ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.06.2017р. Справа №8/39

за скаргою №25 від 15.04.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення по справі №8/39

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України",

м.Київ

до відповідача 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк

до відповідача 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатех", м.Донецьк

до відповідача 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНДОР", м.Донецьк

до відповідача 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Блеск-Авто", м.Донецьк

про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно

Суддя Г.В. Левшина

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: не з'явився

від відповідача 3: не з'явився

від відповідача 4: не з'явився

від ДВС: ОСОБА_1-по дов.

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2009р. по справі №8/39 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатех", м.Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор", м.Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Блеск-Авто", м.Донецьк; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк заборгованість в сумі 33116280,24 доларів США та 353244,21 гривні шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатех", м.Донецьк заборгованість в сумі 33116280,24 доларів США та 353244,21 гривні шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор", м.Донецьк заборгованість в сумі 33116280,24 доларів США та 353244,21 гривні шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блеск-Авто", м.Донецьк заборгованість в сумі 33116280,24 доларів США та 353244,21 гривні шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк витрати по сплаті державного мита в сумі 837 доларів США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78 грн. 12 коп., з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатех", м.Донецьк витрати по сплаті державного мита в сумі 837 доларів США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78 грн. 12 коп, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор", м.Донецьк витрати по сплаті державного мита в сумі 837 доларів США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78 грн. 12 коп., з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блеск-Авто", м.Донецьк витрати по сплаті державного мита в сумі 837 доларів США, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78 грн. 12 коп.; розстрочено виконання рішення господарського суду від 03.09.2009р. по справі №8/39 зі сплатою заборгованості в сумі 33116280,24 доларів США та 353244,21 гривні у наступному порядку: з серпня 2009р. по грудень 2009р. включно - по 88300,00 доларів США щомісяця та одноразовий платіж до 31.12.2009р. в сумі 353244,21 грн., з січня 2010р. по грудень 2011р. включно - по 190000,00 доларів США щомісяця, з січня 2012р. по грудень 2013р. включно - по 245000,00 доларів США щомісяця, з січня 2014р. по грудень 2014р. включно - по 350000,00 доларів США щомісяця, з січня 2015р. по грудень 2015р. включно - по 500000,00 доларів США щомісяця, з січня 2016р. по листопад 2016р. включно - по 1000000,00 доларів США щомісяця, за грудень 2016р. - 1034780,24 доларів США.

18.09.2009р. на виконання вищевказаного рішення видано відповідні накази.

22.02.2017р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга №25 від 15.04.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення по справі №8/39.

Одночасно, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк разом зі вказаною скаргою на рішення державного виконавця подано заяву №24 від 15.04.2017р. про поновлення строків подання останньої.

Згідно з ухвалою від 24.04.2017р. відновлено частково матеріали справи №8/39 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатех", м.Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНДОР", м.Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Блеск-Авто", м.Донецьк про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно.

Ухвалою від 22.05.2017р. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк в задоволенні клопотання №24 від 15.04.2017р. про поновлення строку на подання скарги на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення по справі №8/39. Підставою для ухвалення даного рішення стали висновки суду щодо дотримання відповідачем 1 встановленого ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденного строку на оскарження дій ВДВС.

У скарзі №25 від 15.04.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк заявлені вимоги про:

- визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця від 28.11.2016р. про стягнення з відповідача 1 виконавчого збору в сумі 3108150 доларів США та 35324,42 грн. по виконавчому провадженню №52959445 від 24.11.2016р.;

- визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця від 01.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження №53010242 щодо стягнення з відповідача 1 виконавчого збору в сумі 3108150 доларів США та 35324,42 грн.;

- визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця від 01.12.2016р. про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №53010242 від 01.12.2016р.;

- визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця від 26.01.2017р. про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №53010242 від 01.12.2016р.;

- зобовязання головного державного виконавця внести відповідні відомості про скасування арешту рухомого майна відповідача 1 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав заперечення на скаргу від 06.06.2017р., згідно яких вимоги відповідача 1 не визнав, посилаючись на ті обставини, що на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду відсутня можливість на майбутнє передбачити розмір суми, яка буде фактично стягнута з боржника, та, як наслідок, розмір виконавчого збору.

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", м.Київ, відповідачі 2-4 будь-яких пояснень по суті скарги не надали.

Розглянувши скаргу від 15.04.2017р. №25, заслухавши пояснення відповідача 1 та ДВС, господарський суд встановив:

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України Про виконавче провадження.

