський район, Чернігівська область, 16000

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Закарпатська митниця ДФС, вул. Собранецька, буд. 20, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000

Предмет спору: про стягнення платежів за час затримки вагона в сумі 219886,57 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 25.10.2016, представник

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 319 від 20.03.2017, представник

від третьої особи:не зявився

В судовому засіданні 19.06.2017, після закінчення оголошеної перерви у судовому засіданні12.06.2017, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі Виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії Львівська залізниця, подано позов до Державного підприємства «Новгород Сіверське лісове господарство» про стягнення платежів за час затримки залізничного вагона № 60413572 в сумі 219886,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 306, 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 908, 909, 920 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 218 Митного кодексу України, ст. 26 ЗУ «Про залізничний транспорт», ст.ст. 4, 119 Статуту залізниць, а також ст.ст. 22, 28, 31, 32 Угоди про міжнародне залізничне сполучення (із змінами та доповненнями від 06.06.2014 та 16.10.2015).

У судових засіданнях 22.05.2017, 12.06.2017 та 19.06.2017 позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що на підставі заявки Митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС від 29.05.2016 за № 31/16, відправлений відповідачем згідно накладної № 499764 вантаж у залізничному вагоні № 60413572 був затриманий на станції ОСОБА_4 для митного огляду, про що було повідомлено відповідача шляхом відправлення телеграфічного повідомлення за № 244. Під час митного огляду у період з 28.05.2016 по 01.09.2016 залізничний вагон № 60413572 з вантажем простояв на станції ОСОБА_4. 01 вересня 2016 року на підставі заявки Закарпатської митниці ДФС від 01.09.2016 за № 07-07-61/2268 щодо направлення вагонів, залізничний вагон № 60413572 з вантажем був направлений залізницею на станцію ОСОБА_5 з метою проведення заходів, спрямованих на виявлення та ймовірного недопущення незаконного переміщення через митний кордон України товарів, для проведення митного огляду із залученням експерта Закарпатської ТПП, з повним вивантаження вантажу на станції ОСОБА_5. У період з 02.09.2016 по 21.10.2016 залізничний вагон № 60413572 з вантажем простояв на станції ОСОБА_5. 21 жовтня 2016 року на підставі заявки Закарпатської митниці ДФС від 20.10.2016 за № 07-07-61/2813 щодо направлення вагонів, залізничний вагон № 60413572 з вантажем був направлений на станцію Кольчино, на ділянку вивантаження ДП «Мукачівське лісове господарство», для здійснення вивантаження та митного огляду, про що було повідомлено відповідача шляхом відправлення телеграфічного повідомлення за № 98. Залізничний вагон № 60413572 з вантажем прибув на станцію Кольчино 21.10.2016, про що було направлено телеграфічне повідомлення № 5 відповідачу на станцію відправлення. 22 жовтня 2016 року на станції Кольчино було закінчено затримку залізничного вагону № 60413572, вантаж відповідача було вивантажено на ділянці вивантаження ДП «Мукачівське лісове господарство», про що повідомлено відповідача за допомогою телеграфічного повідомлення за № 10.

За період проведення митних формальностей з 28.05.2016 по 22.10.2016 залізницею виконувались роботи з переміщення вагону між станціями, вивантаження вантажу з вагону та завантаження його у вагон, а також здійснювались інші операції, необхідні для проведення митного огляду. Про виконання вищезазначених робіт та інших операцій позивачем були складені акти загальної форми, а саме: № 10997 від 28.05.2016, № 715 від 15.06.2016, № 596 від 01.09.2016, № 4644 від 02.09.2016, № 209 від 03.09.2016, № 215 від 06.09.2016, №5 від 21.10.2016, № 6 від 22.10.2016 та № 10 від 22.10.2016, в яких зазначалось про нарахування належних до сплати платежів згідно зі ставками Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та повязані з ними послуги, тарифного керівництва № 1 із застосуванням Коефіцієнтів, встановлених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 за № 161. Про складання вищеперерахованих актів та платежів, що підлягають оплаті за надані залізницею послуги, були зроблені відповідні відмітки в накладній № 499764. Загальна сума нарахованих платежів становить 219886,57 грн. (з ПДВ), до складу якої увійшли: збір за користування вагоном в сумі 127287,20 грн. (без ПДВ), платіж за повідомлення власника (телеграми) в сумі 488,00 грн. (без ПДВ), збір за зберігання вантажу в сумі 43447,10 грн. (без ПДВ), збір за маневрену роботу в сумі 5388,40 грн. (без ПДВ), збір за зважування вагону в сумі 173,10 грн. (без ПДВ), збір за участь представника залізниці у зважуванні в сумі 152,40 грн. (без ПДВ), збір за подавання/збирання вагону з підїзної колії в сумі 1273,90 грн. (без ПДВ), збір за навантажувально розвантажувальні роботи засобами в сумі 2172,04 грн. (без ПДВ), податок на додану вартість в сумі 36076,43 грн. та провізна плата, тариф ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_5 Мукачево, Мукачево Кольчино, в сумі 3428,00 грн.

