РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017Справа №910/22792/15
За позовом Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"

до Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради та Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»

про стягнення грошових коштів.

Суддя Грєхова О.А.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Фоміна О.О., Кобук Р.А., Томкіна О.О., за довіреностями;

від відповідача-1: Івченко М.В., Петренко М.Д., за довіреностями;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (далі - ВНЗ "ВМУ "Україна", Університет, Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (далі - Департамент промисловості та розвитку підприємництва, Відповідач 1), Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент соціальної політики, Відповідач 2) про солідарне стягнення 22730397,71 грн. збитків, у зв'язку з невиконанням Кредитного договору № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року та Договору № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року, у задоволенні позову ВНЗ "ВМУ "Україна" відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017 касаційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 у справі № 910/22792/15 скасовано повністю, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями, справу № 910/22792/15 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2017 справа № 910/22792/15 була прийнята до свого провадження суддею Грєховою О.А., залучено до участі у справі № 910/22792/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», розгляд справи призначено на 15.05.2017.

03.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача-2 було подано клопотання відкладення розгляду справи та долучення документів до матеріалів справи.

10.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

12.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача-1 було подано клопотання про припинення провадження у справі та письмові пояснення.

13.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засіданні 15.05.2017 з'явився представник позивача та відповідача-1, представники відповідача-2 та третьої особи не з'явились.

За результатами розгляду клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення.

Враховуючи те, що представники відповідача-2 та третьої особи у судове засідання 15.05.2017 не з'явились, а також у зв'язку з невиконанням позивачем та відповідачем-2 вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 06.04.2017 та задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 29.05.2017.

19.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Також, 26.05.2017 представником позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подано заяву про зміну предмета позову, заяву про залишення позовних вимог у частині без розгляду та письмові пояснення.

У судове засідання 29.05.2017 представники позивача та відповідача-1 з'явились, представники відповідача-2 та третьої особи не з'явились.

Враховуючи те, що представники відповідача-2 та третьої особи у судове засідання 29.05.2017 не з'явились, а також у зв'язку з невиконанням відповідачем-2 вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 06.04.2017, розгляд справи було відкладено на 19.06.2017.

30.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.06.2017 представником позивача було подано письмові заперечення на клопотання про припинення провадження у справі.

Також, 06.06.2017 представником позивача було подано письмові доповнення до заперечень на клопотання про припинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, відхилено клопотання позивача про залишення позову без розгляду в частині, відхилено клопотання відповідача-1 про припинення провадження у справі, продовжено строк розгляду справи № 910/22792/15 на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 06.06.2017 судом, в порядку ст. 77 ГПК України, та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 19.06.2017.

13.06.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

16.06.2017 представником відповідача-1 були подані додаткові письмові пояснення.

Також, 16.06.2017 представником позивача були подані письмові пояснення щодо стану реконструкції об'єкту нерухомого майна під навчальний заклад по вул. Крамського, 10 у місті Києві.

У судовому засіданні 19.06.2017 представники позивача надали суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечив.

У судове засідання 19.06.2017 представники відповідача-2 та третьої особи не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколом судового засідання від 06.06.2017 та розпискою про оголошення перерви від 06.06.2017, відповідно до якої, представники відповідача-2 та третьої особи присутні у судовому засіданні 06.06.2017 повідомлені, про те, що наступне судове засідання відбудеться 19.06.2017 об 11:15 год.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ч. 4 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, інших учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача-2 та третьої особи, з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.06.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 № 375/1351 (із змінами та доповненнями) "Про затвердження Положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання у м. Києві" затверджено положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання у м. Києві; визначено банк "Хрещатик" уповноваженим банком для здійснення кредитування згідно з цим положенням; зобов'язано Головне управління з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) укласти відповідні угоди з уповноваженим банком.

На виконання вимог рішення Київської міської ради, між Головним управлінням з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та ВАТ "Комерційним банком "Хрещатик" укладено угоду про співробітництво від 19.09.2001.

Рішенням конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві від 06.07.2007, оформленим протокол засідання № 4, рекомендовано ВАТ "Комерційний банк "Хрещатик" надати Вищому навчальному закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" кредит в сумі 13 829 000,00 грн. терміном на 36 місяців для реконструкції незавершеного будівництва дитячого санаторію "Перемога" з надбудовою та прибудовою під навчальний заклад інституту розвитку людини (інститут інвалідів) по вул. Крамського, 10, м. Київ, Головному управлінню з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київської міської ради - компенсувати за рахунок коштів, передбачених у бюджеті м. Києва для підтримки малого і середнього підприємництва, ВАТ "Комерційний банк "Хрещатик" 75 % від загальної відсоткової ставки, встановленої кредитною угодою між банком та позичальником.

