ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.2017 Справа № 904/6124/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу у розмірі 21 420,00 грн. за договором перевезення

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 представник - дов. № ББУ/ПУ477/ВП/16 від 30.12.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" штраф за неправильне зазначення маси вантажу у перевізних документах у сумі 21 420,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді 2016 року зі станції Миколаївка - Донецька Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" здійснило відправлення в залізничному вагоні № 56737463, згідно накладної №47802608 відповідно на станцію Енергодар Придніпровської залізниці, одержувач вантажу ДТЕК Запорізька ТЕС. Позивач зазначає, що згідно Правил перевезення вантажів, розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 та Зареєстрованого Міністерством юстиції України 24 червня 2011 року за № 765/19503, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, в тому числі графу "Маса вантажу, визначена відправником" та в яких вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). Правильність внесених у накладну відомостей представник відправника підтверджує своїм підписом. По прибутті вагонної відправки №47802608 на станцію призначення Енергодар Придніпровської залізниці, залізницею проведене контрольне зважування спірних вагонів, при переважуванні встановлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає даним, вказаним відправником у перевізному документі.

Так, у накладній №47802608 відправником зазначено, що у вагоні №56737463 маса вантажу складає 70 600 кг, але фактично встановлено, що маса вантажу складає 69 600 кг, що на 1 000 кг менше ніж вказано у накладній.

У зв'язку з виявленими порушеннями на станції Енергодар Придніпровської залізниці складено комерційний акт РА №017447/1116 від 26.11.2016. Відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення.

За неправильно зазначену у накладній масу вантажу позивач нарахував штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 21 420,00 грн. (4 284,00 грн. х 5).

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з тим, що повноважний представник позивача - ОСОБА_2, задіяний в іншому судовому засіданні, а саме у Господарському суді Черкаської області (справа № 925/450/17); повноважний представник ОСОБА_3 задіяна у судовому засіданні в Господарському суді Донецької області(справи №№ 905/855/17, 905/1153/17), Господарського суду Луганської області (справа № 913/340/17) та повноважний представник позивача - ОСОБА_4 задіяний в іншому судовому засіданні в Господарському суді Запорізької області (справа № 908/972/17). На підставі чого позивач не має можливості направити повноважного представника для участі в розгляді справи.

Дане клопотання не підтверджено жодним доказом та не підлягає задоволенню, оскільки позивач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та, відповідно до ст. 28 ГПК України надання повноважень на представництво інтересів сторони у процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглянутись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленум Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Відповідач проти позову не заперечив, у відзиві на позов зазначив, що він не порушив встановлених норм Статуту залізниць, визначив правильно масу вантажу та вказав про те, що вантаж є вологим ба вимагає сушки та збезводненню, що відповідає вимогам правил перевезення вантажів.

Також, відповідач надав клопотання про зменшення розміру штрафу до 5 000,00 грн. Відповідач зазначає, що недовантаження відповідачем вантажу за спірними перевізними документами не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Також встановлений факт відсутності негативних наслідків від неправильного значення маси вантажу в накладних. Окрім того, випадки недовантаження вагонів не мають системного характеру.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 13.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" здало для перевезення на станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці у вагоні № 56737463 вантаж вугілля камяне марки г-газовий для доставки його вантажоодержувачу ДТЕК Запорізька ТЕС до станції Енергодар Придніпровської залізниці, що підтверджується залізничною накладною №47802608 (а.с. 21).

Відповідно до наведеної залізничної накладної маса вантажу, визначена відправником, у вагоні №56737463 становить 70 600 кг, спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150т).

З копії накладної №47802608 вбачається, що маса вантажу визначена вантажовідправником (графа 28).

Також, відповідно до наведеної залізничної накладної даний вантаж навантажений навалом. Провізна плата складає 4 284,00 грн.

26.11.2016 року вагон №56737463 прибув на станцію Енергодар Придніпровської залізниці.

