РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017Справа №910/6698/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПТЕХСЕРВІС"

до Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна Компанія"

про стягнення 120 385,92 грн.

Суддя Усатенко І. В.

Представники сторін:

Від позивача: Мукорез О. Л. (за дов.);

Від відповідача: не з'явилися.

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) в судовому засіданні 15.06.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Топтехсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія" про стягнення 120 385, 92 грн.

Ухвалою суду від 27.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6698/17, розгляд останньої призначено на 29.05.2017.

В судовому засіданні 29.05.2017 судом оголошувалася перерва до 15.06.2017.

Через відділ канцелярії господарського суду 12.06.2017 від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви (вих. б/н від 08.06.2017), в яких позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати та інших платежів за договором в сумі 114 424, 63 грн.

Від відповідача 14.06.2017 через відділ канцелярії надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з метою надання відповідачу можливості підготувати та надати суду заперечення на додаткові пояснення до позовної заяви.

В судове засідання 15.06.2017 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Проте, клопотав про відкладення розгляду справи.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовив в його задоволенні, як необґрунтованому.

Представник позивача в судове засідання з'явився та надав суду усні пояснення по суті справи, в яких позовні вимоги з урахуванням додаткових пояснень до позовної заяви підтримав в повному обсязі.

Подані позивачем додаткові пояснення до позовної заяви (вих. б/н від 08.06.2017), розцінені судом, як заява про зменшення позовних вимог, яку було прийнято судом в порядку ст. 22 ГПК України, в подальшому розгляд позовних вимог здійснюється судом з врахуванням поданої заяви.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором оренди № 16 від 01.06.2009, в частині повернення орендодавцю об'єкту оренди та оформлення відповідного акту приймання - передачі в період з грудня 2016 року по березень 2017 року (по 23.03.2017).

Відповідач у своїх запереченнях на позов про стягнення заборгованості в сумі 120 385, 92 грн. (вих. № 1494 від 25.05.2017) заперечує проти суми заборгованості (визнає заборгованість в розмірі 29 901, 62 грн. за актом надання послуг № 245 від 27.12.2016, актом надання послуг № 252 від 27.12.2016 та актом надання послуг № 253 від 27.12.2016), з тих підстав, що не користувався об'єктом оренди з 28.12.2016 та просить відмовити позивачу в стягненні 90 484, 30 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 01.06.2009 між позивачем, як орендодавцем та відповідачем, як орендарем був укладений договір оренди № 16 (далі за текстом - договір),зі змінами та доповненнями, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець здає, а орендар приймає у строкове платне користування (в оренду) приміщення, розташоване за адресою: місто Суми, вул. Скрябіна, 38 (надалі - об'єкт оренди: а) критий склад площею 1 717, 2 м. кв.; б) адміністративні приміщення, площею 121, 74 м. кв.

Згідно з п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди від 01.01.2013 до договору) за використання приміщення орендар сплачує орендарю орендну плату за місяць в розмірі:

- критий склад площею 1 717, 2 кв. м. - 20 056, 50 грн. з ПДВ;

- адміністративні та побутові приміщення площею 121, 74 м. кв. з інвентарем та обладнанням - 3 043, 50 грн.

Загальна вартість оренди складає 23 100, 00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата за об'єкт оренди сплачується орендарем не пізніше 5 числа після звітного місяця, шляхом перерахування на поточний рахунок орендодавця грошових коштів.

У відповідності до п. 5.2.2. договору додатково, крім орендної плати за орендований об'єкт, орендар зобов'язаний сплатити платежі з експлуатаційних послуг, пов'язаних з функціонуванням орендованого об'єкту , до яких входять: відшкодування плати за спожиту електроенергію згідно показників лічильника, попередня оплата на наступний місяць за активну електричну енергію, вирахувана згідно показників лічильника за поточний місяць, пропорційна компенсація реактивної електроенергії та витрат в електромережах, амортизаційні відрахування за використання підстанції (15 % від вартості спожитої електроенергії), відшкодування плати за надання послуг з водопостачання та водовідведення згідно діючих тарифів постачальної організації, відшкодування плати за теплопостачання згідно діючих тарифів постачальної організації. Платежі за експлуатаційні послуги сплачуються у безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця протягом 3 - х банківських днів з дня отримання рахунків.

В п. 5.2.7. договору сторони погодили, що орендар зобов'язаний по закінченню строку дії договору повернути орендодавцю об'єкт оренди у належному стані, придатному для подальшої експлуатації (з урахуванням змін у його стані зношення), про що оформляється акт приймання - передачі. При цьому, сплатити орендну плату по момент підписання цього акту. У разі затримання повернення майна орендодавцеві орендар несе повну відповідальність за об'єкт оренди до підписання до підписання акту приймання - передачі.

