РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017№926/367/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛАРТ-ІНВЕСТ»

до 1. Державного підприємства «СЕТАМ»

2. Міністерства юстиції України

3. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

про визнання недійсними протоколу № 128174 від 11.11.2015 та електронних торгів

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Ганчук Г.В. за довіреністю від 25.04.2017;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: ОСОБА_5 за довіреністю від 08.11.2016;

від третьої особи: Оборський Я.В. за довіреністю № 420/16 від 07.07.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛАРТ-ІНВЕСТ» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Чернівецької області з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - відповідач-1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2) та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач-3) про:

- визнання недійсним Протоколу Державного підприємства «СЕТАМ» від 11.11.2015 № 128174 про проведення електронних торгів;

- визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 11.11.2015 з реалізації лоту № 106682 - нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оформлені протоколом проведення електронних торгів від 11.11.2015 № 128174.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказував на те, що він як власник нерухомого майна, яке стало предметом реалізації на прилюдних торгах та яке він надав в іпотеку банку з метою забезпечення власних зобов'язань за кредитним договором, є заінтересованою особою в оспорюванні укладеного на електронних торгах договору купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки, по-перше, його законне право полягає в продажу предмета іпотеки за дійсною ціною, яка відображена у чинному звіті про оцінку майна, у встановлені законом строки, та за безпосередньої участі та контролю з дотриманням порядку реалізації предмета іпотеки на електронних торгах, по-друге, його інтерес полягає у продажу предмета іпотеки за якомога вищою ціною з метою погашення заборгованості за судовим рішенням в сумі 19 014 396, 28 грн. та за наявності якнайбільшої кількості учасників електронних торгів, що гарантує продаж предмета іпотеки за найвищою ціною та у встановлені законом строки, і саме вказані законні права та інтереси забезпечується дотриманням відповідачами належного порядку організації і проведення електронних торгів.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 01.02.2017 порушено провадження у справі № 926/367/17, її розгляд призначено на 27.02.2017 року.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.02.2017, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 15.03.2017 року.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 15.03.2017 справу № 926/367/17 направлено за підсудністю до господарського суду міста Києва на підставі статей 16, 17 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.03.2017 справу № 926/367/17 прийнято до свого провадження, її розгляд призначено на 24.04.2017 року.

13.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» подано клопотання в порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України про його залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

20.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представниками відповідача-1 та відповідача-3 подано клопотання про припинення провадження у справі № 926/367/17 на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

21.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

24.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-3 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач-3 проти задоволення позову заперечує, а також подано заяву про застосування строків позовної давності.

24.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2017 на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 16.05.2017 року.

12.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-3 подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

15.05.2017 та 16.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи подано письмові пояснення щодо заявленого позову, а також клопотання про застосування строків позовної давності.

16.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача-1 подано заяву про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 16.05.2017 року судом відмовлено у задоволенні поданих відповідачами та третьою особою клопотань про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю правових підстав для припинення провадження у справі, передбачених статтею 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.05.2017, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 31.05.2017 року.

В судовому засіданні 31.05.2017 року представники відповідача-1 та відповідача-3 проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судовому засіданні 31.05.2017 року надав пояснення щодо заявлених позовних вимог.