10.08.2007 року між Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (далі - позичальник, позивач) та Відкритим акціонерним товариство "Комерційний банк "Хрещатик", (в подальшому змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик") (далі - кредитор, третя особа) укладено Кредитний договір № 54-47/4-07 (далі - Кредитний договір).

10.08.2007 року між Головним управлінням з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) правонаступником якого є Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради ( далі - управління, відповідач - 1), Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" укладено Договір № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 (далі - Договір 1).

Відповідно до пункту 1.1 Договору 1 кредитор в межах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 року № 375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 № 109/109, від 15.07.2004 № 373/1783, від 24.11.2005 № 425/2886 та від 09.03.2006 № 165/3256), на умовах та згідно з протоколом № 4 від 06.07.2007 року засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, та відповідно до кредитного договору № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року, укладеного між кредитором та позичальником, відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у сумі 13 829 000,00 грн. під 19.5 % річних для реконструкції незавершеного будівництва дитячого санаторію "Перемога" з надбудовою та прибудовою під навчальний заклад інституту розвитку людини (інститут інвалідів) по вул. Крамського, 10, м. Київ.

Згідно з п. 1.2 Договору 1 управління, за дорученням позичальника, згідно з протоколом № 4 від 06.07.2007 року засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, сплачує кредитору щомісячно протягом 36 місяців після укладення Кредитного договору компенсаційну частину відсотків у розмірі 75 % від суми загальної відсоткової ставки, встановленої Кредитним договором. Компенсаційна частина відсотків сплачується з періодичністю, встановленою Кредитним договором.

Позичальник з періодичністю, встановленою Кредитним договором, сплачує кредитору частину відсотків в розмірі, що не підлягає компенсації, із розрахунку 25 % від загальної відсоткової ставки, встановленої Кредитним договором (пункт 1.3 Договору 1).

Відповідно до п. 2.2 Договору 1 кредитор надає управлінню в термін до 23 числа кожного місяця письмове повідомлення з розрахунком відсотків, що підлягають сплаті позичальником і управлінням в поточному місяці. Управління впродовж 5 робочих днів після отримання цього письмового повідомлення від кредитора, але не пізніше останнього банківського дня кожного місяця, за письмовим дорученням позичальника перераховує компенсаційну частину відсотків із розрахунку 75 % від суми відсотків, що підлягають сплаті.

Пунктом 2.4 Договору 1 сторони погодили, що в разі несплати управлінням компенсаційної частини відсотків в строки, передбачені пунктом 2.2 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити відповідну компенсаційну частину процентного платежу за рахунок власних коштів в строки, встановлені Кредитним договором. Після перерахування управлінням кредитору затриманого компенсаційного платежу, кредитор зобов'язаний повернути позичальнику отримані кошти на його поточний рахунок або зарахувати в рахунок майбутніх платежів позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору.

Згідно з пунктом 3.4 Договору 1 управління зобов'язується в межах бюджетних асигнувань, передбачених управлінню для підтримки малого і середнього підприємництва, у строки і в порядку, встановлені цим договором, сплачувати відповідну компенсаційну частину належних до сплати відсотків кредитору.

Відповідно до пункту 3.5 Договору 1 позичальник відповідає за своєчасну сплату відсотків в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору та в порядку, передбаченому в розділі 2 цього Договору.

Додатковими угодами № 1/5-ДУ від 24.04.2008, № 2/10-ДУ від 26.06.2009, № 3/22-ДУ від 23.10.2009, № 4/3-ДУ від 25.10.2010, № 5/2-ДУ від 25.08.2011, № 6/2-ДУ від 07.11.2012 вносилися відповідні зміни до Договору 1.

04.06.2008 між Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" та Відкритим акціонерним товариство "Комерційний банк "Хрещатик" було укладено Генеральний договір № 24-47/1-08G (далі - Угода).

04.06.2008 року між Головним управлінням з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) правонаступником якого є Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради, Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" укладено Договір № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з генеральним договором № 24-47/1-08G (далі - Договір 2).

Відповідно до пункту 1.1 Договору 2 кредитор в межах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 року № 375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 № 109/109, від 15.07.2004 № 373/1783, від 24.11.2005 № 425/2886 та від 09.03.2006 № 165/3256), на умовах та згідно з протоколом № 3 від 24.04.2008 року засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, та відповідно до генерального договору № 24-47/1-08G від 04.06.2008, укладеного між кредитором та позичальником, встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у сумі 30 000 000,00 грн. під 23,5 % річних для закінчення реконструкції незавершеного будівництва дитячого санаторію "Перемога" з надбудовою та прибудовою під навчальний заклад по вул. Крамського, 10, м. Київ.