30.12.2010 сторонами був підписаний акт на передачу в оренду приміщення до договору оренди № 16 від 01.06.2009, згідно якого орендар прийняв від орендодавця критий склад площею 1 717, 2 м. кв. та адміністративне приміщення площею 121, 74 м. кв.

Сторонами 11.10.2016 була укладена додаткова угода до договору в п. 1, якої сторони дійшли згоди договір оренди № 16 від 01.06.2009 вважати розірваним з 30.11.2016.

В п. 2 додаткової угоди від 11.10.2016 до договору орендар зобов'язався повністю розрахуватися з орендарем за фактичний строк користування об'єктом оренди, звільнити орендоване приміщення та повернути майно орендодавцю в строк, що не перевищує 3-х днів з моменту дострокового розірвання договору, що оформлюється двостороннім актом прийому - передачі.

19.12.2016 між сторонами був підписаний акт прийому - передачі до договору, згідно якого орендар передав, а орендодавець прийняв орендоване майно, а саме: кран мостовий вантажопідйомністю 10 тон, що розташований за адресою м. Суми, вул. Скрябіна, 38.

Як зазначає позивач, всупереч умовам договору 19.12.2016 орендар повернув лише кран мостовий, інше нерухоме майно - критий склад та адміністративні побутові приміщення орендарем не повернуті, у зв'язку з чим орендареві нараховується орендна плата та інші платежі передбачені договором оренди.

Згідно рахунків (які як стверджує позивач були виставлені відповідачу), відповідач мав сплатити позивачу:

- 20 119, 36 грн. (орендна плата за грудень 2016 рахунок № 256 від 12.12.2016);

- 5 985, 26 грн. (відшкодування витрат за опалення за грудень 2016 рахунок № 271 від 27.12.2016;

- 3 797, 00 грн. (відшкодування витрат за електроенергію за грудень 2016 рахунок № 260 від 27.12.2016);

- 2 980, 64 грн. (орендна плата за грудень 2016 рахунок № 263 від 19.12.2016);

- 23 100, 00 грн. (орендна плата за січень 2017 рахунок № 4 від 04.01.2017);

- 23 100, 00 грн. (орендна плата за лютий 2017 рахунок № 28 від 01.02.2017);

- 17 138, 71 грн. (орендна плата за березень 2017 рахунок № 33 від 17.03.2017);

- 18 203, 66 грн. (відшкодування витрат з опалення за січень, лютий 2017 рахунок № 36 від 17.03.2017).

Загальна сума заборгованості відповідача за договором, за розрахунком позивача становить 114 424, 63 грн.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що підтверджена сума до сплати за договором становить 29 901, 62 грн., що включає в себе: плату за оренду нежитлового приміщення за грудень у сумі 20 119, 36 грн. (акт надання послуг № 245 від 27.12.2016), відшкодування витрат за електроенергію за грудень у сумі 3 797, 00 грн. (акт надання послуг № 252 від 27.12.2016), відшкодування витрат з опалення за грудень у сумі 5 985, 26 грн. (акт надання послуг № 253 від 27.12.2016).

Також, відповідач стверджує, що фактично об'єкт оренди звільнено ним 27.12.2016, а отже у орендодавця відсутні підстави нараховувати оренду плату з 28.12.2016 по 31.03.2017. На підтвердження факту звільнення об'єкту оренди 27.12.2016 відповідач надав в матеріали справи 15 товарно - транспортних накладних за період з 21.12.2016 по 28.12.2016 із яких вбачається пункт навантаження вантажу м. Суми, вул. Скрябіна, 38.

На думку відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт користування відповідачем приміщеннями в період з 28.12.2016 по 31.03.2017 та не надано суду доказів споживання відповідачем опалення у січні, лютому 2017 року.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення останнього 114 424, 63 грн. заборгованості за договором за період з грудня 2016 року по 23 березня 2017 року, з яких 86 438, 71 грн. орендна плата та 27 985, 92 грн. відшкодування витрат.

Відповідачем визнається заборгованість за договором в сумі 29 901, 62 грн. за фактичне користування об'єктом оренди в грудні 2016 року, з яких 20 119, 36 грн. орендна плата , 3 797, 00 грн. відшкодування витрат за електроенергію за грудень, 5 985, 26 грн. відшкодування витрат з опалення за грудень.

Договір оренди № 16 від 01.06.2009 за своєю правовою природою є договором оренди, який містить елементи договору про надання комунальних послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глав 58 та 63 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В подальшому, в результаті зміни власника майна переданого у найм з позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехконсалтінг», з врахуванням надання Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОПТЕХСЕРВІС" за договорами оренди нерухомого майна від 19.08.2014, оренди нерухомого майна № 06/14-ОП від 19.08.2014 та оренди нерухомого майна № 6 від 01.10.2014 права передавати в суборенду майно передане у найм без додаткового погодження з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтехконсалтінг» між сторонами договору оренди № 16 від 01.06.2009 фактично існували відносини щодо суборенди.