Представники позивача та відповідача-2 в судове засідання 31.05.2017 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача та відповідача-2 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 31.05.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача-1, відповідача-3 та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 25.06.2013 у справі № 5004/1658/11, зміненим постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2013, стягнуто заборгованість Акціонерного товариства закритого виду "Виробничо-торгівельна кондитерська фірма "Буковинка" перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції за генеральною кредитною угодою № 010/08-11/1872 від 12.06.2007 (з наступними змінами) в сумі 19 014 396,28 грн., звернувши стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 16.07.2007, яке знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛАРТ-ІНВЕСТ", а саме: адміністративний корпус літ "А" - цегла, загальною площею 914.00 кв. м.; виробничий корпус літ "Б" - цегла, площею 9257.10 кв. м.; їдальня літ "В" - цегла, загальною площею 1394.50 кв. м.; майстерня літ "Г" - цегла, загальною площею 1737.00 кв. м.; склад літ "Д" - цегла, загальною площею 871.70 кв. м.; компресорна літ "Е" - цегла, загальною площею 64.00 кв. м.; насосна станція літ "Ж" - цегла, загальною площею 234.30 кв. м.; столярний цех літ "З" - цегла, ракушняк, загальною площею 197.20 кв. м.; котельня, цегла, літ "І", загальною площею 923.20 кв. м.; трансформаторна літ "К" - цегла, загальною площею 55.10 кв. м.; насосна станція літ "Л" - цегла, загальною площею 12.20 кв. м.; мазутна літ "М" - цегла, загальною площею 65.8 кв. м.; склад літ "П" - метал, загальною площею 930.00 кв. м.; склад літ "С "- залізо цегла, загальною площею 297.70 кв. м.; склад літ "Т" - цегла, загальною площею 461.20 кв. м.; прохідна літ "У" - цегла, загальною площею 12.40 кв. м.; магазин літ "Ф цегла, загальною площею 90.70 кв. м.; вагова літ "X" - цегла, загальною площею 84.80 кв. м.; гараж літ "Ц" цегла, загальною площею 174.30 кв. м.; адміністративно - побутова будівля літ "Ш" - цегла, заг. пл.. 2608.30 кв. м.; літ "Г" - навіс. Метал; літ "Б" - навіс, метал.; склад літ "Д" - метал, навіс.; літ "Д"- метал; склад літ "С" - ракушняк; градирня літ "О" - метал; літ "П" - навіс, металевий каркас; трансформаторна підстанція літ "Р" - цегла; навіс літ "Р" - металевий каркас; склад літ "Ю" - метал; склад літ "Ю" - цегла; навіс Літ "Я" - металевий каркас; огорожа І-ІІ металева сітка; бак І-метал; насоси II - метал; бомбосховище III - бетон; бак IV - метал; димова труба V - цегла; пожежна ємкість VI - метал; заправна колонка VII - метал; заливна естакада VIII - бетон; резервуар мазутний IX - метал; підпірна стіна X, XI, XII - бетон та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Закону України «Про виконавче провадження».

Початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації встановлена в розмірі 18 090 200,00 грн.

21.01.2014 року господарським судом Волинської області в порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України видано наказ про примусове виконання вищевказаного судового рішення.

14.04.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42934008 з примусового виконання наказу № 5004/1658/11-2 виданого 27.01.2014 року Господарським судом Волинської області. Надано боржнику строк на добровільне виконання рішення суду в семиденний термін.

04.11.2014 року старшим держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області на виконання доручення №592/2.-9 від 29.09.2014 року відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, складено Акт опису й арешту майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з виконання наказу №5004/1658/11-2 виданого 27.01.2014 року Господарським судом Волинської області.

Листом № 20127/01-06 від 17.08.2015 року Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України повідомило відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ТОВ "Поларт - Інвест", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", "Виробничо-торгівельна кондитерська фірма "Буковинка" відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: реєстраційний номер лота 93342, відомості про предмет іпотеки - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, день та час проведення електронних торгів - 07.09.2015 р. о 09.00; початкова ціна продажу майна - 18 090 200,00 грн.

Протоколом № 113572 проведення електронних торгів встановлено, що торги 07.09.2015 року не відбулись у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Актом уцінки майна від 18.09.2015, складеним старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, при примусовому виконанні наказу № 5004/1658/11-2 виданого 27.01.2014 року господарським судом Волинської області, зменшено ціну майна на 25%, встановлено ціну на других електронних торгах у розмірі 13 567 650,00 грн., реєстраційний номер лота 93342.

11.11.2015 року відбулись електронні торги з реалізації лоту № 106682, нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за стартовою ціною продажу - 13 567 650,00 грн., переможцем яких визнано учасника 4 - ОСОБА_1, що підтверджується протоколом № 128174 про проведення електронних торгів.

