ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" червня 2017 р.Справа № Б-50/274-10 вх. № 11373/2-50

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Швидкіна А.О.

при секретарі судового засідання Карчевської Д.Л.

За участю :

учасники у справі про банкрутство : не з`явились

розглянувши заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсним торгів і договору купівлі - продажу трьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

По справі за заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 22.02.2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого Кошовського С.В., якого було зобов'язано відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії щодо ліквідації банкрута, завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні документи.

Ухвалою суду від 02.02.2012 р. задоволено клопотання арбітражного керуючого Кошовського С.В. про дострокове звільнення його від обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, припинено обов'язки ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кошовського С.В., призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражного керуючого Оскаленко Д.П.

Ухвалою суду від 29.11.2012 р. усунено арбітражного керуючого Оскаленко Д.П. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4 ліквідатором банкрута.

Ухвалою суду від 19.03.2014 р. було задоволено клопотання ПАТ "ОТП Банк" (вх. № 3703) про усунення арбітражного керуючого ОСОБА_4 від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, припинено обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_2 арбітражного керуючого ОСОБА_4, призначено ліквідатором Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 арбітражного керуючого Белікова Олексія Петровича.

Ухвалою суду від 20.05.2017 року задоволено клопотання ПАТ "ОТП Банк" (вх. № 14308 від 10.04.2015 р.) про усунення арбітражного керуючого Белікова О.П. від виконання обов'язків ліквідатора в процедурі банкрутства ФОП ОСОБА_2; припинено обов'язки ліквідатора Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 арбітражного керуючого Белікова Олексія Петровича (свідоцтво № 398 від 28.02.2013р.); призначено ліквідатором Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 арбітражного керуючого Караченцева Юрія Леонідовича (свідоцтво № 361 від 20.02.2013 р., адреса: 61098, АДРЕСА_2).

09.12.2014 р. до канцелярії суду від ПАТ "ОТП Банк" надійшла заява (вх. № 44156 від 09.12.2014 р.), в який банк просить суд визнати недійсними результати аукціону, проведеного Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" 27.12.2012 на підставі протоколу проведення аукціону за протоколом № 13 з продажу квартири АДРЕСА_1 та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_4 від 27.12.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н. А. за реєстровим № 3402.

01.07.2015 р. до канцелярії суду від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надійшла уточнена заява (вх. № 26354) про визнання торгів і договору купівлі - продажу недійсними, в якій заявник просить суд визнати недійсними результати аукціону, проведеного Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" 27.12.2012 на підставі протоколу проведення аукціону за протоколом № 13 з продажу квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 від 27.12.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н. А. за реєстровим № 3402; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 06.03.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Лавіндой И.О. за реєстровим № 990.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що ліквідатором не було забезпечено належного оповіщення через засоби масової інформації про порядок продажу майна банкрута, оцінку предмета іпотеки здійснено з порушенням ч. 1 ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не було отримано згоди іпотекодержателя на продаж іпотеки. Отже, продаж ліквідатором арбітражним керуючим ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 за ціною 24000, 00 грн. відбувся з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Закону України "Про приватизацію невеликих підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про іпотеку".

Ухвалою суду від 09.12.2014 року прийнято заяву ПАТ "ОТП Банк" (вх. № 44156 від 09.12.2014 р.) до розгляду.

Ухвалою суду від 01.07.2015 року прийнято до розгляду уточнену заяву ПАТ "ОТП Факторинг Україна" (вх. № 26354 від 01.07.2015 р.) визнання торгів і договору купівлі - продажу недійсними.

Ухвалою суду від 21.03.2016 року залучено до участі у справі №Б-50/274-10 про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 колишнього арбітражного керуючого ОСОБА_4, ОСОБА_12 та ОСОБА_10.

У зв`язку з неявкою учасників у справі про банкрутство та необхідністю надання додаткових доказів у справі, розгляд заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі - продажу неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року відкладено розгляд звіту ліквідатора та заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу на "12" червня 2017 року; повторно зобов'язано колишнього ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_4 надати всі документи щодо проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1, у тому числі договір № 884/12-12 від 01.12.2012 р., укладений між ним та суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_13, на підставі якого проводилась оцінка трьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; повторно зобов'язано ліквідатора надати суду докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури; повторно зобов'язано колишнього ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_4, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 надати відзив на заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсним торгів та договору купівлі-продажу, а також ознайомитися з результатами судової оціночно-будівельної експертизи № 5236 від 30.11.2016 р., проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, та надати пояснення щодо висновку експерта; повторно викликано в судове засідання колишнього ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_4, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 для надання пояснень щодо заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнати недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу; повторно зобов'язано Товарну біржу "Всеукраїнський торгівельний центр" надати суду документи щодо проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_8.

