РІШЕННЯ

19 червня 2017 року Справа № 913/402/17

Провадження №4/913/402/17

За позовом

Приватного акціонерного товариства "Медфарком-Центр", м. Київ

до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ",

м. Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація", с. Гречишкине, Новоайдарського району Луганської області

про стягнення 2440057 грн. 11 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області - Старкова Г.М.

Секретар судового засідання - Рочняк Т.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - Гончаров О.О., довіреність № 131 від 06.11.2012;

від відповідача - Радіонова Ю. А., довіреність № 90 від 23.05.2017;

від третьої особи на стороні відповідача - представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача - Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ" боргу в сумі 2440057 грн. 11 коп., як із субсидіарного боржника за зобов'язаннями Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація».

Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" не здійснила повну оплату позивачу за отриманий товар відповідно до договору поставки № 10 від 17.05.2010, а тому Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» повинно нести субсидіарну відповідальність зі сплати боргу за зазначеним договором, який виник у третьої особи перед позивачем.

В судовому засіданні 19.06.2017 присутні повноважні представники позивача та відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" правом на участь у судових засіданнях 06.06.2017 та 19.06.2017 не скористалась.

Представником відповідача 06.06.2017 (згідно штампу вхідний № 3679/17) до Господарського суду Луганської області подано відзив на позовну заяву № 296 від 02.06.2017, за яким відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

В обґрунтування обставин викладених у відзиві відповідач, зокрема, зазначає, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду із даним позовом з вимогою до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ" про стягнення заборгованості, яка стягнута за рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2015 у справі № 922/4901/14 з іншої юридичної особи, а саме з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", як із субсидіарного боржника в порядку ст. 109 ЦК України.

Відповідач також зазначає, що порядок застосування субсидіарної відповідальності передбачено ст. 619 ЦК України, та відповідно до ч. 2 ст. 619 ЦК України до пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Відповідач вважає, що субсидіарна відповідальність застосовується у випадку якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, а не за наслідками невиконання судового рішення про стягнення заборгованості з основного боржника.

Також відповідач вказує на те, що позивачем в порушення зазначеної норми не доведено підстав, з якими пов'язана можливість застосування субсидіарної відповідальності для звернення до суду із даним позовом з вимогою про стягнення заборгованості, яку за судовим рішенням стягнуто з іншої юридичної особи, а саме з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ".

Представник позивача в судовому засіданні 19.06.2017 надав заяву № б/н від 19.06.2017, за якою зазначає, що при розрахунку позовних вимог позивачем допущено арифметичну помилку та враховуючи часткове погашення боргу загальна сума заборгованості становить 2440575 грн. 11 коп. Вказана заява судом розглянута та долучена до матеріалів справи.

Також представник позивача в судовому засіданні 19.06.2017 надав супровідний лист, за яким просить суд долучити до матеріалів справи копії актів державного виконавця відділу державної виконавчої службу Новоайдарського РУЮ при примусовому виконанні від 08.04.2014 та від 08.04.2016. Вказані документи судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.06.2017 надав супровідний лист, за яким просить суд долучити до матеріалів справи копію постанови Вищого господарського суду України від 31.03.2014 у справі № 910/1697/13, в якій викладена позиція щодо підстав та порядку притягнення до субсидіарної відповідальності. Вказані документи судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників позивача та відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає наступне.

Згідно рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2015 у справі № 922/4901/14 з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» (третя особа у справі) стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Медфарком-Центр» (позивач у справі) основний борг за договором поставки № 10 від 17.05.2010 в сумі 2198543 грн. 20 коп., 72284 грн. 64 коп. пені, інфляційні втрати у сумі 84497 грн. 84 коп., 3 % річних у сумі 17574 грн. 16 коп. та 48903 грн. 69 коп., всього на суму 2421803 грн. 53 коп.

Також, згідно постанови Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2015 у справі № 922/4901/14 підлягає стягненню з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» на користь Приватного акціонерного товариства «Медфарком-Центр» 24466 грн. 71 коп. на відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Позивач вважає, що станом на 10.05.2017 борг Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» (третя особа) перед позивачем зменшилася на 5695 грн. 13 коп. і загалом заборгованість становить (2421803 грн. 53 коп. + 24466 грн. 71 коп.) - 5695 грн. 13 коп. = 2440057 грн. 11 коп.

Позивачем позовні вимоги обґрунтовані ст. 193 Господарського кодексу України, ст.109 Цивільного Кодексу України та тим, що відповідач має заборгованість перед позивачем за договором поставки № 10 від 17.05.2010. Згідно із останньої редакції розподільчого балансу Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» щодо виділу з нього Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ», затвердженої Розпорядженням Голови Луганської обласної державної адміністрації - Керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 272 від 16.05.2016 зобов'язання Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» щодо сплати боргу згідно договору № 10 від 17.05.2010, підтвердженого рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2015у справі № 922/4901/14, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2015 у справі № 922/4901/14 не перейшли до юридичної особи - Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ», що утворилася внаслідок виділу, а тому Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» повинно нести субсидіарну відповідальність зі сплати боргу за зазначеним договором поставки, який виник у третьої особи перед позивачем.

