ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Справа № 915/1030/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Корнілової Ж.О., Могил С.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 24.01.17
у справі№915/1030/16
господарського судуМиколаївської області
за позовомКомунального підприємства "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
третя особаДепартамент економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації
прозобов'язання звільнити, передати нерухоме майно та стягнути неустойку
за участю представників від:
позивачаКозиревої А.А. (дов. від 04.01.17),
відповідачане з'явилися, були належно повідомлені,
третьої особине з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації про зобов'язання ФО-П ОСОБА_4 звільнити та передати позивачу нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані в одноповерховій будівлі гаражу загальною площею 135,0 м2 за адресою: АДРЕСА_1, що зафіксувати у акті приймання-передачі і стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 42 002,97 грн. за порушення строків повернення нежитлових приміщень, за неналежне виконання умов договору оренди від 01.06.06 та послідуючих додаткових угод, що є невід'ємною його частиною.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.11.16 (суддя Смородінова О.Г.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.17 (колегія суддів у складі: головуючий-суддя Величко Т.А., судді: Бєляновський В.В., Поліщук Л.В.) позовні вимоги задоволено частково. Судові акти мотивовані доведенням позивачем належними доказами факту безпідставного користування відповідачем об'єктом оренди після закінчення дії договору та часткове задоволення вимог про стягнення штрафних санкцій за період березень-серпень 2016 року.

Не погоджуючись із судовими актами, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Свою позицію скаржник обґрунтовує порушенням судами обох інстанцій вимог ст.43 ГПК України та відповідно не дослідження всіх обставин справи, з яких вбачається, що продовження дії договору мало місце протягом 2016 року, при тому, що орендар добросовісно виконував умови договору, а отже мав право на продовження договору, а тому вимоги про звільнення і передача майна за актом є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 01.06.06 між Обласним комунальним підприємством "Миколаївкнига" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення автомобільних боксів, загальною площею 135,0 м2 та - приміщення, розташоване на другому поверсі адміністративної будівлі, загальною площею 13,8 м2, розміщені за адресою: АДРЕСА_1, що знаходяться на балансі ОКП "Миколаївкнига", вартість яких визначена згідно з експертною оцінкою, виконаною ПП "Консалтингова фірма "Снейл" на 30.04.06 і становить відповідно 61 700,00 грн. та 14 800,00 грн. Майно передається в оренду під авторемонтну майстерню та офіс, без меблів і обладнання.

Сторони обумовили, що орендар вступає у строкове платне користування майном у 3-деннийь термін з моменту підписання сторонами договору та акта приймання-передачі майна (п.2.1); передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в нього права власності на майно. Власником майна є територіальні громади сіл, селищ, міст Миколаївської області, а орендар користується ним протягом строку оренди (п.2.2); передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за Методикою, затвердженою КМУ (п.2.3); у разі припинення договору майно повертається протягом 10-ти робочих днів з моменту припинення договору. У цей строк орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцю. Майно повертається аналогічно порядку передачі і вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п.2.4); обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п.2.5); орендар має повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п.5.7); орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору (п.8.2); цей договір укладено строком на 11-ть місяців та діє з 01.06.06 по 30.04.07 (п.10.1); у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом 1-го місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, (п.10.6); чинність договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено (п.10.8) - а.с.10-12 т.1

Матеріали справи свідчать, що згідно акту від 01.06.06 приймання-передача об'єкта оренди відбулася без зауважень та заперечень (а.с.26 т.1).

01.01.09 сторони уклали додатковий договір №2 до первинного договору, у зв'язку із внесенням змін до Методики розрахунку орендної плати. Додатковим договором №2 сторони зменшили предмет оренди до 135,0 м2 (без офісу), з яких: 85,0 м2 під авторемонтну майстерню та 50,0 м2 під склад. Стан майна на момент укладання договору визначається в акті приймання-передачі за узгодженим висновком сторін.

За умовами додаткового договору №2 закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість по орендні у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції (п.3.10); якщо на дату сплати оренди борг за неї становитиме не менше як три місяці, орендар має сплатити штраф у розмірі 20% від суми боргу.

Розділом 10 додаткового договору№2 сторони узгодили, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців і діє з 01.05.07 до 30.03.10 включно (п.10.1); у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або зміну його умов протягом 1-го місяця після закінчення його дії, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору за обов'язкової наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди (п.10.4); чинність цього договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п.10.6); у разі припинення або розірвання договору майно протягом 10-ти робочих днів повертається орендарем орендодавцю. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження (п.10.8); майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендодавця (п. 10.9); якщо орендар не виконує обов'язки щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі 20% від вартості майна, з урахуванням індексів інфляції на момент його повернення за користування майном за час прострочення. Неустойка стягується до обласного бюджету і орендодавцю у співвідношенні, визначеному у п.3.6.договору (п.10.10) - а.с.13-17 т.1.

У подальшому сторони уклали додаткові договори до основного.

Додатковим договором від 01.03.13 №6: домовилися продовжити дію договору до 31.01.16 включно (п.1); вартість майна за звітом про оцінку на 31.01.13 становить 111 950,00 грн. (без ПДВ) (п.2); у разі припинення дії договору, майно повертається протягом 3-х робочих днів з моменту припинення його дії (п.2.4.). Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п.4); п.10.4 виклали в наступній редакції - у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору зміну його умов протягом 1-го місяця після закінчення строку його чинності договору вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору (п.9); у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3-х робочих днів повертається орендарем, орендодавцю. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження (п.10.8) - а.с.21-23 т.1.