Заявник - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення наявне в матеріалах справи.

Ліквідатор в судове засідання не з`явився, проте до суду надійшло його клопотання про розгляд заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за його відсутності. Відповідно до наданого ним до матеріалів справи відзиву ( вх. № 31341 від 05.08.2015 року), вважає подану заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів і договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 недійсними обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В судове засідання колишній ліквідатор ОСОБА_4 не з`явився, вимоги ухвали суду від 15.05.2017 року не виконав, про час та місце розгляду заяви був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, проте до суду надійшли його пояснення (вх. № 18013), відповідно до яких він зазначає, що продаж майна банкрута здійснювався відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Покупець - гр. ОСОБА_12 не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду заяви був повідомлений відповідно до вимог діючого законодавства, проте ухвала від 15.05.2017 року повернулась до суду із відміткою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що судовий розгляд заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання аукціону і договору купівлі-продажу майна банкрута недійсними триває з 09.12.2014 року, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви по суті, зважаючи, що учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження в порядку приписів ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заяву заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вище зазначено, постановою суду від 22.02.2011 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого Кошовського С.В., якого було зобов'язано відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії щодо ліквідації банкрута, завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні документи.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " в редакції, чинній після 19.01.2013, зокрема, відповідно ч.1 п.1-1 положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, оскільки аукціон з продажу майна боржника відбувся 27.12.2012 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у редакції чинній з 19.01.2013, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно із законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. При цьому, відповідно до ч.6 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий має діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

В ході проведення ліквідаційної процедури попереднім ліквідатором ОСОБА_4 було виявлено майно, що належить на праві власності боржнику, зокрема трьохкімнатна квартира № 5 загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 43,3 кв.м. місцезнаходження : АДРЕСА_1

Вищезазначену квартиру було надано боржником в заставу заставодержателю - ЗАТ "ОТП БАНК" (правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна") в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ML-702/702/2008 року від 27.02.2008 року, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" та гр. України ОСОБА_2

Згідно висновку про вартість вищевказаного майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_15 ліквідаційна вартість 3-кімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 склала 24000,00 грн.

06.12.2012 року між арбітражним керуючим ОСОБА_4 та Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" було укладено угоду на організацію та проведення 27.12.2012 року о 12.00 год. аукціону з продажу вищевказаного майна. (т.3, а.с.34).

Відповідно до протоколу №13 проведення аукціону від 27.12.2012 року переможцем аукціону з продажу 3-кімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визначено ОСОБА_9.

27.12.2012 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим ОСОБА_4 та переможцем відкритих торгів гр. ОСОБА_9 був укладений договір купівлі - продажу 3-кімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 24000,00 грн. ( том № 3, аркуш справи 41)

Суд вважає, що аукціон з продажу вищевказаного майна проведений з порушенням вимог закону з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Згідно ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001р. за № 2658 -111 (далі - Закон про оцінку) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Статтею 10 Закону про оцінку передбачено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки. У відповідності до ст.11 Закону про оцінку договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі, який повинен містити істотні умови договору. Істотними умовами договору на проведення оцінки майна є: зазначення майна, що підлягає оцінці; мета, з якою проводиться оцінка; вид вартості майна, що підлягає визначенню; дата оцінки; строк виконання робіт з оцінки майна; розмір і порядок оплати робіт; права та обов'язки сторін договору; умови забезпечення конфіденційності результатів оцінки, інформації, використаної під час її виконання; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; порядок вирішення спорів, які можуть виникнути під час проведення оцінки та прийняття замовником її результатів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами суду було неодноразово зобов`язано надати колишнього ліквідатора ОСОБА_4 всі документи щодо проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1, у тому числі договір № 884/12-12 від 01.12.2012 р., укладений між ним та суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_13, на підставі якого проводилась оцінка вищезазначеної квартири. Проте вимоги ухвали суду виконані не були, матеріали справи не містять договору на проведення відповідної оцінки, укладеного у відповідності до вимог діючого законодавства. Таким чином колишнім ліквідатором порушені вимоги ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закону України "Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Крім того, згідно зі ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відповідно до п.56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, звіт про оцінку майна може складатися у повній чи стислій формі та повинен містити : опис об'єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати, дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Втім, дослідивши копію звіту про оцінку майна - трьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який був наданий лише в передостанні судові засідання приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Наталією Анатоліївною, судом встановлено, що він не відповідає вимогам до складання звіту про оцінку та підготовку висновку про вартість майна, а саме не містить усіх необхідних розділів, що розкривають зміст проведених процедур.