Позивач стверджує, що проведені електронні торги є незаконними, оскільки відповідачем всупереч вимог "Тимчасового порядку реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів", ч. 1 ст. 11, 13, 58 Закону України "Про виконавче провадження", порушено процедуру проведення реалізації нерухомого майна, реалізовано таке майно за заниженою вартістю, у зв'язку з тим що державним виконавцем відповідна оцінка не проводилась. Крім того, позивач зазначає, що його не було повідомлено про проведені електронні торги, призначені на 11.11.2015 року саме Державним підприємством "СЕТАМ".

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 № 18-рп/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (частина 2 статті 20 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, не визнаного або оспорюваного права та інтересу.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В даному випадку, позивачем заявлені вимоги про:

- визнання недійсним Протоколу Державного підприємства «СЕТАМ» від 11.11.2015 № 128174 про проведення електронних торгів;

- визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 11.11.2015 з реалізації лоту № 106682 - нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оформлені протоколом проведення електронних торгів від 11.11.2015 № 128174.

Під час розгляду означених позовних вимог судам необхідно встановлювати такі факти: чи мало місце порушення чинного законодавства при проведенні торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів.

Предметом доказування у таких спорах є: порушення норм закону при проведенні торгів; чи є ці порушення істотними та чи вплинули вони на результат торгів; порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює торги.

Торги визнаються недійсними лише в тих випадках, коли під час їх підготовки і проведення були допущені порушення, що могли вплинути на результати торгів та визначення його переможця.

Отже, підставою для визнання торгів недійсним є одночасна наявність двох фактів: порушення норм закону при проведенні торгів і порушення прав та законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Надаючи правову оцінку вказаним позивачем підставам для визнання торгів недійсними, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Зі змісту Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій вбачається, що вказані нормативно-правові акти не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах (в тому числі електронних торгів), і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону України "Про виконавче провадження" та пункти 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій).

Так, відповідно до положень вказаних правових норм державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації з якими укладено відповідний договір державною виконавчою службою (пункт 5.11 Інструкції про проведення виконавчих дій).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 № 332-р "Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів" Міністерству юстиції України наказано провести з 01 травня 2014 року у м. Києві, Вінницькій, Дніпропетровській та Львівській областях та з 01 липня 2014 року у Запорізькій, Івано-Франківській, Київській, Одеській, Харківській та Чернігівській областях, з 06 серпня 2014 року у Волинській, Житомирській, Закарпатській, Кіровоградській, Миколаївській, Полтавській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Херсонській, Хмельницькій, Черкаській та Чернівецькій областях експеримент із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (п. 1 Наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5).

Пунктом 2 Наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5 затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (надалі - Тимчасовий порядок).

Уповноважено державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. (п. 4 Тимчасового порядку)

Згідно з розділом першим загальних положень Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 арештоване майно (далі - майно) - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження"), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації; веб-сайт електронних торгів (далі - Веб-сайт) - електронний ресурс, що є складовою частиною системи електронних торгів (далі - Система), на якому розміщуються організаційно-методичні матеріали, інформаційні повідомлення про електронні торги та результати їх проведення, здійснюються реєстрація учасників, подача заяв на участь в електронних торгах, забезпечується доступ спостерігачів електронних торгів та проводяться електронні торги; електронні торги - прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі. Організатор - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком; прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Реалізація майна здійснюється шляхом проведення Організатором електронних торгів. Передачею майна на реалізацію вважається момент внесення інформації про лот у Систему. Вартість майна, переданого на реалізацію, є дійсною на період реалізації майна. (пункт 1 розділу 5 Тимчасового порядку).

Цим Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (ст. 650 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, процедура реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до переможця прилюдних торгів. Складання за наслідками проведення прилюдних торгів відповідного акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах.

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватися недійсним відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі № 6-116цс12).