Згідно з пунктом 1.2 Договору 2 управління, за дорученням позичальника, згідно з протоколом № 3 від 24.04.2008 засідання Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб'єктів господарювання в м. Києві, сплачує кредитору щомісячно протягом 36 місяців після укладення Угоди компенсаційну частину відсотків у розмірі 75 % від суми загальної відсоткової ставки, встановленої Угодою. Компенсаційна частина відсотків сплачується з періодичністю, встановленою Угодою.

Позичальник з періодичністю, встановленою Угодою, сплачує кредитору частину відсотків в розмірі, що не підлягає компенсації, із розрахунку 25 % від загальної відсоткової ставки, встановленої Угодою (пункт 1.3 Договору 2).

Відповідно до пункту 2.2 Договору 2 кредитор надає управлінню в термін до 23 числа кожного місяця письмове повідомлення з розрахунком відсотків, що підлягають сплаті позичальником і управлінням в поточному місяці. Управління впродовж 5 робочих днів після отримання цього письмового повідомлення від кредитора, але не пізніше останнього банківського дня кожного місяця, за письмовим дорученням позичальника перераховує компенсаційну частину відсотків із розрахунку 75 % від суми відсотків, що підлягають сплаті.

Пунктом 2.4 Договору 2 сторони погодили, що в разі несплати управлінням компенсаційної частини відсотків в строки, передбачені пунктом 2.2. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити відповідну компенсаційну частину процентного платежу за рахунок власних коштів в строки, встановлені Угодою. Після перерахування управлінням кредитору затриманого компенсаційного платежу, кредитор зобов'язаний повернути позичальнику отримані кошти на його поточний рахунок або зарахувати в рахунок майбутніх платежів позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом згідно з Угодою.

Згідно з пунктом 3.4 Договору № 2 управління зобов'язується в межах бюджетних асигнувань, передбачених управлінню для підтримки малого і середнього підприємництва, у строки і в порядку, встановлені цим договором, сплачувати відповідну компенсаційну частину належних до сплати відсотків кредитору.

Відповідно до пункту 3.5 Договору 2 позичальник відповідає за своєчасну сплату відсотків в повному обсязі відповідно до умов Угоди та в порядку, передбаченому в розділі 2 цього Договору.

Додатковими угодами № 1/11-ДУ від 26.06.2009, № 2/22-ДУ від 23.10.2009, № 3/4-ДУ від 25.10.2010, № 4/1-ДУ від 30.06.2011, № 5/1-ДУ від 01.06.2012, № 6/3-ДУ від 07.11.2012 року вносилися відповідні зміни до Договору 2.

Рішенням Київської міської ради № 19/5406 затверджено міську цільову програму "Турбота. Назустріч киянам" на 2011 - 2015 роки, якою затверджено задатки місцевого бюджету для забезпечення компенсації витрат на навчання студентів з числа інвалідів, сиріт та дітей з малозабезпечених родин у Університеті "Україна" у загальному розмір 25300,00 тис грн. в т.ч. 2011 рік - 7700,00 тис. грн., 2012 рік - 4100,00 тис. грн., 2013 рік - 4300,00 тис. грн., 2014 рік - 4500,00 тис. грн., 2015 рік - 4700,00 тис. грн.

21.02.2013 рішенням Київської міської ради № 23/9080 внесено зміни до міської цільової програми "Турбота. Назустріч киянам" на 2011 - 2015 роки доручено виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) забезпечити підготовку розпорядження виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації щодо визначення порядку відшкодування видатків на компенсацію оплати навчання у Університету "Україна" пільгових категорії студентів та затверджено задатки місцевого бюджету для забезпечення компенсації витрат на навчання студентів з числа інвалідів, сиріт та дітей з малозабезпечених родин у Університеті "Україна" у загальному розмір 29 973,90 тис грн. в т.ч. 2011 рік - 6350,00 тис. грн., 2012 рік - 10450,00 тис. грн., 2013 рік - 3973,9,00 тис. грн., 2014 рік - 4500,00 тис. грн., 2015 рік - 4700,00 тис. грн.

