ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зобовязання кредитора усунути недоліки заяви про грошові

вимоги до боржника

20.06.2017 Справа № 904/2337/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Єременко А.В.

за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання грошових вимог на суму 38 418 189, 50 грн.

у справі

за заявою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬЯНС", м. Дніпропетровськ

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА-ПЛАСТ" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд. 6; )

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

07.09.2016 року постановою господарського суду Дніпропетровської області припинено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА-ПЛАСТ" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд. 6; ) та повноваження розпорядника майна товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА-ПЛАСТ" арбітражного керуючого ОСОБА_1, визнано товариство з обмеженою відповідальністю "ЕРА-ПЛАСТ" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна, буд. 6; ) банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 5 місяців, до 07.02.2017 року, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

01.02.2017 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області клопотання ліквідатора про продовження строку ліквідаційної процедури задоволено, продовжено строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора ТОВ "ЕРА-ПЛАСТ" ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 291 від 25.02.2013 року) на сім місяців, до 07.09.2017 року.

19.06.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області подано заяву про визнання грошових вимог (вх. № 626/17) до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРА-ПЛАСТ"на суму 38 418 189, 50 грн.

19.06.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Клопотання вмотивовано тим, що у Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відсутні кошти для сплати судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог по справі № 904/2337/15.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) передбачено, що до заяви кредитора в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судовий збір" справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.01.2017 року) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказом сплати судового збору є оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення (Інформаційний лист Державної судової адміністрації України № 12-6621/11 від 10.11.2011 року).

Однак, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не надано жодних доказів сплати судового збору.

Разом з тим, заявником до господарського суду Дніпропетровської області подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому останній просить відстрочити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сплату судового збору у сумі 3 200, 00 грн. за подання заяви про визнання грошових вимог у справі № 904/2337/15 до вирішення справи по суті.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

При цьому сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 року №01-06/2093/15).

У розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору. Заявник не надав доказів того, що у нього відсутні кошти для сплати судового збору.

В контексті статті 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення та звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

За наведеного, господарський суд, не вбачає підстав для відстрочення Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сплати судового збору, відповідно, судовий збір за подання заяви про грошові вимоги є неоплаченим.

Щодо заяви Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про кредиторські вимоги до боржника, господарський суд вважає за необхідне зауважити таке.

Частиною 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону до заяви кредитора в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Згідно зі ст. 24 Закону у разі, якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог ч. 3 ст. 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобовязаний їх усунути. Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору, судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог є неоплаченим, відповідно, заявник зобов'язаний усунути недоліки поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 23, 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору відхилити.

Зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у строк до 04.07.2017 року усунути недоліки заяви про грошові вимоги у справі про банкрутство: подати до господарського суду докази сплати судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог.

Суддя ОСОБА_2