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, дійсність правочину - це визнання за ним властивостей юридичного факту, що породжує правовий наслідок, до якого прагнули суб'єкти правочину при його вчиненні. Таке можливе лише у випадку, коли правочин відповідає сукупності вимог, визначених законом, які йменуються умовами дійсності правочинів.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Згідно з п. 2.5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013 необхідно з урахуванням приписів ст. 215 Цивільного кодексу України та ст. 207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Як встановлено судом, рішенням господарського суду Волинської області від 25.06.2013 у справі № 5004/1658/11, зміненим постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2013, позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство закритого виду "Виробничо-торгівельна кондитерська фірма "Буковинка", про звернення стягнення на майно - предмет іпотеки в сумі 19 014 396,28 грн. задоволено повністю. Стягнуто заборгованість Акціонерного товариства закритого виду "Виробничо-торгівельна кондитерська фірма "Буковинка" перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції за генеральною кредитною угодою № 010/08-11/1872 від 12.06.2007 (з наступними змінами) в сумі 19 014 396,28 грн., звернувши стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 16.07.2007, яке знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест", а саме: адміністративний корпус літ "А" - цегла, загальною площею 914.00 кв. м.; виробничий корпус літ "Б" - цегла, площею 9257.10 кв. м.; їдальня літ "В" - цегла, загальною площею 1394.50 кв. м.; майстерня літ "Г" - цегла, загальною площею 1737.00 кв. м.; склад літ "Д" - цегла, загальною площею 871.70 кв. м.; компресорна літ "Е" - цегла, загальною площею 64.00 кв. м.; насосна станція літ "Ж" - цегла, загальною площею 234.30 кв. м.; столярний цех літ "З" - цегла, ракушняк, загальною площею 197.20 кв. м.; котельня, цегла, літ "І", загальною площею 923.20 кв. м.; трансформаторна літ "К" - цегла, загальною площею 55.10 кв. м.; насосна станція літ "Л" - цегла, загальною площею 12.20 кв. м.; мазутна літ "М" - цегла, загальною площею 65.8 кв. м.; склад літ "П" - метал, загальною площею 930.00 кв. м.; склад літ "С "- залізо цегла, загальною площею 297.70 кв. м.; склад літ "Т" - цегла, загальною площею 461.20 кв. м.; прохідна літ "У" - цегла, загальною площею 12.40 кв. м.; магазин літ "Ф цегла, загальною площею 90.70 кв. м.; вагова літ "X" - цегла, загальною площею 84.80 кв. м.; гараж літ "Ц" цегла, загальною площею 174.30 кв. м.; адміністративно - побутова будівля літ "Ш" - цегла, заг. пл.. 2608.30 кв. м.; літ "Г" - навіс. Метал; літ "Б" - навіс, метал.; склад літ "Д" - метал, навіс.; літ "Д"- метал; склад літ "С" - ракушняк; градирня літ "О" - метал; літ "П" - навіс, металевий каркас, трансформаторна підстанція літ "Р" - цегла; навіс літ "Р" - металевий каркас; склад літ "Ю" - метал; склад літ "Ю" - цегла; навіс Літ "Я" - металевий каркас; огорожа І-ІІ металева сітка; бак І-метал; насоси II - метал; бомбосховище III - бетон; бак IV - метал; димова труба V - цегла; пожежна ємкість VI - метал; заправна колонка VII - метал; заливна естакада VIII - бетон; резервуар мазутний IX - метал; підпірна стіна X, XI, XII - бетон та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Закону України "Про виконавче провадження".

Початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації становить 18 090 200,00 грн.

З огляду на дату оцінки майна - 29.04.2013, дату набрання чинності судовим рішенням - 25.06.2013 та дату проведення електронних торгів за лотом 106682 (уцінено лот 93342) з реалізації нерухомого майна (будівель та споруд), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - 11.11.2015, позивач вважає, що з моменту оцінки майна до проведення прилюдних торгів минуло більше 2 років, у зв'язку з чим звіт про оцінку майна від 29.04.2013 втратив свою чинність на час продажу предмета іпотеки.