Відповідач відзивом на позов та повноважний представник відповідача у судових засіданнях 22.05.2017, 12.06.2017 та 19.06.2017 проти позову заперечив в повному обсязі.

Відповідач ствердив, що 23.05.2016 року на виконання умов контракту № 01/16-НС від 25.01.2016 ним було здійснено завантаження товару деревина паливна код УКТЗЕД НОМЕР_1 у залізничний вагон № 60413572, одержувачем відправленого товару є фірма «ПізецГМбХ» Австрія. Залізничний вагон № 60413572 було замитнено 24.05.2016 згідно ЕМД № 102090003/2016/070189. При замитненні був присутній представник Чернігівської митниці ДФС ОСОБА_6Е, про що складено акт про проведення огляду (перогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Місце проведення огляду (переогляду) ДП «Новгород Сіверський лісгосп» м. Новгород Сіверський. Жодних порушень під час огляду виявлено не було. Пройшовши замитнення, за відсутності жодних зауважень з боку митних постів Чернігівської минтиці ДФС, вищевказаний вагон було оформлено на залізниці за номером відправки ЦИМ/СМГС від 24.05.2016 за № 499764, і передано для відправлення по маршруту ст. Новгород Сіверський ст.Батьово. Враховуючи зазначене, відповідач наголосив, що підстав для проведення митного огляду у Закарпатської митниці не було.

Разом з тим, відповідач звернув увагу суду, що обгрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на приписи ст. 218 Митного кодексу України, згідно якої всі розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб. Однак, на думку відповідача, вказана норма є загальною, що регулює широке коло правовідносин між власниками товарів та підприємствами залізниці.

Відповідач вважає, що до даних правовідносин мають бути застосовані положення ст. 338 Митного кодексу України та Порядок проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 за № 1316. З огляду на вказані норми, рішення про проведення огляду у випадках, визначених ч. 3 ст. 338 Митного кодексу України, приймає керівник митного органу або особа, яка виконує його обовязки, в зоні діяльності якого знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення. Частина 5 ст. 338 Митного кодексу України вказує, що огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, повязані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначенихтоварів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Відповідач ствердив, що на сьогоднішній день факту незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України ДП «Новгород Сіверське лісове господарство» не встановлено, а тому підстав для стягнення заявленої суми саме з нього не має. Затримання залізничного вагону № 60413572 було проведено на підставі розпорядження Закарпатської митниці ДФС, дії якої відповідач вважає протиправними та оскаржує в судовому порядку в межах адміністративної справи.

При цьому, відповідач звернув увагу суду, що затримка вагона 60413572 на станції ОСОБА_4 була проведена 28 травня 2016 року о 23:50, заявка митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС датована 29.05.2016 та отримана залізницею о 09:40 того ж дня, що вказує на те, що в акт загальної форми № 10997 внесені недостовірні відомості.

Також, відповідач зазначив, що вважає недоречним посилання позивача на приписи статтей 22, 28, 31, 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, оскільки, на думку відповідача, жодна з перелічених статтей не вказує на те, що за митні формальності, що проводились митницею, має розрахуватися саме відповідач.

Крім того, відповідач звернув увагу суду на відсутність звернень позивача в претензійному порядку до ДП «Новгород Сіверське лісове господарство» з вимогами про оплату нарахованих платежів за час затримки залізничного вагону № 60413572 з вантажем. При цьому, ані статтею 218 Митного кодексу України, ані Статутом залізниць України не встановлено строку здійснення платежів за проведені залізницею операції, необхідні для митного контролю, а тому строк виконання зобовязань зі сплати нарахованих платежів є таким, що не настав на момент звернення ПАТ «Укрзалізниця» з позовом до суду.

Разом з тим, відповідач зазначив, що акти загальної форми, наявні в матеріалах справи, не є належними доказами по справі, оскільки, на його думку, проведені позивачем операції з вантажем мали бути зафіксовані в комерційному акті.

Ухвалою суду від 22.05.2017 на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача була залучена Закарпатська митниця ДФС (), розгляд справи було відкладено до 12.06.2017 (а.с. 90-93).

Третя особа на стороні відповідача у судові засідання 12.06.2017 та 19.06.2017 не зявилась, повноважного представника не направила, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 99).

