номер провадження справи 28/41/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 Справа № 908/861/17

за позовом селянського (фермерського) господарства «Юлія» (70623, Запорізька область, Пологівський район, село Балочки, вул. Леніна, буд. 46)

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50)

про визнання недійсним листа-повідомлення ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 11.10.2016р. № 27-8-0.4-7556/2-16

Суддя Федорова О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 03.02.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 32 від 17.05.2017 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 21.04.2017 року звернувся позивач - селянське (фермерське) господарство «Юлія» з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання недійсним листа-повідомлення ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 27-8-0.4-7556/2-16 від 11.10.2016 р.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 908/861/17 призначено до розгляду судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 24.04.2017 року порушено провадження у справі № 908/861/17, присвоєно справі номер провадження 28/41/17, судове засідання призначено на 17.05.2017 року. В порядку ст. 65 ГПК України, суд зобовязав сторін надати документи для всебічного та повного зясування фактичних обставин справи. Ухвалою суду від 17.05.2017р. розгляд справи відкладався на 06.06.2017р. З метою надання сторонами додаткових доказів в обґрунтування позовних вимог та заперечень в судових засіданнях оголошувались перерви, спочатку до 14.06.2017р., потім до 19.06.2017р. Позивача зобовязано надати суду довідку Державної податкової інспекції про відсутність заборгованості з плати податку на землю; відповідача зобовязано надати копію наказу про призначення в.о. начальника ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами та закінчений 19.06.2017 р. Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що зазначені у позові. Заявив клопотання у відповідності до ч. 2 ст. 83 ГПК України про вихід за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача. Витребуваних судом доказів своєчасної сплати орендних платежі не надав. Позовні вимоги мотивовані наступним: позивач є орендарем (користувачем землі сільськогосподарського призначення) земельної ділянки кадастровий номер :20:014:0030, загальною площею 5.6481га сіножатей докорінного поліпшення, яка розташована на території Чубарівської сільської ради Пологівського району на підставі договору оренди від 26.10.2007р. Враховуючи умови договору оренди землі та положення Закону України «Про оренду землі», позивач звернувся до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом-повідомленням від 21.09.2016р. № 69 про продовження терміну дії договору оренди землі на новий строк. До листа додані документи, серед яких проект додаткової угоди. Відповідач у відповіді листі-повідомленні від 11.10.2016р. № 27-8-0.4-7556/2-16 повідомив позивача про відсутність правових підстав для поновлення (продовження) договору оренди землі від 26.10.2007р. та укладання додаткової угоди до нього. Позивач вважає, що в своєму листі відповідач прийняв рішення про позбавлення С(Ф)Г «Юлія» переважного права на поновлення договору оренди. Підставою для визнання зазначеного листа-повідомлення недійсним зазначав перевищення повноважень в.о. начальником ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області щодо прийняття рішення про відмову в продовженні строку дії договору; безпідставне посилання на відсутність правових підстав для пролонгації договору внаслідок внесення орендарем пропозиції щодо збільшення строку дії договору. Також у додаткових поясненнях зазначав, що субєкт владних повноважень жодним чином не довів своє право приймати рішення про наявність або відсутність у орендаря переваженого права, оскільки таке право передбачено Законом України. До того ж відповідачем грубо порушений та проігнорований порядок дій, передбачений ЗУ «Про оренду землі» після отримання листа-пропозиції про продовження договору оренди. Відповідачем не доведено наявність підстав для відмови у продовжені договору оренди у вигляді порушення орендарем умов договору. Приймаючи до уваги зазначене просив суд визнати лист-повідомлення недійсним.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає лист-повідомлення від 11.10.2016р. № 27-8-0.4-7556/2-16 про відсутність правових підстав для поновлення (продовження) договору оренди землі від 26.10.2007р. та укладання додаткової угоди до нього обґрунтованим, правомірним, підстав для визнання його недійсним не має. Надав клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів та клопотання про припинення провадження в даній справі, оскільки спір підлягає вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача проти клопотання про припинення провадження у справі заперечив, вважає справу підсудною господарському суду.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2007 року між Пологівською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством «Юлія» укладено договір оренди землі, зареєстрований у Пологівському райвідділі Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 31 березня 2007 року за №79 (надалі договір).

Відповідно до п. 1 договору орендодавець на підставі розпорядження голови Пологівської райдержадміністрації від 11.08.2006р. № 528 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (землі запасу), які знаходяться на території Чубарівської сільської ради Пологівської району Запорізької області.

Пунктом 2 договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,6481 га сіножатей докорінного поліпшення.

Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено до 01.11.2016р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 20 договору встановлено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-ти денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Про факт виконання сторонами зазначеного пункту договору свідчить підписаний обома учасниками правочину ОСОБА_1 про передачу та прийом земельної ділянки.

Внаслідок зміни орендодавця сторонами підписана додаткова угода від 19.08.2014р. до договору оренди землі. Строк дії договору змінений не був.

21.09.2016р. орендар (позивач у справі), приймаючи до уваги умови договору та положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» спрямував на адресу орендодавця лист № 69 з проханням продовжити термін дії договору оренди землі від 26.10.2007р. на новий строк. До листа додані: копія договору оренди землі, копія витягу про державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди землі, копія Статуту С(Ф)Г «Юлія», копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особиё довідка про відсутність заборгованості по орендній платі за землю, проект додаткової угоди до договору оренди землі (3 екземпляри).

Відповідач у листі-повідомленні від 11.10.2016р. № 27-8-0.4-7556/2-16 вказав про відсутність правових підстав для поновлення (продовження) договору оренди землі від 26.10.2007р. та укладання додаткової угоди до нього, оскільки заявник (орендар) просить продовжити строк дії договору на більш тривалий термін ніж було узгоджено сторонами; заявником не надано доказів належного виконання умов договору, які перелічені в ст. 96 Земельного кодексу України. Крім того, зазначив, що відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Не погодившись із зазначеною відповіддю, позивач звернувся до господарського суду з позовом.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним листа-повідомлення не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Законом України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").

В силу вимог частини четвертої статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Відповідно до положень пункту 9-1 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначено Законом України «Про центральні органи виконавчої влади». Частиною 7 статті 5 цього Закону встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074 (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 4 цього Порядку орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Пунктом 6 Порядку визначено, що права та обов'язки органів виконавчої влади переходять до утвореного органу виконавчої влади у разі перетворення органу виконавчої влади.

Згідно пункту 7 Порядку майнові права та обов'язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Згідно з пунктом 12 Порядку орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

25.09.2014р. проведено державну реєстрацію юридичної особи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі Держгеокадастр) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р., серед основних завдань якого зазначено, зокрема, реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно підпункту 31 пункту 4 цього Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Наказом голови Держгеокадастру № 18 від 03.03.2015 року, виданим на підставі підпункту 20 пункту 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затверджене Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (надалі - Положення).

05.06.2015 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Запорізькій області (код за ).

Підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (державна реєстрація від 05.06.2015р.), передбачено, що відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, на території Запорізької області.

З аналізу наведеного слідує, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є уповноваженим державою органом, що виконує функції з розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Запорізької області

Приймаючи до уваги вищенаведене, у звязку з набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за договором оренди землі від 26.10.2007р. слід вважати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідно до п. 4 пп. 13 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Підстави і порядок поновлення договору оренди землі врегульовані нормою ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Так, відповідно до ч. ч. 1 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа - повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Водночас, частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачена інша підстава поновлення договору оренди землі, а саме: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

При цьому, за приписами частин 8, 9 статті 33 цього Закону додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Як зазначає позивач, приймаючи до уваги наведені норми права та умови п. 8 договору оренди землі, він направив на адресу орендодавця лист від 21.09.2016р. № 69 з проханням продовжити термін дії договору. До листа додані документи та проект додаткової угоди у трьох екземплярах в наступній редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди земельної ділянки від 26 жовтня 2007

року, зареєстрованого у Пологівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП ЦДЗК 31.03.2008 року за № 79 (додаткова угода від 13.08.2015р. № 9371607)

м.Запоріжжя « » « » року

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (м.Запоріжжя, вул.Українська,50) в особі виконуючого обовязки начальника ОСОБА_4, що діє па підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру від 03.03.2015 року №18, іменований в подальшому «Орендодавець» з одного боку та Селянське(фермерське) господарство «Юлія» (код ЄДРПІОУ 30870490, юридична адреса: Запорізька область, Пологівський район, с.Балочки, вул.Леніна. 46 в особі голови господарства ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту в подальшому «Орендар», з другого боку, за взаємною згодою сторін уклали додаткову угоду про таке:

1.Внести зміни до Договору оренди землі від 26.10.2007 року зареєстрованого 31.03.2008 року за № 79 (додаткова угода від 13.08.2015р. №9371607)(далі Договір)

1.1 Пункт 8 Договору викласти у такій редакції :

Договір укладено на 10 (десять) років до 01.11.2026року (першого листопада дві тисячі двадцять шостого року). Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію.

1.2.Пункт 9 Договору викласти в такій редакції:

Річна орендна плата становить 8%(вісім відсотків) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вноситься Орендарем у грошовій формі.