Відповідно до Висновку про вартість майна - трьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оцінювач застосовував такі методичні підходи оцінки: витратний та порівняльний ( том № 3, аркуш справи 32).

Згідно п.47 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки.

Натомість, у звіті про оцінку вищезазначеного майна взагалі відсутні характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо.

Також, відповідно до ст. 29 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" під час встановлення ліквідаційної вартості оцінювач повинен додатково визначити ринкову вартість об'єкта оцінки та зазначити у звіті про оцінку майна свої застереження щодо використання результатів такої оцінки.

Проте дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у Висновку та Звіті про оцінку майна оцінювачем майна визначалася тільки ліквідаційна вартість об'єкта оцінки.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п.11 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна. У разі коли у нормативно-правових актах з оцінки майна, договорі на проведення оцінки майна або ухвалі суду не зазначається вид вартості, який повинен бути визначений у результаті оцінки, визначається ринкова вартість

Проте, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутній договір № 884/12-12 від 01.12.2012 р., укладений ліквідатором та суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_13, на підставі якого проводилась оцінка трьохкімнатної квартири, суду не відомо на підставі чого були визначена саме ліквідаційна вартість об`єкта.

Таким чином суд вважає, що у Звіті та Висновку про оцінку майна від 01.12.2012 року, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_13 безпідставно визначена саме ліквідаційна вартість об'єкта оцінки - трьохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 24000,00 грн.

У частинах 3 та 10 статті 30 Закону про банкрутство встановлено, що у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Отже, порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну.

Виходячи з положень ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості: назву об'єкта приватизації, його місцезнаходження; обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної; кількість та склад робочих місць; баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки; відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об'єкт, умови користування ними; обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості; початкову вартість продажу, умови продажу та експлуатації об'єкта; суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта; назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти приватизації; кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі; час та місце особистого ознайомлення з об'єктом; час та місце проведення аукціону, конкурсу; адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу; іншу інформацію, яку визначає орган приватизації.

Проте, слід зазначити, опубліковане у інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони", оголошення від 07.12.2012 року не відповідає приписам ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", зокрема не містить умов продажу та експлуатації об`єкта продажу, назви банку, адреси та номера рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об`єкти продажу.

Крім того, під час розгляду справи, ухвалою суду від 25.04.2016 року клопотання ТОВ "ОТП Факторинг" про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено; призначено по справі судово будівельно-технічну експертизу та доручено її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. На вирішення судового експерта поставлено наступне запитання :

1. Яка ринкова та ліквідаційна вартість об'єкта нерухомості - трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на 01.12.2012 року ( дата оцінки суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_17 на підставі якої реалізувався зазначений об`єкт)?

15.12.2016 року до суду надійшов висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 5236 від 30.11.2016 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Відповідно до висновку судової судової оціночно-будівельної експертизи № 5236, ринкова вартість трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на 01.12.2012 року складає 343775 грн., ліквідаційна вартість - 254394 грн.

Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", основним завданням закону є встановлення умов і порядку відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий - фізична особа, яка має ліцензію, видану у встановленому порядку, та діє на підставі ухвали господарського суду, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника визнаного банкрутом та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з ч.1 ст. 3 -1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражним керуючим (ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредитора.

Відповідно до ч.6 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий має діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Термін сумлінність передбачає, що особа чесно, старанно, ретельно та добросовісно виконує свої обов'язки. Термін розумно передбачає, що особа виконує свої обов'язки змістовно та доцільно. Термін інтерес означає те, що найбільше цікавить особу та відповідає його прагненням і вигоді.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах наданих їй актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Тобто, під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачено положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому треба враховувати, що свобода договору у всіх її аспектах не може мати абсолютного характеру і навіть в умовах ринкової економіки неминуче підлягає певним обмеженням, встановленим у публічних інтересах.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 632, 638, 655 та 691 ЦК України ціна предмету договору купівлі - продажу є суттєвою, обов'язковою умовою договору.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є актом цивільного законодавства, зміст правочину в процедурі банкрутства не може суперечити вищезазначеному закону.