Згідно ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Положеннями ст. 795 ЦК України внормовано, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як встановлено судом, 11.10.2016 сторони досягли згоди щодо розірвання з 30.11.2016 договору оренди. При цьому, орендар зобов'язався повністю розрахуватися з орендодавцем за фактичний строк користування об'єктом оренди, звільнити орендоване приміщення та повернути майно орендодавцю в строк, що не перевищує 3-х днів з моменту дострокового розірвання договору, що оформлюється двостороннім актом прийому - передачі.

Пунктом 5.2.7. договору сторони визначили, що орендар зобов'язаний по закінченню строку дії договору повернути орендодавцю об'єкт оренди у належному стані, придатному для подальшої експлуатації (з урахуванням змін у його стані зношення), про що оформляється акт приймання - передачі. При цьому, сплатити орендну плату по момент підписання цього акту.

Із наявних у справі доказів вбачається, що 10.12.2016 орендар повернув орендодавцеві кран мостовий вантажопідйомністю 10 тон. Доказів повернення орендарем орендодавцю критого складу площею 1 717, 2 кв. м. та адміністративних та побутових приміщень площею 121, 74 м. кв. та підписання сторонами відповідних актів матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи положення п. 5.2.7. договору та відсутність в матеріалах справи доказів підписання між сторонами акту приймання - передачі, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача орендної плати за грудень 2016 року - 23 березня 2017 року, в розмірі 86 438, 71 грн. (20 119, 36+2 980, 64+23 100, 00+23 100, 00 +17 138, 71=86 438, 71).

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що у позивача відсутні підстави нараховувати орендну плату з 28.12.2016 по 31.03.2017 (23.03.2017 - дата визначена позивачем), оскільки фактично об'єкт оренди звільнено 27.12.2016 і правовідносини між сторонами за договором припинилися, з огляду на вказане.

Положеннями ст. 795 ЦК України п. 5.2.7. договору та п. 2 додаткової угоди від 11.10.2016 до договору на орендаря покладено обов'язок повернути об'єкт оренди, що оформлюється двостороннім актом прийому - передачі.

Доказів оформлення такого акту матеріали справи не містять, відтак суд дійшов висновку, що відповідачем відповідні зобов'язання виконані не були. При цьому, фактичне звільнення об'єкту оренди не звільняє орендаря від зобов'язання щодо оформлення документів на повернення об'єкту оренди.

Так, згідно абз. 4 п. 5.4. постанови Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача відшкодувань за комунальні послуги надані в період з грудня 2016 року по березень 2017 року, суд зазначає наступне.

В додатковій угоді від 11.10.2016 до договору сторони досягли домовленості про розірвання договору з 30.11.2016.

Згідно ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що договір оренди в частині, якою були врегульовані правовідносини сторін щодо надання комунальних послуг, припинив свою дію з 30.11.2016.

Оскільки відповідач фактично звільнив об'єкт оренди 27.12.2016, по вказану дату ним споживалися комунальні послуги, що не заперечується відповідачем. Відповідно вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 985, 26 грн. відшкодування витрат за опалення за грудень 2016 року та 3 797, 00 грн. відшкодування витрат за електроенергію за грудень 2016 року визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вказані вимоги також визнаються відповідачем.

Пунктом 5.2.7. договору по момент підписання акту приймання - передачі про повернення майна передбачено сплату лише орендної плати.

Враховуючи, що з 28.12.2016 відповідач не користувався об'єктом оренди та відповідно не споживав жодних комунальних послуг, а також, що договір в частині відшкодування комунальних послуг припинений з 30.11.2016, вимоги позивача про стягнення з відповідача 18 203, 66 грн. відшкодування витрат з опалення за січень, лютий 2017 року визнаються судом не обґрунтованими та не доведеними, і відповідно задоволенню не підлягають.

Обов'язок доказування відповідно до п. 4 ч. 3ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідачем належними та допустимими доказами фактів не повернення орендованого майна та наявності заборгованості в розмірі 86 438, 71 грн. з орендної плати та 9 782, 26 грн. з відшкодування комунальних послуг не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" внормовано, що зайво сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. За таких підстав, позивачу слід повернути зайво сплачений судовий збір, але оскільки позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення зайво сплаченого судового збору, зайво сплачений судовий збір не повертається судом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» (01013, м. Київ, вул. Баренбойма, буд. 1; ідентифікаційний код 25412086) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топтехсервіс» (40020, м. Суми, вул. Скрябіна, буд. 38; ідентифікаційний код 32603113) основної заборгованості в розмірі 86438 (вісімдесят шість тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 71 коп. з орендної плати та в розмірі 9782 (дев'ять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 26 коп. з відшкодування комунальних послуг та 1443 (одна тисяча чотириста сорок три) грн. 32 коп. судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.06.2017

Суддя І. В. Усатенко