ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2017р. Справа №905/281/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТК С.В.С.-2006, м.Донецьк

до відповідача Державного підприємства Селидіввугілля, м.Селидове

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю Шахта Росія, м.Новогродовка

про стягнення заборгованості в сумі 105142,51 грн.

Головуючий суддя Левшина Г.В.

Суддя Ніколаєва Л.В.

Суддя Чорненька І.К.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1-по дов.

від відповідача: не зявився

від третьої особи: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТК С.В.С.-2006, м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства Селидіввугілля, м.Селидове, про стягнення заборгованості в сумі 105142,52 грн., у тому числі основний борг в сумі 74558,62 грн., пеня в сумі 26110,39 грн., три проценти річних в сумі 4473,50 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого за договором №692-12МТС від 07.08.2012р. товару.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 14.02.2017р. №09/300 позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність первинних документів, що підтверджують постачання продукції за договором №692-12МТС від 07.08.2012р., відсутність в нього будь-якої заборгованості перед позивачем за цим договором.

Крім цього, відповідачем у відзиві на позов, заяві від 14.02.2017р. №09/299 заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог.

Ухвалою від 06.03.2017р. до участі у справі №905/281/17 залучено третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія», м.Новогродівка.

Третя особа в судове засідання не зявилася, пояснень по суті спору, витребуваних судом документів не надала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Виходячи зі змісту позовної заяви, 07.08.2012р. між ДП Селидіввугілля та ТОВ Шахта Росія був підписаний договір №692-12МТС на постачання продукції, згідно з умовами якого третя особа поставила відповідачу продукцію виробничо-технічного призначення на суму 74558,62 грн.

Згідно п.4.2 договору №692-12МТС від 07.08.2012р. відповідач зобовязаний сплатити грошові кошти за поставлений товар протягом 30 банківських днів з дня отримання товару.

24.12.2014р. між ТОВ «Шахта «Росія» та позивачем підписано договір відступлення права вимоги №66/14/2014-УПТ, згідно п.2 якого до позивача переходить право вимагати від відповідача належного виконання останнім зобовязань за договором №692-12МТС від 07.08.2012р.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №692-12МТС від 07.08.2012р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення основного боргу в сумі 74558,62грн.

Крім цього, згідно п.6.2 договору №692-12МТС від 07.08.2012р. позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 26110,39 грн. за період з 18.12.2015р. по 18.12.2016р.

На підставі ст.625 Цивільного кодексу України позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 4473,5 грн. за період 18.12.2015р. по 18.12.2016р.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд приймає до уваги заперечення відповідача та вважає позовні вимоги недоведеними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

При цьому, статтями 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Як встановлено вище, в обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №692-12МТС від 07.08.2012р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленої продукції.

За таких обставин, з урахуванням норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем має бути доведено сам факт отримання продукції відповідачем за договором №692-12МТС від 07.08.2012р.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні накладні є первинними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності. Ці документи повинні конкретно ідентифікувати господарську проведену діяльність.

Згідно Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, та інших підзаконних нормативних актів, які існують в чинному законодавстві щодо порядку ведення бухгалтерського обліку підприємствами (накази Міністерства фінансів України про затвердження численних Положень, Методичних рекомендацій тощо, що конкретизують порядок застосування норм вищевказаного Закону посадовими особами підприємств та організацій України), у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, як факти підприємницької діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Тобто, письмовими свідоцтвами, що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати як обов'язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій, дані про документ, що засвідчує особу одержувача, номер документу, ідентифікаційний код підприємства тощо.

Таким чином, для надання первинним документам доказової сили при розгляді справ в суді необхідні повні дані про конкретні господарські операції, що здійснюються за конкретним договором, укладеним між сторонами.

Ухвалами суду від 31.01.2017р., 20.02.2017р. зобовязано позивача надати суду первісні документи, які підтверджують постачання товару відповідачу за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС.