При зверненні з позовом до суду, позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 договору № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 та договору № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.08.2008, а також тим, що відповідачем-2 не здійснено фінансування навчання студентів-інвалідів, студентів-сиріт та студентів з особливо важкими матеріальними умовами, які успішно навчаються у Вищому навчальному закладі "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в рамках міської цільової програми "Турбота. Назустріч киянам".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року, у задоволенні позову ВНЗ "ВМУ "Україна" відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017 касаційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 у справі № 910/22792/15 скасовано повністю, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Вищий господарський суду України, скасовуючи судові акти попередніх судових інстанцій, у своїй постанові зазначив наступне:

«Проте, в порушення вимог вказаної процесуальної норми, суд першої інстанції, розглядаючи та вирішуючи даний спір не тільки не встановив у повній мірі всіх обставин справи та не надав належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між ВНЗ "ВМУ "Україна" і Департаментом промисловості та розвитку підприємництва, а також, між ВНЗ "ВМУ "Україна" і Департаментом соціальної політики, але й не врахував у повній мірі та належним чином те, що підставою заявленого позову до Відповідача 1 було не тільки неналежне виконання умов укладених між ВНЗ "ВМУ "Україна" та Департаментом промисловості та розвитку підприємництва Договорів № 23, № 10 і № 24-47/1-08G, а також, Договору № 54-47/4-07, сторонами якого являлися ВНЗ "ВМУ "Україна" та ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", відповідно до якого і були укладені вищезазначені договори. При цьому, з урахуванням вищезгаданих положень ст. 11 та ст. 614 Цивільного кодексу України, при вирішенні даного спору в частині заявлених позовних вимог до Відповідача 2, місцевий господарський суд не надав правову оцінку обставинам справи і з урахуванням Положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання в м. Києві, затв. рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 року № 375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 року № 109/109, від 15.07.2004 року № 373/1783, від 24.11.2005 року № 425/2886 та від 09.03.2006 року № 165/3256), та міської цільової програми "Турбота. Назустріч киянам" на 2011 - 2015 роки, затв. рішенням Київської міської ради від 17.02.2011 року № 19/5406, в контексті правильного вирішення даного спору, обмежившись тільки вище згаданими висновками судового рішення у справі № 910/11255/14, у зв'язку з чим, дійшов передчасного висновку про недоведеність Позивачем та відсутність в діях Відповідача 2 елементів складу цивільного правопорушення.

Водночас, суд першої інстанції не проаналізував належним чином і обсягу та виконання зобов'язань, умов надання та забезпечення повернення кредитних коштів, плати за кредит, порядку його погашення та гарантій виконання, які обумовлювались умовами укладених договорів і, зокрема, Договору № 24-47/1-08G, у зв'язку з чим, без дослідження зазначених обставин, також дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, як вказувалось вище, Договір № 54-47/4-07 було укладено ВНЗ "ВМУ "Україна" за умови надання йому кредитних коштів ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" в межах кредитного ліміту у розмірі 30000000,00 грн. Проте, незважаючи на це, розглядаючи даний спір, суд першої інстанції не вирішив питання про залучення ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" до участі у справі, що у свою чергу призвело до порушення вимог норм процесуального права.

При цьому, місцевий господарський суд не врахував і те, що на виконання рішення Київської міської ради від 05.07.2001 року № 375/1351 "Про затвердження Положення про фінансово-кредитну підтримку суб'єктів господарювання в м. Києві" між Департаментом промисловості та розвитку підприємництва та ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" було укладено Угоду про співробітництво від 19.09.2001 року № 08/02/90, з додатковими угодами до неї, за якою саме ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" було визначено уповноваженим Банком з організації, координації та обслуговування кредитної лінії щодо впровадження спеціального механізму підтримки вітчизняного виробника.

Також, суд не врахував і того, що сплата відсотків Відповідачем 1, обумовлених договорами, передбачалась за умови здійснення відповідного бюджетного фінансування, у зв'язку з чим, для повноти дослідження усіх обставин справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення, суду першої інстанції необхідно було з'ясувати і питання щодо наявності/відсутності відповідного бюджетного фінансування за спірний період часу, а також, проаналізувати з цих причин і Акт Державної фінансової інспекції в місті Києві від 15.05.2015 року № 06-30/818 ревізії фінансово-господарської діяльності Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради за період з 01.01.2012 року по 01.01.2015 року, в якому, зокрема, зафіксовано результати розгляду питання правильності планування та обґрунтованості відшкодування коштів, передбачених на компенсацію витрат ВНЗ "ВМУ "Україна"».

Надалі, під час нового розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, яка була прийнята судом, з урахуванням якої, позивач зазначає, що відповідачем-1 неналежним чином виконувався Договір № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування невідновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 та Договір № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.08.2008, в зв'язку з чим, просить стягнути з Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради 22 730 397,71 грн. збитків

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 10.08.2007 року між Головним управлінням з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" укладено Договір № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07.