Позивач посилаючись на ч. 3 ст. 109 ЦК України вважає, що він набув право вимагати від відповідача борг у сумі 2440057 грн. 11 коп., як субсидіарного боржника, погашення боргу, який виник за зобов'язаннями третьої особи перед позивачем, згідно з рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2015, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2015 у справі № 922/4901/14. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ч. 3 ст. 109 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відповідач відзивом на позовну заяву заперечує проти заявлених позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" відзив на позовну заяву не надала.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та відповідача та надані ними докази, суд дійшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог за позовом, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи вбачається, що між Приватним акціонерним товариством «Медфарком-Центр» (позивач) та Комунальним підприємством «Луганська обласна «Фармація» (третя особа) укладено договір поставки № 10 від 17.05.2010 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач, як постачальник зобов'язався поставити Комунальному підприємству «Луганська обласна «Фармація», як покупцю лікарські засоби, зазначені в п.1.2 договору, а останній зобов'язався прийняти та оплатити товар.

У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за вказаним договором, у Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» перед позивачем виникла заборгованість за отриманий товар у розмірі 2198543 грн. 20 коп.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2015 у справі №922/4901/14 стягнуто з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» на користь Приватного акціонерного товариства «Медфарком-Центр» основний борг за договором поставки № 10 від 17.05.2010 в сумі 2198543 грн. 20 коп., 72284 грн. 64 коп. пені, інфляційні втрати у сумі 84497 грн. 84 коп., 3 % річних у сумі 17574 грн. 16 коп. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 50% від 144569 грн. 29 коп. відмовлено.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач - Приватне акціонерне товариство «Медфарком-Центр» посилалося на те, що 16.06.2015 Керівником Луганської обласної військово-цивільної адміністрації» було прийнято розпорядження № 239 «Про утворення Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ", яким шляхом реорганізації Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» було утворено, шляхом виділу з останнього Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ». Згідно з останньої редакції розподільчого балансу, затвердженої Розпорядженням Голови Луганської обласної державної адміністрації - Керівника обласної військово-цивільної адміністрації» № 272 від 16.05.2016 «Про внесення змін до розпоряджень голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово- цивільної адміністрації від 01.09.2015 № 370 та від 07.04.2016 № 195» до нової юридичної особи, яка утворилася шляхом виділу - Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» не перейшли зобов'язання основного боржника за договором поставки № 10 від 17.05.2010 - Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація», а тому позивач набув право вимоги від відповідача, як субсидіарного боржника відповідно до вимог ч.3 ст.109 Цивільного кодексу України.

Проте, суд не погоджується з даним твердженням позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.109 Цивільного кодексу України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Згідно із ч. 1 ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

У ч. 3 ст. 107 ЦК України передбачено, що передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 4 ст. 59 ГК України у разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта.

Відповідно до ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Розпорядження Керівника Луганської обласної військово - цивільної адміністрації № 239 від 16.06.2015 «Про утворення Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ" здійснено реорганізацію Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" та шляхом виділу з останнього утворено Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" (а.с.16-17).

Згідно Розпорядження Голови Луганської обласної державної адміністрації - Керівника обласної військово - цивільної адміністрації № 370 від 01.09.2015 затверджено розподільчий баланс Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" щодо виділу з нього Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ". За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" зареєстровано 02.10.2015, номер запису: 0003928 (а.с.20-25).

Розпорядженням Голови Луганської обласної державної адміністрації - Керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 195 від 07.04.2016 «Про затвердження змін до розподільчого балансу Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація"» затверджено зміни до вказаного вище розподільчого балансу та його попередня редакція втратила чинність (а.с.27-36).

Крім того, Розпорядженням Голови Луганської обласної державної адміністрації - Керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 272 від 16.05.2016 «Про внесення змін до розпоряджень голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово- цивільної адміністрації від 01.09.2015 № 370 та від 07.04.2016 № 195» затверджено зміни до розпоряджень Голови Луганської обласної державної адміністрації - Керівника обласної військово - цивільної адміністрації від 01.09.2015 № 370 та від 07.04.2016 № 195 та розподільчий баланс викладено у новій редакції, при цьому попередня його редакція втратила чинність (а.с.37-48).

Проте, розподільчий баланс не містить даних про передачу виділеному товариству - Комунальному підприємству "Луганська обласна "Фармація Північ" (відповідачу у справі ) заборгованості за договором поставки № 10 від 17.05.2010.

Відповідно до ст. 107 ЦК України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом.

Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно.

В даному випадку, докази того, що юридична особа, яка утворилась внаслідок виділу, а саме - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" отримала зобов'язання саме за договором поставки № 10 від 17.05.2010 відсутні.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції 26.12.2011 № 18 встановлено, що згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Порядок застосування субсидіарної відповідальності передбачено статтею 619 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

За приписами частини 2 статті 619 Цивільного кодексу України до пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Згідно з частиною 4 статті 619 Цивільного кодексу України особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред'явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі пред'явлення позову, - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі. У разі недотримання цих вимог особою, яка несе субсидіарну відповідальність, основний боржник має право висунути проти регресної вимоги особи, яка несе субсидіарну відповідальність, заперечення, які він мав проти кредитора.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що субсидіарна відповідальність застосовується за наслідками невиконання основним боржником зобов'язання та у випадку якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, а не за наслідками невиконання судового рішення про стягнення з основного боржника заборгованості, яка виникла у зв'язку з порушенням ним зобов'язання.