За висновками суду, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем документів, які б підтверджували отримання відповідачем продукції за договором №692-12МТС від 07.08.2012р., до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, ухвалами господарського суду Донецької області від 06.03.2017р., 03.04.2017р., 13.04.2017р. зобов'язано третю особу надати в судове засідання первісні документи, які підтверджують постачання товару відповідачу за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС.

Згідно з ухвалами від 03.04.2017р., 13.04.2017р. зобов'язано відповідача надати в судове засідання належним чином засвідчені копії договору від 07.08.2012р. №692-12МТС, первісних документів, складених на виконання даного договору, копію бухгалтерської звітності підприємства за відповідний період дії договору.

Ухвалою від 18.05.2017р. зобов'язано відповідача надати в судове засідання належним чином засвідчені копії банківських виписок, згідно яких були виконані зобов'язання з оплати вартості товару, отриманого за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС та копії бухгалтерської звітності підприємства за відповідний період дії договору.

Ухвалою від 07.06.2017р. зобов'язано позивача надати в судове засідання копію договору від 07.08.2012р. №692-12МТС та зобов'язано третю особу надати в судове засідання письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, а також, у разі наявності, первісні документи, які підтверджують постачання товару відповідачу за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС. Крім того, вказаною ухвалою зобов'язано відповідача надати в судове засідання розшифровку до розділу 9 "Примітки до річної фінансової звітності за 2012р., 2013р." та бухгалтерські документи, згідно яких у бухгалтерському обліку підприємства було відображено здійснення господарських операцій за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС (зокрема, щодо отримання та оплати товару за договором).

Відповідних документів, витребуваних судом, сторонами, третьою особою до матеріалів справи не надано.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, при зверненні до суду з відповідними вимогами згідно норм ст.ст.4-3, 33, 123 Господарського процесуального кодексу України саме позивач має довести наявність у нього відповідного права на звернення до суду певними доказами.

Як було зазначено вище, позивачем вимоги суду щодо представлення документів, які підтверджують постачання продукції за договором №692-12МТС від 07.08.2012р., інших документів, повязаних з укладанням та виконанням даного договору до матеріалів справи не надано.

В свою чергу, судом в порядку ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України вжито всіх заходів зі сприяння встановленню фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Таким чином, за висновками суду, позивачем не доведено факт постачання товару відповідачу за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС.

Відповідно до п.4.2 договору від 07.08.2012р. №692-12МТС відповідач зобовязаний сплатити грошові кошти за поставлений товар протягом 30 банківських днів з дня отримання товару.

Як вказувалось вище, відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 74558,62 грн., яка виникла внаслідок постачання позивачем товару відповідачу за договором від 07.08.2012р. №62-12МТС.

Проте, враховуючи недоведеність позивачем факту постачання товару за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС, недоведеним також є факт порушення відповідачем своїх зобовязань щодо оплати отриманого товару, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 74558,62 грн. підлягають залишенню без задоволення як недоведені.

Враховуючи висновки суду про недоведеність з боку позивача факту порушення відповідачем своїх обовязків за договором від 07.08.2012р. №692-12МТС, тобто, за відсутністю доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, які тягнуть за собою можливість застосування певного виду відповідальності, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 26110,39 грн. та трьох процентів річних в сумі 4473,5 грн. також підлягають залишенню без задоволення.

При цьому, враховуючи недоведеність позивачем наявності порушеного відповідачем права на отримання спірних грошових коштів, заява відповідача про застосування позовної давності судом залишена без розгляду.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ТК С.В.С.-2006, м.Донецьк до Державного підприємства Селидіввугілля, м.Селидове про стягнення заборгованості в сумі 105142,52 грн., у тому числі основний борг в сумі 74558,62 грн., пеня в сумі 26110,39 грн., три проценти річних в сумі 4473,50 грн.

В судовому засіданні 14.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 15.06.2017р.

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя І.К. Чорненька