В подальшому, 04.06.2008 року між Головним управлінням з питань регуляторної політики та підприємництва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" укладено Договір № 10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з генеральним договором № 24-47/1-08G.

З умов Договорів, а саме пункту 3.4, вбачається, що відповідач-1 зобов'язувався в межах бюджетних асигнувань, передбачених управлінню для підтримки малого і середнього підприємництва, у строки і в порядку, встановлені цим договором, сплачувати відповідну компенсаційну частину належних до сплати відсотків кредитору.

Відтак, суд доходить до висновку, що Договорами про встановлення порядку сплати відсотків № 23 від 10.08.2007, № 10 від 04.06.2008 не передбачено майново-господарських зобов'язань позивача та відповідача-1 один перед одним.

Більше того, сплата компенсаційної частини відсотків здійснюється відповідачем-1 на підставі Угоди про співробітництво від 19.09.2001.

Так, статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Нормами ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Статтею 623 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Положення ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України кореспондує положенням ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, якщо кредитор пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди тощо).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином, важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Як встановлено судом, у 2008 році рішенням Київської міської ради від 30.10.2008 № 560/560 «Про внесення змін до рішення Київради від 17.01.2008 № 3/4475 «Про бюджет міста Києва на 2008 рік» були зменшені бюджетні видатки по КФК 180404 «Підтримка малого і середнього підприємництва» і не передбачені бюджетні асигнування для компенсації відсотків з міського бюджету у жовтні - грудні 2008 року. У зв'язку з цим були внесені відповідні зміни до Угоди про співробітництво та викладені у Додатковій угоді № 12 від 29.12.2008. у 2009 році на погашення відсоткової ставки відповідачем - 1, за рахунок коштів міського бюджету на часткове відшкодування відсотків перераховано банку 7,56 млн. грн. (за період серпень - вересень 2008 року та частково за січень 2009 року), у 2010 році на погашення відсоткової ставки відповідачем за рахунок коштів міського бюджету на часткове відшкодування відсотків перераховано банку 10,69 млн. грн.. (за період січень - березень 2009 року), у 2011 році відповідач перерахував банку 8,06 млн. грн.., у 2012 році - 2 млн. грн.

В подальшому, рішенням Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2014 рік» № 6/10152 від 04.02.2014 за рахунок коштів загального фонду бюджету міста Києва бюджету на підтримку малого та середнього підприємництва було передбачено лише 100 тис. грн.

Рішенням Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2015 рік» № 60/925 від 28.01.2015 за рахунок коштів загального фонду бюджету міста Києва відповідачу на підтримку малого та середнього підприємництва кошти не передбачені.

Проте, у 2013, 2014 та 2015 роках бюджетні асигнування відповідачу на зазначені цілі не виділялись.

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи звітами про надходження та використання коштів загального фонду (форма № 2д, № 2м) за 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 2012, 2013 та 2014 роки.

В свою чергу, оскільки бюджет міста Києва приймається на один рік і кошти з бюджету міста на "Підтримку малого і середнього підприємництва" кожного року Київською міською радою передбачаються в різних обсягах, між кредитором та управлінням щорічно укладаються додаткові угоди до угоди про співробітництво від 19.09.2001, з урахуванням відповідних бюджетних асигнувань і компенсаційна виплата здійснюється в межах щорічних бюджетних асигнувань, затверджених відповідними рішеннями Київради.

Таким чином, в разі відсутності бюджетних асигнувань відповідача-1, останній не зобов'язаний сплачувати відповідну компенсаційну частину належних до сплати відсотків. Зазначене обумовлено Угодою про співробітництво від 19.09.2001, укладеною між відповідачем-1 і банком, та щорічними додатковими угодами до неї.

Разом з тим, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України).

В свою чергу, пунктом 3.5 Договорів сторонами визначено, що саме позичальник несе відповідальність за своєчасність сплат відсотків та за їх обсяг.

Враховуючи викладене вище, а також те, що Договором № 23 про встановлення порядку сплати відсотків за користування не відновлювальною кредитною лінією, наданою згідно з Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 та Договором №10 про встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитом, наданим згідно з Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008, сторони погодили, що відповідальність позичальника за сплату відсотків, передбачених Кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 та Генеральним договором № 24-47/1-08G від 04.06.2008 в повному обсязі несе позивач, то твердження останнього про завдання йому збитків відповідачем-1 спростовуються.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з покладенням судового збору в цій частині на позивача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг у цій справі повинно бути покладено на позивача.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.06.2017.

Суддя О.А. Грєхова