При цьому, позивач зазначає, що враховуючи цінові зміни, які відбулись на ринку нерухомості протягом 2013-2015 років у зв'язку із зниженням вартості гривні та залежності ціни об'єктів нерухомості від курсу валют, стартова ціна предмета іпотеки значно відрізнялась від реальних цін на аналогічні об'єкти нерухомості, а саме, була необґрунтовано низькою.

Також позивач вказує на те, що проведення уцінки спірного майна державним виконавцем станом на 18.09.2015 року у зв'язку з тим, що торги не відбулись, не може вважатися новою оцінкою в розумінні статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, суд з вищезазначеними твердженнями позивача погодитись не може, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Відповідно до частини 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Як на тому наголосив Верховний Суд України у постанові від 09.04.2014 у справі № 6-13цс14, з урахуванням положень ч. 8 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання здійснюється за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має пріоритет перед іншими особами.

У разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України "Про іпотеку" до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України "Про виконавче провадження" та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19.11.2014 року справі № 6-174цс14).

Таким чином, оскільки рішенням господарського суду Волинської області від 25.06.2013 року у справі № 5004/1658/11, зміненим постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2013, звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 16.07.2007, яке знаходиться у власності ТОВ "Поларт-Інвест", та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, спірне майно повинно реалізовуватись як предмет іпотеки з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (ст. 39 Закону України "Про іпотеку").

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про іпотеку" прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону (стаття 41 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ "Підготовка до проведення електронних торгів" Тимчасового порядку підготовка, організація та проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про іпотеку".

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону "Про іпотеку", суд вважає, що у розумінні норми статті 39 Закону "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-61цс15 від 27.05.2015).

Відповідно до п. 4.3.6. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, розроблена відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Інструкція), якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, державний виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного на час проведення оспорюваних торгів законодавства України, суд вважає, що необхідність визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", виникає у разі відсутності в рішенні суду, яким звернуто стягнуто на предмет іпотеки, початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, або у разі недосягнення згоди між іпотекодавцем й іпотекодержателем.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги доводи позивача в частині того, що обов'язковою умовою проведення прилюдних торгів є отримання державним виконавцем нових звітів про оцінку майна, так як оцінка майна, покладена в основу рішення господарського суду Волинської області від 25.06.2013 року, на підставі якого був виданий наказ від 27.01.2014 року, на час проведення як перших 07.09.2015, так і других 11.11.2015 року торгів є недійсною, так як вимоги статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" не поширюються на відповідні правовідносини.

Одночасно, суд зазначає, що порушення вимог ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" при проведенні прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними, оскільки зазначеним Законом встановлено загальні правові засади організації і діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їх права та обов'язки, у тому числі права стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження, натомість дії державного виконавця, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання цих торгів недійсними.

Отже, в разі порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим законом, щодо визначення вартості чи оцінки майна до призначення електронних торгів, такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у справі № 3-112гс14 від 23.09.2014).

Листом №20127/01-06 від 17.08.2015 року Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України повідомило відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ТОВ "Поларт - Інвест", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", "Виробничо - торгівельна кондитерська фірма "Буковинка" відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: реєстраційний номер лота 93342, відомості про предмет іпотеки - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, день та час проведення електронних торгів - 07.09.2015 року о 09.00; початкова ціна продажу майна - 18 090 200,00 грн.

Протоколом №113572 проведення електронних торгів встановлено, що торги 07.09.2015 року не відбулись у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Відповідно до п. 4.5.10. Інструкції у разі якщо майно не було продано у зв'язку з відсутністю попиту, воно підлягає уцінці державним виконавцем відповідно до чинного законодавства, яка проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення строку реалізації майна на комісійних умовах. Про проведення уцінки майна державним виконавцем складається акт, у якому зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, вартість майна, за якою воно передавалося на реалізацію, вартість майна після уцінки. Про проведення уцінки майна та її результати державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після її проведення повідомляє спеціалізовану організацію, що здійснює реалізацію майна.