На адресу господарського суду Чернігівської області від Закарпатської митниці ДФС надійшли письмові пояснення по суті спору, згідно яких остання проти заявленого позову заперечила в повному обсязі, посилаючись на недоведення позивачем належними та допустимими доказами розміру платежів, нарахованих за час затримки вагону, поставивши під сумнів повноваження осіб, які складали акти загальної форми, що є підставою заявленого позову.

Разом з тим, третя особа заявила клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, враховуючи що акт загальної форми № 10997 складений поза 9 місячним строком позовної давності, встановленим ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне сполучення (а.с. 144-148).

Відповідачем у додаткових поясненнях на позов також заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки 9-ти місячний строк, передбачений Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, з дня складання актів №№ 10997 та 715 є таким, що сплив на момент предявлення позову до суду.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2016 року зі станції Новгород Сіверський Південнно Західної залізниці відправлено залізничний вагон № 60413572 з вантажем деревина паливна масою 40000 кг, вантажовідправник Державне підприємство «Новгород Сіверське лісове господарство» (відповідач по справі), що підтверджується складеною накладною СМГС № 499764 (а.с.12-13).

Відповідно до відомостей, внесених до накладної СМГС № 499764 отримувачем вантажу є закордонна фірма «ПізецГмбХ», Австрія, м. Вена, 1010, вул. Гоетваєргассе, 1. Вихідна прикордонна станція в Україні Батево. Провізні платежі до станції Батево покладені на відправника, тобто відповідача. Кінцева станція слідування станція Захонь (Угорщина).

28 травня 2016 року залізничний вагон № 60413572 з вантажем було затримано на станції Батево на підставі заявки № 31/16 старшого інспектора Вагерича О.В. Митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС (відділ митного оформлення № 4 Батево) (а.с. 23), про що складено акт загальної форми від 28.05.2016 за № 10997 (а.с.14).

Згідно заявки № 31/16 старшого інспектора Вагерича О.В. митного посту «Залізничний» Закарпатської ДФС, вагон № 60413572 з вантажем був поданий для проведення митного огляду, з урахування приписів пункту 5 Постанови КМУ № 467 «Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України» та пункту 1.5 наказу МФУ № 602 «Про визначення переліку виняткових випадків, коли окремі вагони, локомотиви, інші елементи рухомого складу можуть бути виключені зі складу поїзда для проведення митного контролю».

Станцією Батево було відправлено телеграфічне повідомлення за № 244 від 29.05.2016 на станцію відправлення з метою інформування вантажовідправника (відповідача) про затримку вагона № 60413572 (а.с. 29).

15 червня 2016 року на станції Батево на підставі заявки № 44/16 (а.с. 24) головного державного інспектора митного посту «Залізничний» Закарпатської ДФС ОСОБА_7 (відділ митного оформлення № 4 Батево) проведено зважування, в тому числі і вагона № 60413572, про що складено акт загальної форми від 15.06.2016 за № 175 (а.с. 15). За результатами зважування встановлено, що фактична маса брутто вагона складала 56340 кг, тара вагона з бруса - 24000 кг, фактична маса вантажу нетто - 32340 кг., що менша за задекларовану масу на 7660 кг. (а.с.15, 36).

Тобто, до провізних та товаросупровідних документів були внесені недостовірні дані відносно маси вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 28.05.2016 по 01.09.2016 залізничний вагон № 60413572 з вантажем простояв на станції Батево.

На підставі заявки від 01.09.2016 за № 07-70-61/2268 начальника митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_8 (а.с.25) та наказу № 248 (а.с.34) з метою проведення митного огляду з повним вивантаженням вантажу та залученням експерта Закарпатської ТПП, залізничний вагон № 60413572 з вантажем направлений на станцію ОСОБА_5 (ділянка МЧ Львів) ВП Львівської механізованої дистанції навантажувально розвантажувальних робіт по Чопській дільниці.

01 вересня 2016 року на станції Батево складено акт загальної форми № 596, в якому зафіксовані наступні обставини. Залізничний вагон № 60413572 з вантажем деревина паливна був затриманий 28.05.2016 о 23:50 для митного огляду. 01.09.2016 0 15:30 на підставі наказу № 248 вагон направлено на станцію ОСОБА_5 для подальшого огляду. Простій склав 2295 год. За користування код 117 нараховано 83346,70 грн. За зберігання код 116 до зважування нараховано 6261,40 грн. (17 діб), після 22983,20 грн. (78 діб). За телеграму код 118 122 грн. За зважування код 118 - 173,10 грн. За маневрову роботу код 115 (4 год) 2694,20 грн. Всього до сплати 115580,60 грн.(без ПДВ), без урахування провізної плати від станції Батево до станції ОСОБА_5 (а.с.16).