Рішенням від 29.03.13 №18 Миколаївської облради вирішено перейменувати Миколаївське ОКП "Миколаївкнига" у КП "Миколаївкнига" Миколаївської облради, про що свідчить його статут від 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що у період із 25.12.15 по 25.08.16 сторонами велося листування, з якого вбачається, що відповідач просив продовжити дію договору на той самий період, проте, позивач категорично заперечував, просивши повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі (а.с.27-55 т.1).

25.08.16 позивач оформив для відповідача претензію №3-1/104 з вимогою негайно сплатити суму основного боргу та повернути орендоване майно (а.с.56 т.1).

У відповіді (від 29.08.16 №102) на претензію відповідач відхилив претензію у частині повернення орендованого майна та повідомив, що сумлінно проводить орендну плату з березня по серпень 2016 року зазначивши, що орендодавець навмисно ухиляється від умов договору оренди щодо прийняття та зарахування грошей та навмисно створює заборгованість - а.с.57-58 т.1.

Відмова відповідача повернути орендоване майно і користування ним після закінчення строку дії договору оренди позбавляє позивача права користування та розпорядження ним, що і стало підставою для звернення до господарського суду із позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди виходили із того, що відповідач, не врахувавши умови п.3.10 додаткового договору №2, ігноруючи вимоги п.п.2.4, 10.4, 10.8 додаткового договору №6 та ст.17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" протиправно продовжував користуватися орендованим майном після закінчення дії договору щодо обов'язку його повернення у разі припинення дії договору. А тому наявні підстави для задоволення судом вимог про звільнення нежитлового вбудованого приміщення, розташованого в одноповерховій будівлі гаражу та передачі назад позивачу за актом прийому-передачі і стягнення штрафних санкції. Проте розмір штрафних санкцій має бути стягнутий лише за 6 місяців (за період з 01.03.16 по 31.08.16), на загальну суму 23 288,48 грн., оскільки позивач реалізував своє право на повідомлення відповідача про розірвання договору у межах місячного терміну (починаючи з 01.02.16), як того вимагали у мови п.10.4 додаткового договору від 01.03.13 №6 та ч.2 ст.17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки попередніх інстанцій частково передчасними, виходячи зі слідуючого.

Договір оренди нерухомого майна від 01.06.06 б/н із послідуючими додатковими договорами, які є невід'ємною його частиною, за своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) і підпадає під правове регулювання норм ст.ст.759-786 ЦК України та ЗУ "Про оренду державного та комунального майна".

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені ст.764 ЦК України, ст.17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" та опосередковано ч.4 ст.291 ГК України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує "користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом 1-го місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що кореспондується і з положеннями ч.2 ст.17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна".

Зі змісту зазначених правових норм випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

На підтвердження своєї волі про небажання продовжувати договір оренди, від 01.06.06 б/н, позивач подав наступні документи: лист від 01.02.16 №3-1/27, яким повідомив відповідача про припинення договірних відносин та просив у відповідності до вимог п.2.4 договору повернути орендоване майно протягом 3-х робочих днів з моменту припинення дії договору та підписати акт приймання-передачі майна. Вказаний лист було скеровано відповідачу 03.02.16 (а.с.32-33 т.1). Крім того, 08.02.16 позивач направив відповідачу заяву №3-1/32 про припинення договірних відносин від дати зазначеної у п.1 додаткової договору №6 до договору оренди нерухомого майна від 01.06.06 №б/н. Проект договору оренди за вх. листом від 05.1.16 б/н позивач повернув без розгляду. Дана заява була скерована відповідачу 08.02.16 (а.с.40-42 т.1).

Судами вказані листи орендодавця проаналізовані і їм надана відповідна оцінка, у зв'язку із чим достеменно встановлений факт вчасного реального волевиявлення позивачем про намір припинити договірні відносини і офіційне повідомлення про цей намір другої сторони.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Оскільки після одержання повідомлення про припинення договору оренди відповідач не звільнив орендоване приміщення, суди правильно дійшли висновку про наявність належного обґрунтування позивачем свого права про звільнення та передачу йому нерухоме майно за актом приймання-передачі.

Щодо висновків про часткове задоволення позовних вимог про стягнення неустойки, то висновки судів з цього питання є передчасними, зважаючи на таке.

Пунктом 10.10 додаткового договору №2 від 01.01.09 сторони узгодили, що у разі не виконання орендарем обов'язку по поверненню майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі 20% від вартості майна, з урахуванням індексів інфляції на момент його повернення за користування майном за час прострочення -а.с.16 т.1.

При цьому, вимогами ч.2 ст.785 ЦК України визначено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Наразі, судами попередніх інстанцій повно і всесторонньо не з'ясовано чи узгоджується і якщо так, то у якому розмірі вимоги позивача про стягнення неустойки у контексті передбаченого умовами договору за обставин не виконання орендарем обов'язку по поверненню майна та імперативністю вимог ч.2 ст.785 ЦК України.

Таким чином, оскільки суди не встановили тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, постановлені у справі судові акти в частині нарахування і стягнення неустойки підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.16 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.17 у справі №915/1030/16 у частині зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 звільнити та передати Комунальному підприємству "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради нерухоме майно-нежитлові приміщення, розташованого в одноповерховій будівлі гаражу загальною площею 135,0 м2 за адресою: АДРЕСА_1, що зафіксувати у акті приймання-передачі - залишити без змін.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.16 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.17 у справі №915/1030/16 у частині стягнення 23 288,48 грн. неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення майна - скасувати.

Справу у цій частині направити на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді Ж. О. Корнілова

С. К. Могил