КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа № 910/3029/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

У судовому засіданні взяли участь представники:

-позивача: Перепиліцин К.В., довіреність № 225-КМГ від 1864 від 30.05.2017

-відповідача: Хурсевич С.В., довіреність № б/н від 25.01.2017

-прокуратури: Бондарчук І.П.- прокурор відділу забезпечення інтересів громадянина та держави прокуратури міста Києва, пос., № 026128 від 13.05.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну прокуратури міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/3029/17 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3, м. Київ, в інтересах держави в особі Київської міської ради, м. Київ

до приватного підприємства «Сім-Альянс», м. Київ

про зобов'язання повернути земельну ділянку

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 3 ( надалі- прокуратура) в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі- КМР) звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою до приватного підприємства «Сім-Альянс» ( надалі-ПП «Сім-Альянс») про зобов'язання повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 0,05 га, на перетині АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва (територія підземного пішохідного переходу), яка використовується під розміщення нежитлових будівель торгівельного призначення, привівши земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом звільнення ділянки від будівель і споруд ( а.с. 5-11).

В обґрунтування позовних вимог прокуратура зазначає, що об'єкти нерухомості збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, тобто є самочинним, що встановлено постановою Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2014 у справі № 22Ц/79/10329/2014, тому в силу ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України відповідач не набув право власності на цей об'єкт. З огляду на це, земельні ділянка площею 0,05 га на якій знаходяться об'єкти нерухомості, відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України підлягає поверненню власнику з приведенням її у придатний для використання стан.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2017 порушено провадження у справі № 910/3029/17 та призначено її до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/3029/17 (суддя Сівакова В.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходи з того, що по-перше, заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 3 не надано належних доказів на підтвердження того, що саме ПП «Сім-Альянс» займає об'єкти нерухомості, на спірній земельній ділянці, по - друге, заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 3 не доведено і чому полягає порушенням відповідачем прав Київської міської ради щодо неповернення спільної ділянки.

При цьому суд першої інстанції керувався приписами ст.ст. 15, 16, 20, 376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 116, 187, 212 Земельного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про державний контроль» та ст.ст. 1, 2, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду міста Києва, прокуратура міста Києва (надалі- апелянт) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на приватне підприємство «Сім-Альянс» стягнувши їх на користь прокуратури міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу прокуратури міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/3029/17 до провадження та призначено до розгляду на 08.06.2017.

07.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського від ТОВ «Сім-Альянс»» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залити без змін.

У судовому засіданні представник прокуратури Київської області (апелянт) підтримав доводи апеляційної скарги, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, який позов задовольнити.

Представник Київської міської ради (позивач) у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду від 11.04.2017 скасувати та прийняти нове, який позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзив на апеляційну скаргу підстав.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. У позовній заяві прокурор самостійно визначає в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об'єктом власності Українського народу, від імені якого права власності здійснюють органи державної влади та органи державної влади і місцевого самоврядування.

Статтею 6 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» визначено, що місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської ради ( ст. 9 Земельного кодексу України).

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, прокуратурою вірно визначено в якості позивача - Київську міську раду, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України ( ст. 187 Земельного кодексу України).

Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Статтею 9 Закону України "Про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Згідно з Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент), що затверджений рішенням Київської міської ради № 182/382 від 19.12.2002 (далі - Положення) Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).

Пунктом 2.2. Положення визначено, що основним завданням Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою, а також координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель у межах функцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.01.2017 Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації складено акт обстеження земельної ділянки № 17-0098-03, з якого вбачається, що на земельній ділянці на перетині АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва (територія підземного пішохідного переходу) приватним підприємством "Сім-Альянс" розміщені споруди торговельного призначення. Між проходами підземного переходу на земельних ділянках загальною площею 0,05 га розміщені 4 ряди по 5 металевих павільйонів з окремими входами. Рішення щодо передачі будь-якій юридичній чи фізичній особі земельної ділянки у власність (користування) під розміщення споруд Київська міська рада не приймала. Інформація про оформлення речових прав на земельну ділянку в базі міського земельного кадастру відсутня.

Звертаючись до суду прокуратура зазначає, що об'єкти нерухомості збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, тобто є самочинним, що встановлено постановою Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2014 у справі № 22Ц/79/10329/2014, тому в силу ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України відповідач не набув право власності на цей об'єкт. З огляду на це, земельні ділянка площею 0,05 га на якій знаходяться об'єкти нерухомості, відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України підлягає поверненню власнику з приведенням її у придатний для використання стан.