02 вересня 2016 року на станції ОСОБА_5 складено акт загальної форми № 4644, в якому зафіксовані наступні обставини. Залізничний вагон № 60413572 з вантажем деревина паливна затриманий з 02.09.2016 о 17:30 год. до 21.10.2016 до 07:30 год. 21.10.2016 вагон направлений на станцію Кольчино на підставі листа Закарпатської митниці ДФС від 20.10.2016 за № 07-70-61/34/2813. Простій склав 1166 год. Загальна затримка залізничного вагону становить 3487,54 год., збір за затримку становить 127287,20 грн. (з урахуванням акту № 596). За зберігання вантажу на землі нараховано 353,60 грн., у вагоні 13554,20 грн. За маневрову роботу (1 год) 1347,10 грн. За телеграму 122,00 грн. За участь представника залізниці у зважуванні 152,40 грн. Всього до сплати 142816,50 грн. (без ПДВ) ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_5 Мукачево Кольчино складає 3428,00 грн.(а.с.17).

03 вересня 2016 року на станції ОСОБА_5 складено акт загальної форми № 209, згідно якого залізничний вагон № 60413572 був поданий за заявкою Чопської митниці № 07-70-61/34/2268 на 9-ту колію для огляду. За вказівкою інспектора митниці силами МЧ-1 Львів вантаж був вивантажений в повному обсязі на площадку, кількість штабелів 6, маса вантажу 32340 кг. Початок робіт по вивантаженню 03.09.2016 о 13:00, закінчення 03.09.2016 о 20:00 (а.с.18).

06 вересня 2016 року на станції ОСОБА_5 складено акт загальної форми № 215, згідно якого за вказівкою інспектора Чопської митниці вантаж деревина паливна масою 32340 кг. завантажено у свій вагон № 60413572 силами МЧ-1 Львів за допомогою крану. Час робіт по завантаженню з 14:00 по 19:30. Збір за розвантажувальні навантажувальні роботи склав 1758,65 грн. (без ПДВ), збір за кріплення 413,39 грн.(без ПДВ) (а.с.19).

Відповідно до заявки від 20.10.2016 за № 07-70-61/34/2813 начальника митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_9, адресованої позивачу залізничний вагон № 60413572 мав бути направлений на ділянку вивантаження ДП «Мукачівське лісове господарство» станція Кольчино, з метою його вивантаження та митного огляду (а.с.27-28), про що позивачем видано наказ № 307 (а.с.35) та направлено телеграфічне повідомлення за № 98 (а.с.30) на станцію відправлення до відома ДП «Новгород Сіверське лісове господарство».

21 жовтня 2016 року та 22 жовтня 2016 року на станції Кольчино складено акти загальної форми № 5 та № 6, згідно яких залізничний вагон № 60413572 прибув на станцію Кольчино 21.10.2016 о 13:16 год. для вивантаження вилученого вантажу та подачі на підїзну колію ТОВ «Закарпатоблагротехсервіс», контрагента ДП «Мукачівське лісове господарство». Початок затримки 21.10.2016 13:20, маневрова робота 30 хв. Закінчення затримки 22.10.2016 04:30, маневрова робота 30 хв.(а.с.20-21).

Про прибуття залізничного вагону № 60413572 з вантажем на станцію Кольчино та про його вивантаження на підїзній залізничній колії ТОВ «Закарпатоблагротехсервіс», контрагента ДП «Мукачівське лісове господарство» повідомлено відповідача телеграмами № 5 від 21.10.2016 та № 10 від 22.10.2016 (а.с.31-32).

22 жовтня 2016 року на станції Кольчино складено акт загальної форми № 10, згідно якого нараховані наступні платежі: подання / збирання вагону в сумі 1273,90 грн; повідомлення (2 од.) в сумі 244,00 грн.; маневрова робота при затримці (1 год) в сумі 1347,10 грн., зберігання при затримці (1 доба) в сумі 294,70 грн. Всього по акту № 10 нараховано 3159,70 грн. (без ПДВ).Час користування вагоном 26,44 год. ОСОБА_5 Кольчино не враховано (а.с. 22).

Проаналізувавши матеріали справи та заслухавши повноважних представників сторін, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце відносини з перевезення вантажу залізничним транспортом у міжнародному залізничному сполученні.

Виходячи зі змісту частин 1-2 ст. 306 Господарського кодексу України, під перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. До субєктів відносин з перевезення належать перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Згідно частин 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Частина 2 вказаної статті передбачає, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Аналогічні за змістом положення включені до статті 909 Цивільного кодексу України.

У відповідності до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спеціальним нормативно правовим актом, що регулює відносини залізничного транспорту, що склались між перевізником, відправниками та одержувачами вантажу, багажу, вантажобагажу та пошти, з урахуванням специфіки функціонування зазначеного виду транспорту, є Закон України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 за № 273/96-ВР.