Таким чином, ліквідатор при реалізації своїх прав та обов'язків зобов'язаний був діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів, ціна товару встановлена ним, як суттєва умова змісту правочину, мала бути розумною, справедливою такою, що максимально відповідає інтересам як кредиторів так і боржника.

Наявність ліцензії у арбітражного керуючого ОСОБА_4 свідчить, що він пройшов відповідне навчання займається цим видом діяльності тривалий час та є кваліфікованим, досвідченим щодо обізнаності об`єктивної та справедливої ціни продажу активів боржника в процедурах банкрутства. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає імперативної норми, яка би забороняла ліквідатору встановлювати вищу ціну ніж та яка зазначена в звіті оцінювача. І навпаки ст. 3-1 вищезазначеного Закону зобов`язує арбітражного керуючого, при реалізації своїх прав та обов'язків, діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів і у разі сумніву щодо об`єктивності ціни визначеної оцінювачем мав прийняти всі необхідні заходи для продажу майна за ціною, яка найбільш цікавить кредиторів та відповідає їх прагненням і вигоді.

Проте, як свідчать матеріали справи, колишній ліквідатор ОСОБА_4 на власний розсуд визначив вартість майна, не повідомляючи про результати оцінки кредитора та здійснив відчуження майна банкрута за ціною значно меншою ніж ціна за аналогічне майно. Оскільки ринок даної групи товарів є досить розвинутий і поширений у тому числі у засобах масової інформації, ліквідатор не мав жодних об'єктивних перешкод для встановлення розумної та справедливої ціни.

За таких обставин, слід дійти висновку, що вартість трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за якою була відчужена квартира ліквідатором не є об`єктивною та справедливою.

З огляду на вищевикладене колишній ліквідатор ОСОБА_4 діяв несумлінно, нерозумно, без урахування інтересів боржника та кредиторів.

Отже, укладений договір купівлі-продажу суперечить актам цивільного законодавства, інтересам кредиторів та банкрута, оскільки за наслідками реалізації майна банкрута за відверто заниженою ціною, яка не була справедливою та розумною кредитори, в тому числі ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не змогли задовольнити власні вимоги до божника у розмірі, який міг отримати від реалізації майна у випадку продажу вищезазначеного майна у суворій відповідності до Закону.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Порушення ч. 6 ст. 3-1, ч. 2 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" які допущені ліквідатором під час реалізації майна, дають підстави вважати, що договір купівлі-продажу був укладений з порушенням вимог актів цивільного законодавства, про які зазначено вище.

Оскільки матеріалами справи доведено, що під час здійснення у ліквідаційній процедурі ФОП ОСОБА_2 у справі про банкрутство реалізації майна останнього, що стало предметом спірного договору, були порушені норми Закону про банкрутство щодо процедури оцінки та продажу такого майна, передбачені положеннями ст.ст. 29, 30 Закону про банкрутство, суд зазначає про наявність підстав, згідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та договору купівлі - продажу від 27.12.2012 року, укладеного за результатами його проведення між ліквідатором банкрута фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2 - арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_9.

Стосовно вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 06.03.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Лавіндой И.О. за реєстровим № 990, господарський суд зазначає, що оскільки заявник не є стороною зазначеного правочину, його укладено не у межах провадження справи про банкрутство між двома фізичними особами, які не є учасниками провадження у справі про банкрутство, а тому суд у суду відсутні правові підстави для задоволення вищезазначеної вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.1, ст.3-1, ст.25, 29, 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 203, 215, 627, 628 Цивільного кодексу України, ст. 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними аукціону та договору купівлі-продажу з урахування уточнень частково.

2. Визнати недійсними результати аукціону, проведеного Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" 27.12.2012 року за протоколом проведення аукціону №13 з продажу квартири трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_4 і ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) 27.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. за реєстровим №3402.

4. В решті заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними аукціону та договору купівлі-продажу(з урахуванням уточнень) відмовити.

Суддя Швидкін А.О.