При цьому слід зазначити, що подання кредитором до суду позовної заяви і надіслання основному боржнику, як відповідачеві, копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні частини 2 статті 619 Цивільного кодексу України.

Порушене право позивача за неналежне виконання зобов'язань за договором поставки № 10 від 17.05.2010 було захищено шляхом задоволення позовних вимог рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2015 у справі № 922/4901/14 та присудження до стягнення з боржника - Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» основного боргу в сумі 2198543 грн. 20 коп., пені у розмірі 72284 грн. 64 коп., інфляційних втрат у розмірі 84497 грн. 84 коп. та 3 % річних в сумі 17574 грн. 16 коп. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 50% від 144569 грн. 29 коп. відмовлено.

Постановою Донецького Апеляційного господарського суду від 22.07.2015 у справі № 922/4901/14 апеляційну скаргу ПАТ «Медфарком-Центр» задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2015 у справі № 922/4901/14, прийняте за результатами перегляду за нововиявленими обставинами - скасовано. У задоволенні заяви КП «Луганська обласна «Фармація» про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 14.05.2015 у справі № 922/4901/14 за нововиявленим обставинами - відмовлено. Рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2015 у справі № 922/4901/14 - залишено без змін. Стягнуто з КП «Луганська обласна «Фармація» на користь ПАТ «Медфарком-Центр» 24466 грн. 71 коп. на відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, рішенням Господарського суду Луганської області від 01.02.2016 у справі № 913/860/15 з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» було стягнуто заборгованість за договором поставки № 10 від 17.05.2010 в розмірі 1006661 грн. 73 коп., в тому числі 3 % річних у розмірі 59089 грн. 61 коп., інфляційні втрати в розмірі 947572 грн. 12 коп. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Медфарком-Центр» до Комунального підприємства «Луганська обласна Фармація Північ» відмовлено.

Отже, на час звернення з даним позовом позивач-Приватне акціонерне товариство «Медфарком-Центр» не втратило права та можливості на отримання належних йому сум за рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2015 у справі № 922/4901/14 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2015 у справі № 922/4901/14 під час виконавчого провадження з їх примусового виконання, а стягнення таких сум у даній господарській справі може призвести до отримання грошових коштів у подвійному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 31.03.2014 у справі № 910/1697/13.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем при складанні сум заявлених до стягнення не вірно визначено загальну суму заборгованості (ціна позову).

Позивач, зокрема, зазначає, що станом на 10.05.2017 борг Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» (третя особа) перед позивачем зменшилася на 5695 грн. 13 коп. і загалом заборгованість становить (2421803 грн. 53 коп. + 24466 грн. 71 коп.) - 5695 грн. 13 коп. = 2440057 грн. 11 коп. (а.с. 4).

На підставі чого, позивачем за звернення до Господарського суду Луганської області із даною позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 36600 грн. 86 коп. (1,5% від заявленої до стягнення суми (ціна позову) - 2440057 грн. 11 коп.) згідно платіжного доручення № 1287 від 05.05.2017 (а.с. 7).

Тоді як, з матеріалів справи вбачається, що за рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2015 у справі № 922/4901/14 з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» на користь Приватного акціонерного товариства «Медфарком-Центр» стягнуто заборгованість за спірним договором на загальну суму 2421803 грн. 53 коп.

Відповідно до постанови Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2015 у справі № 922/4901/14 стягнуто з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» на користь Приватного акціонерного товариства «Медфарком-Центр» 24466 грн. 71 коп. на відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація", здійснила часткову оплату за отриманий товар в розмірі 5695 грн. 13 коп.

Отже, при складанні вищезазначених сум, ціна позову повинна складати 2440575 грн. 11 коп. (2421803 грн. 53 коп. + 24466 грн. 71 коп.) - 5695 грн. 13 коп. = 2440575 грн. 11 коп.).

Оскільки позивачем заявлена до стягнення сума визначена в загальному розмірі 2440057 грн. 11 коп., а також сплачено судовий збір відповідно заявленої до стягнення суми, суд розглядає дану справу та приймає суму (ціна позову) визначену позивачем у позовній заяві.

Враховуючи викладене та те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що юридична особа - Комунальне підприємство «Луганська обласна Фармація Північ», що утворилася внаслідок виділу отримала зобов'язання за договором поставки № 10 від 17.05.2010, відсутні підстави для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Медфарком-Центр» до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ" про стягнення 2440057 грн. 11 коп.

Згідно із ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою судом у позові витрати зі сплати судового збору в сумі 36600 грн. 86 коп. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Медфарком-Центр" до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" про стягнення 2440057 грн. 11 коп. відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повний текст рішення складено та підписано - 21.06.2017.

Суддя Г.М.Старкова