Частиною 2 ст. 3 ЗУ «Про залізничний транспорт» передбачено, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

В силу приписів ст. 8 вказаного Закону, умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні, за участю залізничного та інших

видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Виходячи зі змісту статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 за № 457, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, що оформлена відповідно до цього Статуту та Правил і надана залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Матеріалами справи підтверджується факт складання сторонами накладної СМГС від 24.05.2016 за № 499764 та завантаження відповідачем у вагон залізниці № 60413572 вантажу деревина паливна з метою перевезення. При цьому, судом враховано, що місцем призначення вантажу є станція Захонь (Угорщина), тобто перевезення вантажу за вказаною накладною здійснювалось у міжнародному залізничному сполученні.

Провізні платежі покладено на відповідача, про що свідчать відповідні відмітки у вказаній накладній. Зазначене також враховано в пункті 1.1 контракту від 25.01.2016 за № 01/16-НС, згідно якого купівля продаж товару (вантажу) проводиться на умовах DAF (Інкотермс в редакції 2010), тобто на продавця (відповідача) покладено обовязок сплатити витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його

транзитного перевезення через будь-яку країну до моменту здійснення його поставки.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів і пасажирів у прямому і непрямому міжнародному і прямому змішаному сполученнях регулюються чинним законодавством України і міжнародними договорами України.

Частиною 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Частина 3 вказаної статті визначає, що якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів, що регулюють питання здійснення міжнародних перевезень залізничним транспортом є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС), учасницею якого є Україна.

Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлюються єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні між станціями та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні. Перевезення вантажів в прямому міжнародному сполученні здійснюється між станціями, які відкриті для виконання вантажних операцій у відповідності до національного законодавства сторін цієї Угоди.

Виходячи із змісту §6 ст.22 Угоди про МВЗС, суд приходить до висновку, що Угодою передбачається проведення пограничного, митного і других видів контролю вагону та вантажу.

Частина 1 статті 4 Митного кодексу України визначає митний контроль як сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами ст.318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України та передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Спеціальні норми проведення митних формальностей на залізничному транспорті містяться у главі 32 Митного кодексу України.

В силу ст.218 цього Кодексу, що включена до глави 32 Митного кодексу України, строки здійснення митних формальностей щодо залізничного рухомого складу визначаються керівником органу доходів і зборів за погодженням з іншими контролюючими органами та адміністрацією залізниці, а в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України - крім того, з керівником відповідного органу охорони державного кордону України.

Як вбачається з матеріалів справи, відправлений відповідачем по накладній №499764 від 24.05.2016 вагон №60413572 з вантажем «деревина паливна», затриманий на стації БатевоЛьвівськоїзалізниці з метою проведення митного огляду на підставі заявки від 29.05.2016 за № 31/16 ст. державного інспектора митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС, виданої згідно розпорядження начальника митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС. Вказана заявка була отримана станцією Батево Львівської залізниці - 29.05.2016 о 09:40 (а.с.23)

Згідно до письмових пояснень Закарпатської митниці ДФС (а.с.144-148), 13.05.2016 головою Закарпатської ОДА ОСОБА_10 видано розпорядження № 236 «Про митне оформлення експорту деревини паливної (код УКТ ЗЕД 4401) у Закарпатській області», стосовно вжиття додаткових заходів, спрямованих на недопущення незаконного вивезення лісоматеріалів, зокрема, стосовно необхідності отримання офіційного експертного висновку Закарпатської торгово промислової палати. Разом з тим, як пояснила митниця, на дату надходження вказаного товару до неї поступили орієнтування щодо здійснення додаткових заходів митного контролю. Так, за вимогою управління СБУ в Закарпатській області необхідно було вжити додаткових заходів щодо перевірки законності переміщення лісоматеріалів та проведення його огляду із залученням спеціалістів.

Як встановлено судом, на виконання запитів Закарпатської митниці ДФС позивачем виконувались роботи по подачі вагону на інші станції, перезважування вантажу, вивантаження та завантаження вантажу з/у вагон, для надання можливості контролюючим органам здійснювати функції митного контролю. На підтвердження факту здійснення необхідних операції, на станціях Львівської залізниці (Батево, ОСОБА_5, Кольчино) складені акти загальної форми від 28.05.2016 за № 10997, від 15.06.2016 за № 715, від 01.09.2016 за № 596, від 02.09.2016 за № 4644, від 03.09.2016 за № 209, від 06.09.2016 за № 215, від 21.10.2016 за № 5, від 22.10.2016 за № 6 та від 22.10.2016 за № 10 (а.с.14-22).

Таким чином, суд дійшов висновку, що затримання вагону №60413572 відбулось в звязку з необхідністю проведення митними органами, передбачених Митним кодексом України, митних формальностей, тобто з причин, незалежних від перевізника ПАТ «Української залізниці».

Згідно із §6 ст.28 Угоди про МЗВС, у разі виникнення перешкоди з перевезення вантажу або його видачі з причин, які не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, які понесені ним у звязку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Статтею 32 Угоди про МЗВС передбачається, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов»язані з перевезенням вантажу, які не передбачені тарифами, що діють і які викликані причинами, що не залежать від перевізника. Відшкодування додаткових витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 31 «Сплата провізних платежів та неустойок».

Зі статті 31 вищезазначеної Угоди вбачається, що обовязком відправника, який бере участь у перевезенні вантажу, є сплата провізних платежів, якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше.

Згідно з ч.2ст.218 Митного кодексу України, розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Із змісту накладної СМГС від 24.05.2016 за № 499764 та умов контракту від 25.01.2016 за № 01/16-НС (поставка на умовах DAF Інкотерм 2010) вбачається, що провізні платежі та витрати, повязані з митним оформленням товару, покладено на вантажовідправника ДП «Новгород Сіверське лісове господарство».

Таким чином, системний аналіз норм міжнародного та національного законодавства свідчить про обовязок вантажовідправника оплатити перевізнику роботи та операції, здійснені ним для забезпечення митного контрою та митного оформлення вантажу.

Посилання відповідача на ч.5 ст.338 Митного кодексу України, згідно якої проведення огляду (переогляд) товарів за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, вичерпний перелік яких визначається КабінетомМіністрівУкраїни, проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення, судом до уваги не приймається.

З аналізу положень Митного кодексу України, а саме ст. 338, що включена до глави 49 «Здійснення митного контролю», яка містить загальні принципи та норми проходження процедури митного контролю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, та ст. 218, що включена до глави 32 «Митні формальності на залізничному транспорті», яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 218 Митного кодексу України- як спеціальної норми.

Згідно пункту 5.15 розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601, плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, що застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобовязанні.

Вищий господарський суду України в постанові від 11.12.2014 в межах справи № 908/356/14, дійшов висновку, що обовязок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений положенням чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що позивачем правомірно нараховані платежі за розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші вчинені операції, які були необхідні для здійснення митного контролю вантажу, відправленого у вагоні № 60413572.

Статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці,встановлюється Правилами. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів(контейнерів),пов'язаної з митним оформленням.

У відповідності до ст. 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерством транспорту України від 25.02.1999 за № 113, зареєстрованого в МЮУ від 15.03.1999 за № 165/3458, плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх

випадках, крім тих, які залежать від залізниці, що узгоджується з приписами ст. 28, 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Статтею 16 Правил передбачено вичерпний перелік підстав, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, при цьому, проведення митного контролю до них не належать.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Правилами складання актів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334, пунктом 3, передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин,що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, в тому числі, у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Жодних інших вимог до таких документів Правилами складання актів та Правилами користування вагонами і контейнерами, якими затверджено форму актів загальної форми (додаток № 6), - не передбачено.

В той же час, порядок складання комерційних актів передбачений наказом від 21.09.2005 за № 306-ц Міністерства транспорту та звязку України (зі змінами від 15.02.2010 за № 133-ц), яким затверджено Порядок оформлення, розслідування та облік незбережених вантажів.

Пункт 2.1 вказаного Порядку передбачає, що комерційні акти складаються за обставин, зазначених у ст. 129 Статуту залізниць України, а саме: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (а); у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу (б);псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу (в);повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу (г).

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

В даній справі дії залізниці були повязані з митним контролем, який проводився Закарпатською митницею ДФС.

Зазначене спростовує доводи відповідача про необхідність засвідчення фактичних обставин, а саме затримки спірного вагону з вантажем, розвантажування/завантажування вантажу з/у вагони, перезважування вагону з вантажем та інших операцій, що проводились позивачем за вимогою Закарпатскьої митниці ДФС, шляхом складання комерційних актів, до яких законодавством встановлені інші вимоги щодо форми та змісту.

Крім того, судом залишено поза увагою посилання відповідача на приписи Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України, оскільки даний підзаконний акт врегульовує відносини між позивачем та третьою особою щодо проведення митного контролю відносно товару, що переміщується через митний кордон України. В той же час правові відносини, що склались між позивачем та відповідачем, повязані з надання послуг з перевезення вантажу залізничним транспортом в міжнародному сполучені, врегульовуються нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Цивільним та Господарським кодексами України, Статутом залізниць України, ЗУ «Про залізничний транспорт» та ін. спеціальними законними та підзаконними нормативними актами.

