ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" червня 2017 р. Справа № 903/477/17

Суддя господарського суду Волинської області Слободян О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову

у справі №903/477/17

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1) ОСОБА_2,

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Світ Ковель",

3) публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

про визнання недійсним договору іпотеки

встановила: засновник (учасник) ТОВ «Топ Світ Ковель» ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 23 липня 2009 року, укладений між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ Ковель», засновниками (учасниками) якого згідно інформації з ЄДР є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Як на підставу визнання договору іпотеки від 23 липня 2009 року недійсним, позивач посилається на те, що договір укладений від імені товариства директором ОСОБА_2 з перевищенням своїх повноважень, оскільки останній не був наділений необхідним обсягом цивільної дієздатності, з огляду на що волевиявлення юридичної особи на укладення даного договору фактично відсутнє.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення позову (вх..01-67/22/17 від 13.06.2017р.), в якій просить забезпечити позовні вимоги, наступним шляхом: заборонити Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинської області, державному підприємству "Сетам" та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на відчуження предмету іпотеки: складу-магазину загальною площею 2078,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею о, 7010 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи дану заяву, позивач зазначає, що в силу положень чинного законодавства недійсний правочин не створює для будь-якої із його сторін будь-яких юридичних наслідків. В даному випадку, не може йти мови про юридичний наслідок у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки має наслідком припинення дії іпотечного договору. Тобто, в даному випадку, у випадку якщо одна із сторін зреалізує такий правочин, позов про визнання його недійсним втратить свою актуальність, а його задоволення не зможе забезпечити реальний захист прав позивача.

Станом на сьогодні належне на праві власності ТОВ «Топ Світ Ковель», засновником якого є ОСОБА_1, майно передане на реалізацію, що стверджується відомостями, наявними в системі електронних торгів «СЕТАМ». Зокрема, електронні торги щодо реалізації предмета іпотеки призначені на 19 червня 2017 року. Електронні торги, що призначені на вказану дату стосується саме реалізації іпотекодержателем своїх прав за оскаржуваним позивачем договором іпотеки, тобто призначені на його виконання. Як наслідок, у випадку реалізації майна з прилюдних торгів рішення суду про визнання недійсним іпотечного договору, у разі задоволення позову, не буде мати для позивача жодного правового значення, а захист законних прав та інтересів позивача буде унеможливлено.

Відповідно до ст..66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ст. 67 ГПК України, такими заходами до забезпечення позову, серед інших, є заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що подана заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.1 вищезазначеної Постанови, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими, пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійсненні розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням майнових наслідків заборони відповідачеві чи іншим особам вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з позовних матеріалів, 13 червня 2017 року, напередодні реалізації предмета іпотеки на аукціоні, який буде проводитись 19 червня 2017 року, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного ще в липні 2009 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ Ковель», засновником (учасником) якого є ОСОБА_1

Згідно п.1.1 договору іпотеки від 23.07.2009 року цей договір забезпечує виконання зобов'язань ТОВ «Топ Світ Ковель» (Позичальник) та вимог ВАТ «Кредобанк» (Іпотекодержатель) за Кредитним договором №29/09 від 23.07.2009 року, який укладено між Позичальником та Іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Кредит відповідно до вищевказаного Кредитного договору надається Позичальнику Кредитором-Іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 9065000грн., строк повернення кредиту 22.07.2012 року.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що Іпотекодержатель, у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Водночас, в заяві позивач не зазначає, яким чином відбувалося звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі яких рішень проводиться реалізація іпотечного майна та не додає доказів на підтвердження того, що електронні торги, призначені на вказану дату, стосуються реалізації іпотекодержателем, саме ПАТ «Кредобанк», своїх прав за оскаржуваним позивачем договором іпотеки, та призначені саме на виконання оскаржуваного договору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В заяві про забезпечення позову не наведено та позивачем не подано жодного доказу наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову.

Обгрунтовуючі свої вимоги, позивач посилається лише на договір іпотеки від 23.07.2009 року та роздруківку з веб-сайту ДП «СЕТАМ».

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Суддя О. Г. Слободян