При цьому, за змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як встановлено, 18.09.2009р. на виконання судового рішення по справі №8/39 було видано відповідні накази, зокрема, накази про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ерлайт, м.Донецьк на користь Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ заборгованості в сумі 33116280,24 доларів США та 353244,21 гривні шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки за договорами:

-договором застави №18106Z139 від 06.10.2006р., предмет застави обладнання промислового призначення вітчизняного та імпортного виробництва, заставна вартість 50000000,00 грн.;

- іпотечним договором №18106Z169 від 12.12.2006р., предмет іпотеки нерухоме майно-будівлі загальною площею 1672,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 327, заставна вартість 2228000,00 грн.;

- іпотечним договором №151107Z58 від 01.06.2007р., предмет іпотеки земельна ділянка площею 2,3043 га та будівля цеху гумово-технічних виробів загальною площею 7684,2 кв.м, що знаходяться за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 327, заставна вартість 87969886,35 грн.;

- договором застави №151107Z59 від 01.06.2007р., предмет застави виробниче обладнання, заставна вартість 6600000,00 грн.;

- договором застави №151107Z116 від 14.09.2007р., предмет застави сировина та товари в обороті (готова продукція), заставна вартість 6228500,00 грн.; про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ерлайт, м.Донецьк на користь Публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ витрат по сплаті державного мита в сумі 837 доларів США, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78 грн. 12 коп.

При цьому, виконання рішення господарського суду від 03.09.2009р. по справі №8/39 було розстрочено зі сплатою заборгованості в сумі 3316280,24 доларів США та 353244,21 гривні у наступному порядку: з серпня 2009р. по грудень 2009р. включно - по 88300,00 доларів США щомісяця та одноразовий платіж до 31.12.2009р. в сумі 353244,21 грн., з січня 2010р. по грудень 2011р. включно - по 190000,00 доларів США щомісяця, з січня 2012р. по грудень 2013р. включно - по 245000,00 доларів США щомісяця, з січня 2014р. по грудень 2014р. включно - по 350000,00 доларів США щомісяця, з січня 2015р. по грудень 2015р. включно - по 500000,00 доларів США щомісяця, з січня 2016р. по листопад 2016р. включно - по 1000000,00 доларів США щомісяця, за грудень 2016р. - 1034780,24 доларів США.

Згідно з ухвалою від 24.09.2012р. розстрочено сплату залишку простроченої заборгованості в сумі 26154780,24 дол.США, стягнутої за рішенням господарського суду Донецької області №8/39 від 03.09.2009р., наступним чином: вересень 2012р. грудень 2013р. включно по 160000,00 дол. США щомісяця, січень 2014р. грудень 2014р. включно по 200000,00 дол. США щомісяця, січень 2015р. грудень 2015р. включно по 250000,00 дол. США щомісяця, січень 2016р. грудень 2016р. включно по 350000,00 дол. США щомісяця, січень 2017р. грудень 2017р. включно по 400000,00 дол. США щомісяця, січень 2018р. грудень 2018р. включно по 450000,00 дол. США щомісяця, січень 2019р. червень 2019р. включно по 550000,00 дол. США щомісяця, липень 2019р. 494780,24 дол.США.

Ухвалою від 09.03.2013р. відстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2009р. з урахуванням ухвали господарського суду Донецької області про розстрочку виконання рішення суду від 24.09.2012р. по справі №8/39 на 3 місяці, а саме з січня 2013 року по березень 2013 року; розстрочено сплату залишку простроченої заборгованості в сумі 25514780,24 дол. США, стягнутої за рішенням господарського суду Донецької області №8/39 від 03.09.2009р., наступним чином: квітень 2013р. червень 2013р. включно по 40000,00 дол. США щомісяця, липень 2013р. грудень 2013р. включно по 160000,00 дол. США щомісяця, січень 2014р. грудень 2014р. включно по 200000,00 дол. США щомісяця, січень 2015р. грудень 2015р. включно по 250000,00 дол. США щомісяця, січень 2016р. грудень 2016р. включно по 350000,00 дол. США щомісяця, січень 2017р. грудень 2017р. включно по 400000,00 дол. США щомісяця, січень 2018р. грудень 2018р. включно по 480000,00 дол. США щомісяця, січень 2019р. грудень 2019р. включно по 610000,00 дол. США щомісяця, липень 2019р. 614780,24 дол.США.

Згідно ст.ст.1, 2 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження ВП №52959445) та ст.115 Господарського процесуального кодексу України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як встановлено, 24.11.2016р. відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження ВП №52959445 щодо виконання ТОВ «Ерлайт» судового рішення по справі №8/39, зобовязано боржника протягом 5 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно. Крім цього, у вказаній постанові державним виконавцем стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 3108150,00 доларів США та 35324,42 грн.

28.11.2016р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Крім цього, 28.11.2016р. державним виконавцем ухвалено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з ТОВ «Ерлайт» виконавчий збір у розмірі 3108150,00 доларів США та 35324,42 грн.