Як вбачається з матеріалів справи, за час затримки залізничного вагону № 60413572, повязаної з проведенням митного контролю, на станціях Львівської залізниці (Батево, ОСОБА_5, Кольчино) позивачем були складені акти загальної форми від 28.05.2016 за№ 10997, від 15.06.2016 за № 715, від 01.09.2016 за № 596, від 02.09.2016 за № 4644, від 03.09.2016 за № 209, від 06.09.2016 за № 215, від 21.10.2016 за № 5, від 22.10.2016 за № 6 та від 22.10.2016 за № 10 (а.с.14-22).

Судом встановлено, що за час затримки залізничного вагону № 60413572, повязаної із митним контролем за товаром, що переміщується через митний кордон України, позивач нарахував 219886,57 грн., до складу яких увійшли:

- 127287,20 грн. (без ПДВ) збір за користування залізничним вагоном, що розрахований, виходячи з даних внесених до актів загальної форми № 596, 4644, 10 у відповідності до пункту 1 (таблиці 1) розділу 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та повязані з ними послуги та Коефіциєнтів, що застосовуються до Збірника тарифів (із змінами станом на 24.04.2016);

- 488,00 грн. (без ПДВ) вартість повідомлення власнику вантажу (телеграми у кількості 4 од.), що розрахована, виходячи із даних внесених до актів загальної форми 596, 4644, 10 згідно пункту 10 розділу 3 (таблиці 3) Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та Коефіциєнтів, що застосовуються до Збірника тарифів;

- 43447,10 грн. (без ПДВ) збір по зберіганню вантажу, що розрахований виходячи із даних внесених до актів загальної форми №№ 596, 4644, 10, згідно пункту 2.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та Коефіциєнтів, що застосовуються до Збірника тарифів;

- 5388,40 грн. (без ПДВ) збір за маневрову роботу, що розрахований, виходячи із даних актів загальної форми№№ 596, 4644, 10 згідно пункту 1.8 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та Коефіциєнтів, що застосовуються до Збірника тарифів;

- 173,10 грн. (без ПДВ) збір за зважування, що розрахований, виходячи із даних акту загальної форми596 у відповідності до пункту 4.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та Коефіциєнтів, що застосовуються до Збірника тарифів;

- 152,40 грн. (без ПДВ) за участь представника залізниці при зважуванні, що розрахованої із даних акту загальної форми4644 у відповідності до пункту 4.2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та Коефіциєнтів, що застосовуються до Збірника тарифів;

- 1273,90 грн. (без ПДВ) збір за подання / збирання вагону з підїзної колії по акту загальної форми № 10 згідно розділу 3 (таблиць № 1, № 2)Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах залізниці України та Коефіциєнтів, що застосовуються до Збірника тарифів;

- 2172,04 грн. (без ПДВ) вартість навантажувально розвантажувальних робіт по актам загальної форми № 215та Калькуляції МЧ Львів 2015;

На вказані збори та платежі нараховано податок на додану вартість в сумі 36076,43 грн.

Згідно акту № 4644 провізна плата по станціям слідування ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_5 Мукачево, Мукачево Кольчино склала 3428,00 грн.

05 січня 2017 та повторно 21.03.2017 року позивач звертався до відповідача з претензіями за № 05/01-01 та № 21/03-01 про сплату нарахованих платежів за час затримки залізничного вагону № 60413572 (а.с. 130, 132).

На виставлену претензію відповідач надав відповідь від 05.01.2017 за № 24, згідно якої повідомив позивача, що станом на січень 2017 року ДП «Новгород Сіверське лісове господарство» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності Закарпатської митниці ДФС, а тому питання про оплату нарахованих платежів буде розглянуте після прийняття рішення в адміністративній справі (а.с.131).

З огляду на зазначене, заперечення відповідача відносно того, що строк з оплати, нарахованих платежів та зборів за час затримки вагону не настав, оскільки претензія про їх оплату позивачем не виставлялась, спростовується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 218676,16 грн.(з ПДВ) зборів та платежів за час затримки залізничного вагону з вантажем № 60413572, до складу яких увійшли: збір за користування вагоном в сумі 126918,93 грн. (без ПДВ), збір за маневрову роботу в сумі 5388,40 грн. (без ПДВ), збір за зберігання вантажу в сумі 43447,10 грн. (без ПДВ), збір за зважування в сумі 173,10 грн. (без ПДВ), збір за подання / збирання вагону з підїзної колії в сумі 1273,90 грн. (без ПДВ), вартість навантажувально розвантажувальних робіт засобами МЧ-Львів в сумі 2172,04 грн., сума ПДВ 35874,69 грн., а також провізна плата по станціях слідування (ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_5 Мукачево, Мукачево Кольчино) в сумі 3428,00 грн. (з ПДВ).