На підставі заявки вантажоодержувача згідно з статтею 52 Статуту залізниць України, проведено контрольне переваження вантажу у вагоні №56737463. За результатами переважування вантажу у вказаних вагонах було виявлено розбіжності між даними, вказаними в накладній, з фактичною масою вантажу, про що складений комерційний акт №017447/1116 від 26.11.2016.

Розділом "Д" вказаного акту зафіксовано, що у вагоні за документом значаться: навал, вугілля камяне марки г-газовий Г (Г2) (0-200). Вантаж маркований шляхом нанесення поздовжніх борозен по всій довжині вагону. Заходи проти змерзання прийняті шляхом зменшення вологості менш 7,5 %. Нт: 70 600 кг, Тр: 21 800 кг. Фактично при зважуванні виявилось: Бр: 61 400 кг, Тр:21 800 кг з бруса вагона, Нт: 69 600 кг, що менше даних вказаних у перевізному документі на 1000 кг. При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні навалом, на рівні бортів. Вантаж маркований шляхом нанесення повздовжніх борозен по всій довжині вагона, без виїмок та поглиблень. Вагон у технічному та комерційному відношенні справний. Двері, люки закриті. Течі вантажу нема. Відсутній вантаж у вагоні вміститися міг.

Відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442 засіб ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) - засіб вимірювальної техніки, який застосовується для визначення маси вантажу, що перевозиться залізничним транспортом.

Згідно з п.2.3 Інструкції якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки, у технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку.

Позивачем надано до матеріалів справи копію комерційного акту №017447/1116 від 26.11.2016, який підписаний в.о. начальника станції, прийомоздавальником, начальником вантажного району, одержувачем (а.с.22).

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційним актом масою вантажу, позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у п'ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 21 420,00 грн. (4 284,00грн.х5), що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

На підставі частин 1, 2, 3 статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

В частині 4 статті 52 Статуту зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Як встановлено вище, в результаті переважування вантажу залізницею перевірена маса вантажу, що перевозився за залізничною накладною №47802608 у вагоні №56737463, відправником якого є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

В результаті проведених перевірок виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, фактичній масі вантажу.

Відповідно до статей 118, 122 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: неправильне зазначення відповідачем в залізничній накладній №47802608 відомостей про масу вантажу, відправленого у листопаді 2016 року за цією накладною, підтвердження вказаного факту комерційним актом №017447/1116 від 26.11.2016, складеним відповідно до вимог, які пред'являються до його складання Правилами складання актів та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували такий факт, перевіркою правильності розрахунку штрафу судом порушень вимог чинного законодавства не виявлено. Отже, вимоги позивачем заявлені правомірно.

Разом з тим, стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню (п. 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд також оцінює спірні обставини у справі з урахуванням вимог чинного законодавства щодо порядку і основних засад як встановлення так і виконання господарсько-правових зобов'язань.

Так, згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішив спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В аспекті права на справедливий суд, передбаченого міжнародним договором, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Вищого господарського суду України від 06.05.2014 у справі № 913/3189/13. від 12.02.2015 у праві № 912/2090/14.

Проаналізувавши надані сторонами докази, з урахуванням клопотання відповідача, обставин викладених у клопотанні відповідача, беручи до увагу, що дане порушення відповідача не завдало збитків позивачу, при цьому загальна маса вантажу не перевищує вантажопідйомність вагону, тобто загрози безпеці руху на залізничному транспорті не було, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 30%. Суд зазначає, про неможливість зменшити розмір штрафу до 5 000,00 грн., оскільки дійсно відповідачем допущено порушення, відповідальність за яке відповідно до Статуту залізниць України встановлено у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Відтак, задля дотримання балансу інтересів сторін штраф підлягає зменшенню на 30%.

Отже штраф, що підлягає до стягнення складає 14 994,00 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов, спростовуються викладеним вище.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає штраф у сумі 14 994,00 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судового збору, суд враховує, що відповідно до п. 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, враховуючи наведене та з урахуванням положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у сумі 1 600,00 грн.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Соборна, будинок 76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, ідентифікаційний код 40081237) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 14 994 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 19.06.2017

Суддя ОСОБА_5