01.12.2016р. постановами ВП №53010242 відкрите виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Ерлайт» виконавчого збору, накладено арешт на все майно, що належить ТОВ «Ерлайт» в межах суми звернення стягнення 3108150,00 доларів США та 35324,42 грн.

Згідно з постановою від 26.01.2017р. ВП №53010242 державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ТОВ «Ерлайт» в межах суми звернення стягнення 3108150,00 доларів США та 35324,42 грн.

Виходячи зі змісту скарги №25 від 15.04.2017р. дії державного виконавця з ухвалення постанов про стягнення виконавчого збору, про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору, про накладення арешту на майно та грошові кошти в межах суми стягнення виконавчого збору є неправомірними, враховуючи, що фактично рішення суду по справі №8/39 не було виконане.

За таких обставин, відповідач 1 звернувся до суду з розглядуваною скаргою.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5.

Відповідно до п.8 розділу 3 Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Як встановлено вище, виконавче провадження ВП №52959445 з примусового виконання судового рішення по справі №8/39 було закінчене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Будь-яких документів, які б свідчили про фактичне стягнення коштів або передання майна стягувачу за виконавчим документом №8/39, виконавчою службою до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, враховуючи, що згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується у розмірі 10% суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, виходячи з того, що доказів повернення/передання стягувачу у виконавчому провадженні певної суми або майна матеріали справи не містять, за висновками суду, розмір виконавчого збору дорівнює нулю, а не 10% від суми заборгованості.

При цьому, посилання державного виконавця на неможливість визначення на майбутнє розміру виконавчого збору, який підлягатиме стягненню з боржника, суд до уваги не приймає, враховуючи, що норми ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» лише вказують на необхідність зазначення державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження стягнення з боржника виконавчого збору. Проте, підставою для початку виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору є саме постанова про стягнення виконавчого збору, ухвалена не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження), тобто, на момент, коли державний виконавець має можливість визначити дійсний розмір стягнутих сум та, відповідно, розмір виконавчого збору.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписом ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Проте, за висновками суду, усвідомлюючи відсутність відповідних правових підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 3108150,00 доларів США та 35324,42 грн. з відповідача 1, державним виконавцем було відкрите відповідне виконавче провадження.

Незаконність дій державного виконавця з відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору в сумі 3108150,00 доларів США та 35324,42 грн., в свою чергу, призвела до ухвалення неправомірних постанов про арешт майна, коштів боржника, враховуючи, що згідно із ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується саме для забезпечення реального виконання рішення.

За таких обставин, враховуючи викладене, скарга №25 від 15.04.2017р. в частині вимог про визнання незаконними постанови від 28.11.2016р. про стягнення з відповідача 1 виконавчого збору в сумі 3108150 доларів США та 35324,42 грн. по виконавчому провадженню №52959445 від 24.11.2016р.; постанови від 01.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження №53010242 щодо стягнення з відповідача 1 виконавчого збору в сумі 3108150 доларів США та 35324,42 грн.; постанови від 01.12.2016р. про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №53010242 від 01.12.2016р.; постанови від 26.01.2017р. про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №53010242 від 01.12.2016р. підлягає задоволенню.

Враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України, Закону України Про виконавче провадження, пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010р. Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України, вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.

Таким чином, за висновками суду, вимога заявника про скасування оспорюваних постанов за своїм змістом є тотожньої вимозі про визнання даних постанов незаконними.

Одночасно, щодо вимог про зобовязання головного державного виконавця внести відповідні відомості про скасування арешту рухомого майна відповідача 1 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна суд виходить з наступного.

Відповідно до п.9.13 постанови постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За висновками суду, визнання незаконними оспорюваних постанов є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Проте, виходячи з того, що на момент розгляду даної скарги в матеріалах справи відсутні докази ухилення ВДВС від вчинення відповідної дії, скарга №25 від 15.04.2017р. в частині зобовязання головного державного виконавця внести відповідні відомості про скасування арешту рухомого майна відповідача 1 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу від 15.04.2017р. №25 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт", м.Донецьк на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення по справі №8/39 задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову головного державного виконавця від 28.11.2016р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт" виконавчого збору в сумі 3108150 доларів США та 35324,42 грн. по виконавчому провадженню №52959445 від 24.11.2016р.

Визнати незаконною постанову головного державного виконавця від 01.12.2016р. про відкриття виконавчого провадження №53010242 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт" виконавчого збору в сумі 3108150 доларів США та 35324,42 грн.

Визнати незаконною постанову головного державного виконавця від 01.12.2016р. про арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт" по виконавчому провадженню №53010242 від 01.12.2016р.

Визнати незаконною постанову головного державного виконавця від 26.01.2017р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерлайт" по виконавчому провадженню №53010242 від 01.12.2016р.

В задоволенні решти вимог, викладених у скарзі №25 від 15.04.2017р., відмовити.

Суддя Г.В. Левшина