ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. Справа № 911/1421/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітон», м.Запоріжжя

До Державного підприємства «Завод порошкової маталургії», м.Бровари

про стягнення 67676,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників сторін:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача не зявився

Суть спору:

До Господарського суду Київської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітон» до Державного підприємства «Завод порошкової маталургії» про стягнення 67676,00 грн.

Провадження у справі № 911/1421/17 порушено ухвалою від 12.05.2017 року та призначено справу до розгляду на 30.05.2017 року.

В судовому засіданні 30.05.2017 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання 30.05.2017 року не зявився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору надісланою на його адресу ухвалою від 12.05.2017 року, також, інформація про час і місце розгляду справи була розміщена на офіційному веб-порталі Господарського суду Київської області.

За таких обставин суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, в порядку сталих господарських відносин згідно відповідних домовленостей позивач поставляв відповідачу металопродукцію.

12.08.2015 року позивач поставив відповідачу рулон нержавіючий у кількості 2490 кг на загальну суму 268920,00 грн. за видатковою накладної №4571 (рахунок №К-6083 від 10.08.2015 року, довіреність 12ААЕ№166521 від 11.08.2015 року).

Про отримання відповідачем наведеного товару свідчить підпис наведеної в довіреності уповноваженої особи відповідача. Факт отримання наведеного товару відповідачем не заперечено та не спростовано.

Однак, відповідач своєчасно та в повному обсязі отриману продукцію не оплатив, оплату провів лише частково на суму 201244,00 грн. У звязку з чим, неоплаченою залишилась отримана відповідачем продукція на суму 67676,00 грн.

Передача позивачем товару відповідачу за видатковою накладною №4571 від 12.08.2015 року та прийняття товару відповідачем на підставі доручення може кваліфікуватись як вчинення сторонами угоди купівлі-продажу, оскільки в накладних чітко визначено найменування товару, одиниці виміру, кількість та їх вартість, тобто, погоджено всі необхідні для цієї угоди умови. При підписанні зазначеної видаткової накладної відповідач погодився із отриманою кількістю, асортиментом та ціною товару.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзгюрядчих документів на нього, а у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати виконання зобовязання у будь - який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Позивач зазначає, що надсилав відповідачу вимогу про сплату заборгованості №39ю від 12.04.2017 року, яка залишена без відповіді та задоволення.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобовязання за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 67676,00 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, враховуючи, що сторони вчинили зустрічні юридично значимі дії по передачі товару та його прийняттю, між ним виникли відносини щодо купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 67676,00 грн. боргу за поставлений товар.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягаютьб задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод порошкової металургії» (07400, Київська область, м.Бровари, Промвузол, код 00186192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТОН» (69118, м.Запоріжжя, вул.Чубанова,1, код 23853490) 67676,00 грн. боргу та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 14.06.2017 р.