ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.06.2017 р. Справа № 914/1078/17

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали

за позовом:Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», м.Київ;
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів;
про:визнання недійсним висновку та скасування звіту про оцінку майна.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК», м.Київ звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів про визнання недійсним висновку та скасування звіту про оцінку майна.

Розглянувши матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в прийнятті позовної заяви з огляду на наступне.

За статтею 124 Конституції України юрисдикція судів при здійсненні правосуддя поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі; водночас, виконуючи статтю 19 Конституції України, суд зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації тощо мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції; для вирішення питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначення, наведеного у статті 3 Господарського кодексу України.

Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно (суду чи господарському суду), або сказано про вирішення спору в судовому порядку, господарському суду слід виходити як з суб'єктного складу учасників спору, так і з характеру спірних правовідносин.

Статтею 12 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

За статтею 33 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Правовою підставою звернення до суду з позовом визнання недійсним висновку та скасування звіту про оцінку майна позивач зазначив ч.5 ст.57 Закону України „Про виконавче провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналіз положень Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні (статей 3, 12) свідчить про те, що оцінка майна є процесом визначення вартості майна за певною процедурою та результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача з визначених питань; за наслідками проведеної оцінки складається звіт про оцінку майна (акт про оцінку майна).

Визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним субєкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії. Аналогічне правило закріплювалось статтею 58 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що втратив чинність 05.01.2017р.

За змістом наведених вище статей, а також статті 14 Закону України Про виконавче провадження сторони виконавчого провадження, державний виконавець, суб'єкти оціночної діяльності в межах здійснення виконання судових рішень чи рішень інших органів є учасниками виконавчого провадження, а не учасниками відносин у сфері господарювання.

Таким чином, оспорюваний звіт (висновок) субєкта оціночної діяльності є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань та не є актом державного чи іншого органу. Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що звіт про оцінку майна не встановлює, не змінює та не скасовує норми права, неодноразово не застосовується, не породжує права та обовязки позивача та йому не адресований, а тому не може бути предметом самостійного оскарження в господарському суді.

Разом з тим, відповідно до п.5. ст. 57 Закону України Про виконавче провадження, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Пунктом 9.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», встановлено, що визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121-2 ГПК.

Відповідно до ст.121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що відповідно до п.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 за змістом ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона піддягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ, а в іншій частині господарський суд відмовляє в прийнятті скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 62 і статті 121 2 ГПК.

Таким чином, для оскарження результатів оцінки майна у виконавчому провадженні ВП№51474908 в судовому порядку, скаржнику слід звернутись із скаргою на дії ДВС в порядку, передбаченому процесуальним законом із дотриманням встановлених правил щодо підвідомчості в межах справи №1328/5846/12, у якій здійснюється стягнення.

Зважаючи на це, звернення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про визнання недійсним висновку та скасування звіту про оцінку майна, а не зі скаргою на дії органу ДВС, виключає можливість розгляду такого позову в порядку господарського судочинства.

Зазначеної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема в постанові від 07.10.2014 р. у справі № 27/217, в постанові від 23.06.2015 р. у справі № 5010/2435/2011-9/88.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст.86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству «БРОКБІЗНЕСБАНК» в прийнятті позовної заяви про визнання недійсним висновку та скасування звіту про оцінку майна та повернути позовну заяву і додані до неї документи на 26 аркушах.

Суддя Мазовіта А.Б.