Актом уцінки майна від 18.09.2015, складеним старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, при примусовому виконанні наказу № 5004/1658/11-2 виданого 27.01.2014 господарським судом Волинської області, зменшено ціну майна на 25%, встановлено ціну на других електронних торгах у розмірі 13 567 650,00 грн., реєстраційний номер лота 93342, який був направлений на адреси Державної виконавчої служби України, ТОВ "Поларт - Інвест", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" листом № 20-2.-462/13 від 21.09.2015 року.

Листом № 26560/01-06 від 26.10.2015 Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України повідомило відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ТОВ "Поларт - Інвест", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", "Виробничо - торгівельна кондитерська фірма "Буковинка" відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: реєстраційний номер лота 106682, відомості про предмет іпотеки - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, день та час проведення електронних торгів - 11.11.2015 р. о 09.00; початкова ціна продажу майна - 13 567 650 грн. 00 коп.

11.11.2015 року відбулись електронні торги з реалізації лоту № 106682, нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за стартовою ціною продажу - 13 567 650,00 грн., переможцем яких визнано учасника 4 - ОСОБА_1, що підтверджується протоколом № 128174 про проведення електронних торгів.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України складено Акт № 42934008/17 про реалізацію предмета іпотеки від 23.11.2015, звернувши стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 16.07.2007, яке знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛАРТ-ІНВЕСТ», а саме: адміністративний корпус літ "А" - цегла, загальною площею 914.00 кв. м.; виробничий корпус літ "Б" - цегла, площею 9257.10 кв. м.; їдальня літ "В" - цегла, загальною площею 1394.50 кв. м.; майстерня літ "Г" - цегла, загальною площею 1737.00 кв. м.; склад літ "Д" - цегла, загальною площею 871.70 кв. м.; компресорна літ "Е" - цегла, загальною площею 64.00 кв. м.; насосна станція літ "Ж" - цегла, загальною площею 234.30 кв. м.; столярний цех літ "З" - цегла, ракушняк, загальною площею 197.20 кв. м.; котельня, цегла, літ "І", загальною площею 923.20 кв. м.; трансформаторна літ "К" - цегла, загальною площею 55.10 кв. м.; насосна станція літ "Л" - цегла, загальною площею 12.20 кв. м.; мазутна літ "М" - цегла, загальною площею 65.8 кв. м.; склад літ "П" - метал, загальною площею 930.00 кв. м.; склад літ "С "- залізо цегла, загальною площею 297.70 кв. м.; склад літ "Т" - цегла, загальною площею 461.20 кв. м.; прохідна літ "У" - цегла, загальною площею 12.40 кв. м.; магазин літ "Ф цегла, загальною площею 90.70 кв. м.; вагова літ "X" - цегла, загальною площею 84.80 кв. м.; гараж літ "Ц" цегла, загальною площею 174.30 кв. м.; адміністративно - побутова будівля літ "Ш" - цегла, заг. пл.. 2608.30 кв. м.; Літ "Г" - навіс. Метал; Літ "Б" - навіс, метал.; склад літ "Д" - метал, навіс.; Літ "Д"- метал; склад літ "С" - ракушняк; градирня літ "О" - метал; літ "П" - навіс, металевий каркас; трансформаторна підстанція літ "Р" - цегла; навіс літ "Р" - металевий каркас; склад літ "Ю" - метал; склад літ "Ю" - цегла; навіс Літ "Я" - металевий каркас; огорожа І-ІІ металева сітка; бак І-метал; насоси II - метал; бомбосховище III - бетон; бак IV - метал; димова труба V - цегла; пожежна ємкість VI - метал; заправна колонка VII - метал; заливна естакада VIII - бетон; резервуар мазутний IX - метал; підпірна стіна X, XI, XII - бетон та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначені вище обставини встановлені в рішенні господарського суду міста Києва від 12.10.2016 у справі № 910/29237/15, яке і преюдиційним в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо тверджень позивача про не дотримання його права щодо повідомлення про проведення електронних торгів Державним підприємством "СЕТАМ", суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.11. Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі № 6-1884цс15).