2.Інші умови договору, до яких не внесено зміни зберігають чинність.

Ця додаткова угода є невідємною частиною Договору оренди землі, складена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається в Орендодавця, третій знаходиться у реєстраційній справі у відповідному державному органі, який здійснив державну реєстрацію.».

У відповіді на вказаний лист (лист-повідомлення від 11.10.2016р. № 27-8-0.4-7556/2-16), ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області повідомив орендаря про відсутність правових підстав для продовження дії договору оренди землі внаслідок наступного: по-перше, орендар в проекті додаткової угоди змінює строк дії договору, що є зміною істотних умов договору, по-друге, орендарем не додано до вказаного листа доказів належного виконання умов договору, які передбачені ст. 96 Земельного кодексу України.

Аналіз ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» свідчить, що орендодавець після отримання від орендаря листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, за необхідністю узгоджує з орендарем істотні умови і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі. Внаслідок незгоди з обґрунтованих підстав, орендодавець направляє лист-повідомлення про прийняте рішення.

Пунктом 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області встановлено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. ОСОБА_1 управління можуть бути скасовані Головою Держгеокадастру повністю чи в окремій частині, у тому числі за дорученням Міністра аграрної політики та продовольства України, а також Міністром аграрної політики та продовольства України у разі відмови Голови Держгеокадастру скасувати такий акт.

Відповідно до п. 10 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області накази ОСОБА_1 управління підписує начальник ОСОБА_1 управління.

У ОСОБА_1 управлінні для погодження вирішення питань, що належать до його компетенції, обговорення найважливіших напрямків діяльності може утворюватися колегія. Рішення колегії можуть бути реалізовані шляхом прийняття відповідного наказу ОСОБА_1 управління (п. 11 Положення про ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області).

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач при виконанні повноважень розпорядника земель державної власності сільськогосподарського призначення приймає рішення у формі наказу. Саме про прийняття цього наказу з посиланням на номер та дату орендодавець повинен був повідомити орендаря. Отже, листи-повідомлення носять інформаційний характер, зміст яких містить інформацію про прийняте уповноваженим органом рішення (наказу).

Із аналізу положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» суд приходить до висновку. що лист-повідомлення не є тим нормативно-правовим актом індивідуальної дії, який в силу вимог чинного законодавства встановлює права та обовязки сторін, а тому не може піддаватися оцінювати судом на предмет його недійсності.

До того ж, суд наголошує, що акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі (Згідно з ч.1 п.2 Розяснення Президії Вищого Арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» №02-5/35 від 26.01.2000р.).

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно пояснень представника ГУ Держгеокадастру в оскаржуваному листі-повідомленні орендодавець висловив свою думку відносно запропонованої позивачем редакції додаткової угоди в частині збільшення строку дії договору та наголосив про недоведеність орендарем належного виконання умов договору, які визначені в ст. 96 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідь відповідача (лист-повідомлення від 11.10.2016р. № 27-8-0.4-7556/2-16) взагалі не може розглядатися як рішення органу про відмову орендарю в укладенні додаткової угоди про продовження терміну його дії, оскільки не має статусу обов'язкового до виконання акту ненормативного характеру в розумінні ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», ст. 12 ЦК України, ст. 55 Конституції України, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним листа-повідомлення ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області від 11.10.2016р. № 27-8-0.4-7556/2-16 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частинами 1 і 2 статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не надав доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, незаснованими на законі, недоведеними, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи та заперечення сторін спростовуються вищевикладеними обставинами та нормами права.

Клопотання відповідача про припинення провадження у даній справі в звязку з непідсудністю даного спору господарському суду відхилено, оскільки положення ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» містять вказівку на можливість оскарження рішення органу про відмову у поновленні договору оренди в судовому порядку. До того ж між сторонами існує спір про право користування земельною ділянкою, яке витікає із договірних відносин сторін.

Суд наголошує, що додаткова угода до договору оренди, дотримання позивачем вимог ст. 96 Земельного кодексу України та правомірність (неправомірність) висновків відповідача з цього приводу, питання чи є договір продовженим (поновленим) - є предметом розгляду та доведення у справі № 908/436/17, тому дослідженню в межах даної справи судом не піддавалися.

Клопотання позивача про застосування ч. 2 ст. 83 ГПК України судом відхилено, внаслідок необґрунтованості та недоведеності.

Суд приходить до висновку, що належний захист прав позивача у встановлений законом спосіб та у передбаченому законом порядку повинен здійснюватися в межах справи № 908/436/17.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 21 червня 2017 р.

Суддя О.В. Федорова