Вимоги позивача в частині стягнення зборів за користування вагонами судом перераховані, виходячи із часу затримки вагону з вантажем, зафіксованого в заявці митного посту «Залізничний» (відділ митного оформлення № 4 (Батево) Закарпатської ДФС від 29.05.2016 за № 31/16, що отримана позивачем о 09:40 вказаного дня.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача плати за повідомлення в сумі 488,00 грн. (без ПДВ) та участь представника залізниці при зважуванні в сумі 152,40 грн. (без ПДВ), то зазначені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Пунктом 10 Розділу 3 Тарифного керівництва №1, на підставі якого нараховано 488,00 грн. плати за повідомлення (4 од.),передбачено, що за виконання залізницями послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, справляються збори згідно з табл. 3.

На підставі п. 3 таблиці 3, який визначає ставку збору за надання телеграфом одержувачам інформації про вантажі, що прибули на їхню адресу на станції призначення, у розмірі 53,00 грн., позивачем нарахована відповідачу плата за чотири повідомлення, відправлених зі станцій ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Кольчино, із застосуванням коефіцієнту 2,302, у розмірі 488,00.

Виходячи зі змісту повідомлень, наявних в матеріалах справи (а.с.29-32), їх одержувачем була станція відправлення з метою інформування вантажовідправника про переміщення вантажу, а не повідомлення одержувачам інформації про вантажі, що прибули на їхню адресу на станції призначення, як передбачено п. 10 розділу 3 (таблиці 3) Тарифного керівництва № 1.

Таким чином, нарахована залізницею плата за направлення повідомлень у розмірі 488,00 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 4.2. Розділу 3 Тарифного керівництва №1 за участь на вимогу вантажовласника працівника залізниці (перевізника) у зважуванні й/або видачі вантажу нараховується збір у розмірі 66,2 грн. за перші півгодини і 14,7 грн. за кожні наступні півгодини. Неповні півгодини округлюються до повних.

Відповідно до цього пункту залізницею нараховано плату за участь представника при огляді на станції ОСОБА_5 у розмірі 152,40 грн.(66,2 х 2,302)(без ПДВ).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем (вантажовласником) надсилалась залізниці вимога про участь його представника при зважуванні. Разом з тим, представник відповідача в судових засіданнях стверджував, що листування з позивачем не проводив, всі вимоги і заперечення проти затримання спірного вантажу та проведення операцій повязаних з митним контролем, ним скеровувались до Закарпатської митниці ДФС.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення плати за участь представника залізниці при зважуванні у розмірі 152,40 грн. (без ПДВ) задоволенню не підлягають.

Аналогічної позиції дотримався Вищий господарський суд України в постанові від 31.05.2017 в межах справи № 927/1103/16.

В письмових поясненнях третьої особи було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності, враховуючи що акт загальної форми № 10997 складений поза 9 місячним строком позовної давності, встановленим ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне сполучення.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Разом з тим. абз. 4 пункту 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 за № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Враховуючи зазначене судом відхилено заяву третьої особи про пропуск позивачем строків позовної давності відносно заявлених вимог щодо акту № 10997, встановлених ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне сполучення.

Клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності щодо заявленого позову також заявлено відповідачем у відзиві на позов, з підстав наведених третьою особою. Так, відповідач ствердив, що по актам загальної форми № 10997 від 28.05.2016 та №715 від 15.06.2016 позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності, встановлений ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (а.с. 176).

Параграфом 1 та 2 ст. 48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлено, що позови до перевізника на підставі даної Угоди подаються на протязі 9 місяців. Зазначений строк розраховується з моменту виникнення права предявити позов, встановленого в параграфі 2 статті 47 «Вимоги до договору перевезення. Підсудність» даної Угоди. День початку перебігу строку давності не включається до строку.

В даній справі позов предявлений до вантажовідправника, при цьому акти загальної форми від 28.05.2016 за № 10997 та від 15.06.2016 за № 715, що складені поза межами 9-ти місячного строку, не є підставою заявленого позову, так як нарахування платежів та зборів за час затримки залізничного вагону № 60413572 з вантажем по ним не проводилось. Акт загальної форми № 10997 складений 28.05.2016 та фіксує лише факт затримки спірного залізничного вагону, акт загальної форми № 715 фіксує фактичну масу вантажу, встановлену після перезважування.

З огляду на зазначене, судом відхилено заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до заявленого позову.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 27, 32, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства «Новгород Сіверське лісове господарство» (16000, Чернігівська область, м. Новгород Сіверський, вул. Губернська, буд. 15-А, , р/р 8 в АТ «Ощадбанк» МФО 343143) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» (88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Тіхого, 8, , р/р 8886 в філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 312356) 218676,16 грн. нарахованих платежів за час затримки залізничного вагону та 3280,16 грн. судового збору.

3.В решті позові відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 21.06.2017.

Суддя І.Г. Мурашко