26.10.2015 року за вих. № 26560/01-06 ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України повідомило боржника про проведення електронних торгів 11.11.2015 року.

Зазначені обставини встановлені в рішенні господарського суду міста Києва від 12.10.2016 у справі № 910/29237/15, яке і преюдиційним в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача, оскільки факт неповідомлення боржника саме ДП «СЕТАМ» не є підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Також, однією з підстав для визнання оспорюваних торгів недійсними позивач вказує на те, що організатором електронних торгів було порушено місячний строк проведення торгів з реалізації предмета іпотеки більше як на місяць, що є істотним порушенням п. 6 Розділу VІІІ Тимчасового порядку про електронні торги та ст. 49 Закону України «Про іпотеку», зокрема, перші торги відбулися 07.09.2015, а другі - 11.11.2015 року, тобто через 2 місяці і 4 дні.

Водночас, позивач зазначає, що вбачається порушення його законних прав та інтересів як іпотекодавця, що полягають у найшвидшому погашенні боргу перед кредитором - іпотекодержателем шляхом реалізації предмета іпотеки у передбачені законом строки, а також реалізації предмета іпотеки за найбільшого попиту та за актуальною та найвищою ціною, що можливо здійснити виключно у встановлені законодавством строки проведення електронних торгів, в тому числі других (третіх).

Дані твердження позивача суд вважає безпідставними і до уваги не приймає, оскільки, як зазначалось вище, головна умова, яка повинна бути встановлена судами під час розгляду спору про визнання недійсним прилюдних торгів, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів.

Стосовно доводів позивача в частині того, що оспорювані торги були проведені без врахування порядку уцінки майна, визначеного Законом України «Про іпотеку» з безпідставним занадто великим розміром уцінки майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 %.

Судом встановлено, що перші електронні торги з реалізації предмету іпотеки призначено на 07.09.2015 зі стартовою вартістю майна - 18 090 200,00 грн., проте не відбулися через відсутність купівельного попиту.

18.09.2015 державним виконавцем складено акт уцінки майна на 25%, що відповідає положенню ч. 5 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" щодо уцінки не більш ніж на 30%.

При цьому, за висновком суду, що складення державним виконавцем акта уцінки майна 18.09.2015, а не 17.09.2015 не впливає на результат електронних торгів, і не може бути підставою для визнання недійсним прилюдних торгів.

Позивач стверджує, що уцінка майна одразу на 25% була безпідставною та необґрунтованою, адже оцінка, від якої здійснювалась уцінка, була зроблена ще в 2013 році, і це повинно було враховуватись при здійсненні уцінки майна. У зв'язку з цим позивач вважає, що уцінка мала здійснюватися в розмірі, значно меншому, ніж 25%, оскільки через зростання цін на нерухоме майно в гривнях в 2014-2015 роках первісна ціна продажу майна на перших торгах вже й так була суттєво меншою, ніж його ринкова ціна на той момент.

Проте, як зазначалось вище, початкова ціна предмет іпотеки встановлена рішенням господарського суду Волинської області від 25.06.2013 у справі № 5004/1658/11, зміненим постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2013, а проведена державним виконавцем уцінка відповідає приписам ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що електронні торги, проведені 11.11.2015 року з примусового виконання рішення господарського суду Волинської області від 25.06.2013 у справі № 5004/1658/11 та постанови Вищого господарського суду України від 18.12.2013, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1, відбулись з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується поданих відповідачем-1, відповідачем-3 та третьою особою заяв про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, позовна давність не може бути застосована до даних правовідносин.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено необґрунтованість позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні позову з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.2017.

Суддя М.Є. Літвінова