В свою чергу ПП «Сім- Альянс» проти позовних вимог заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 заперечує в повному обсязі та зазначає, що господарським судом встановлено (справа № 910/14968/14), що відповідно до договору купівлі-продажу майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук K.M. 06.09.2011 за № НОМЕР_1 «Тандем-К» передало у власність ФОП ОСОБА_8 майно - торгівельні кіоски, площею 192,0 кв. м., 180,0 кв. м., 40 кв. м., та торгівельний павільйон, площею 156,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва. 27.09.2012 ФОП ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу майна передала вищезазначене майно у власність ПП "Сім-Альянс". Згодом ПП "Сім-Альянс" на підставі договору підряду було реконструйовано зазначене майно. На сьогоднішній день рішенням Господарського суду міста Києва по справі № 910/2073/17 було розірвано договір купівлі-продажу від 27. 09.2012 і зобов'язано ПП "Сім-альянс" повернути майно, а саме: торгівельні кіоски, загальною площею 192 кв. м. торгівельні кіоски, загальною площею 180 кв. м., торгівельний павільйон, загальною площею 156 кв. м. торгівельні кіоски , загальною площею 40 кв. м. (далі - майно), які знаходяться за адресою: перетин АДРЕСА_2 у Деснянському районі м. Києва у власність ФОП ОСОБА_8 Таким чином, власником майна і користувачем спірної земельної ділянки є ФОП ОСОБА_8, а відтак ПП «Сім-альянс» не є належним відповідачем по даному позову.

Судом першої інстанції та колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що 06.09.2011 між ТОВ «Тандем-К», як продавцем та ФОП ОСОБА_9, як покупцем було укладено договір купівлі-пролажу.

Згідно з п. 1.1. договору купівлі - продажу, продавець передав у власність покупця майно (4 торгівельні кіоски за адресою: перетин АДРЕСА_2 у Деснянському районі площею 192, кв. м., площею 180 кв. м., площею 156 кв. м. та площею 40 кв. м.).

27.09.2012 між ФОП ОСОБА_9, як продавцем та ПП «Сім-Альянс», як покупцем було укладено договір купівлі-продажу майна (далі - договір),

Відповідно п. 1.1 договору, продавець зобов'язується передати покупцю у власність, а покупець прийняти і оплатити у відповідності до умов договору наступні об'єкти: торгівельні кіоски, загальною площею 192 кв. м.; торгівельні кіоски, загальною площею 180 кв. м.; торгівельний павільйон, загальною площею 156 кв. м.; торгівельні кіоски, загальною площею 40 кв. м., які знаходяться за адресою: перетин АДРЕСА_2 у Деснянському районі м. Києва.

В подальшому, 13.09.2013 між ПП «Сім-Альянс» та ОСОБА_10 (підрядник) укладено договір підряду, відповідно до якого підрядник зобов'язався виконати комплекс робіт з реконструкції торгівельних павільйонів загальною площею 568 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 Після завершення реконструкції загальна площа торгівельних павільйонів становить 504,5 кв. м.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2014 у справі № 754/729/14-г визнано право власності за Приватним підприємством "Сім-Альянс" на:

- нежитлову будівлю, загальною площею 123 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 (літ А) у Деснянському районі м. Києва;

- нежитлову будівлю, загальною площею 131 кв. м. за адресою: АДРЕСА_5 (літ Б) у Деснянському районі м. Києва;

- нежитлову будівлю, загальною площею 123 кв. м. за адресою: АДРЕСА_5 (літ В) у Деснянському районі м. Києва;

- нежитлову будівлю, загальною площею 127,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_5 (літ Г) у Деснянському районі м. Києва;

Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2014 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.204 у справі № 754/729/14-г скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

В свою чергу, рішенням господарського суду міста Києва від 09.03.2017 у справі № 910/2073/17, яке набрало законної сили, розірвано договір купівлі-продажу майна від 27.09.2012, укладений між ФОП ОСОБА_9 та ПП «Сім-Альянс»; зобов'язано ПП «Сім-Альянс» повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 торгівельні кіоски, загальною площею 192 кв. м.; торгівельні кіоски, загальною площею 180 кв. м.; торгівельний павільйон, загальною площею 156 кв. м.; торгівельні кіоски, загальною площею 40 кв. м., які знаходяться за адресою: перетин АДРЕСА_2 у Деснянському районі м. Києва.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. ( ч. 1, , 2 ст. 212 Земельного кодексу України).

Судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження того, що відповідач займає об'єкти нерухомості, що розташовані на спірній земельній ділянці та прокуратурою не подані.

Таким чином колегія суддів погоджується з правомірним висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 3, оскільки прокуратурою не доведено, що ПП «Сім-Альянс» займає об'єкти нерухомості, що розташовані на спірній земельній ділянці.

Колегія суддів погоджується з суду також погоджується з висновком першої інстанції, що прокуратурою не доведено та не вказано в чому полягає порушення прав Київської міської ради відповідачем щодо не повернення спірної земельної ділянки, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

При цьому, під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Однак в супереч вимогам ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, прокуратурою не доведено та не вказано в чому полягає порушення прав Київської міської ради відповідачем щодо не повернення спірної земельної ділянки.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пояснень представників сторін, дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури міста Києва залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі № 910/3029/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв