ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа № 914/850/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Мирутенка О.Л.

Скрипчук О.С.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-ХПП"

на рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2016р.

у справі № 914/850/16

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-ХПП"

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "Варіант Агро Буд"

до відповідача-2: фізичної особи підприємця ОСОБА_3

про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару та зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Гевяк П.І. - за довіреністю б/н від 21.07.2016р., Горецький М.А. - за довіреністю б/н від 19.04.2017 р.;

від відповідача-1: Харченко І.М. - за довіреністю б/н від 04.04.2016р.;

від відповідача-2: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.06.2016 р. (суддя Р.В.Крупник) у даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 20946,24 грн. пені, 15796,23 грн. штрафу та 1284,23 грн. витрат по оплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам. Стягнуто із відповідача-2 - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 93,78 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач-1 здійснив поставку всього товару, котрий було обумовлено договором, позивач прийняв цей товар без зауважень та підписав без зауважень, як видаткові накладні, так і комплектуючі відомості. А отже, доводи позивача про те, що частина товару, поставленого за специфікацією №2, виявилась неналежної якості та не в повному комплекті, не може бути прийнято до уваги, оскільки не підтверджені відповідними доказами.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 на користь позивача 2 047 548, 46 грн. пені, 474 600, 18 грн. штрафу, 126 529, 95 грн. неустойки в розмірі 3% річних від вартості непереданого у строк товару, а також зобов'язання здійснити частину недопоставленого та неякісного товару; в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову; в решті рішення залишити без змін. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим, дійшов до помилкових висновків про те, що відповідач-1 мав право здійснити затримку поставки товару до сплати позивачем 40% вартості товару, а також самостійно здійснити зарахування авансових платежів. Крім цього, апелянт стверджує, що місцевим господарським судом безпідставно відхилено доводи позивача про те, що поставлений за специфікацією №2 товар не є повністю укомплектованим, а механізм шнековий є неналежної якості.

Відповідачем 1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що сторонами обумовлено в договорі, що товар, який підлягає передачі за однією специфікацією є партією товару. Одна велика партія може відвантажуватися кількома частинами. А відтак, висновок суду першої інстанції про те, що оскільки сторонами не встановлено форми повідомлення про готовність товару до поставки, відвантаження частини товару свідчить про таку готовність. Щодо тверджень позивача про поставку товару неналежної якості чи недоукоплектованості, то такі є безпідставними, з огляду на те, що в порушення п.п.5.3 та 5.4 договору та інструкції П-7, позивач прийняв товар без залучення представника відповідача-1 або його довіреної особи.

В процесі розгляду справи, за клопотанням позивача ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.10.2016 р. зупинено провадження у справі та призначено судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи було поставлено наступні запитання.

1) Чи відповідає поставлене першим відповідачем обладнання, яке входило в комплект поставки (системи активного вентилювання, вентилятори аерації силосів зберігання, системи контрою температури, електронні блоки управління вентилятора, інша апаратура та кабельна продукція, перфоровані лотки) по договору поставки № 48 від 28.04.2015 р., керівництву по експлуатації або паспорту на товар, сертифікату відповідності, як супроводжувальним документам згідно п. 4.5 такого договору, а також вимогам стандартів і технічних умов ТУУ 28.1-:2011 «Силоси металеві вентильовані уніфіковані. Технічні умови» із змінами № 1:2012, пп.1.1-1.3 (крім п. 1.3.1), 1.6 - 1.8.

2) Чи відповідає поставлена відповідачем система термометрії з ручним вимірюванням по договору поставки № 48 від 28.04.2015 р. керівництву по експлуатації або паспорту на товар, сертифікату відповідності як супроводжувальним документам згідно п. 4.5 такого договору, а також вимогам стандартів і технічних умов ТУУ 28.1-:2011 «Силоси металеві вентильовані уніфіковані. Технічні умови» із змінами № 1:2012, пп.1.1-1.3 (крім п. 1.3.1), 1.6 - 1.8?

3) Чи були проведені позивачем (підрядною організацією) роботи пов'язані із заміною системи термометрії, пуско-захисної апаратури та кабельних трас вентиляторів аерації силосів зберігання, поставлених згідно договору поставки № 48 від 28.04.2015 р.?

3.2) Якщо так, то чи стала необхідність проведення таких робіт наслідком невідповідності поставленого обладнання керівництву по експлуатації або паспорту на товар, сертифікату відповідності як супроводжувальним документам згідно п. 4.5 договору поставки № 48 від 28.04.2015 р., а також вимогам стандартів і технічних умов ТУУ 28.1-:2011 «Силоси металеві вентильовані уніфіковані. Технічні умови» із змінами № 1:2012, пп.1.1-1.3 (крім п. 1.3.1), 1.6 - 1.8?

3.3) Якщо ж необхідність проведення таких робіт була наслідком інших причин, навіть не пов'язаних із невідповідністю документам, передбачених п. 4.5 договору поставки № 48 від 28.04.2015 р. та технічним умовам ТУУ 28.1-:2011 «Силоси металеві вентильовані уніфіковані. Технічні умови» із змінами № 1:2012, пп.1.1-1.3 (крім п. 1.3.1), 1.6 - 1.8, то вказати яких причин?

Згідно висновку експерта № 5412/5413 трасологічної та товарознавчої експертиз від 20.03.2017 р. встановлено, що системи контролю температури у договорі поставки №48 від 28.04.2015 р. та додатках до нього - специфікації №№1-3 на комплект обладнання окремо не вказані і не описані. Наявні на об'єктах дослідження - силосах елементи контролю температури та елементи, що демонтовані і зберігаються на складі позивача, за кількістю, комплектністю, маркою, моделлю тощо. відповідають наданій документації, а саме: п. 5 «Система контролю температури універсальна «ИТУ-3» Паспорт 33.3-13841758.007.02-416-01 ПС м. Миколаїв 2015 р.»; «Система контролю температури універсальна «ИТУ-3». Інструкція по експлуатації 33.3-13841758.007.02 РЕ. Миколаїв 2014 р.».

В судовому засіданні представникам сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 28.04.2015р. між позивачем (покупець) та відповідачем-1 (постачальник) укладено договір поставки №48.

Згідно п.п 2.1, 2.3, 3.1, 3.1.1. 3.3. 3.4. 4.2. 4.2.1 вказаного договору, постачальник зобов'язувався передати у власність покупця обладнання для зерносховищ (далі - товар), найменування, кількість, комплектність, ціна та асортимент якого визначені у специфікаціях на кожну окрему партію товару та/або рахунках-фактурах, що підтверджується відповідними товаророзпорядчими документами, а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти такий товар та оплатити його повну вартість згідно умов договору.

Специфікації є невід'ємними частинами цього договору. У разі, якщо у специфікації прямо вказано, що товар виготовляється із матеріалу покупця, то додатково, сторони мають вказати у специфікації найменування таких матеріалів, їх повний перелік, умови передачі матеріалів, строки їх поставки, кількість та вимоги щодо якості.

Поставка товару (визначення вартості товару) може здійснюватися як за цінами в національній валюті України, що визначаються згідно з умовами поставки, вказуються в специфікаціях та включають в себе податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов'язані із поставкою товару відповідно до базису поставки, так і за цінами, зафіксованими в іноземній валюті, що підлягає перерахунку у валюту платежу - гривну України.

Ціни на товар встановлюються специфікаціями окремо на кожну партію товару й розповсюджуються виключно на об'єм товару, вказаний безпосередньо в специфікації. Ціни на товар вказані в специфікаціях на кожну партію товару, дійсні протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання специфікації, і можуть бути змінені постачальником в односторонньому порядку після спливу вказаного строку. В разі своєчасної передоплати покупцем в порядку, передбаченому п.3.3. цього договору, ціна на партію товару, вказана в специфікації, не підлягає зміні. Ціни на товар, передоплату за який не здійснено, може бути переглянуто постачальником. В такому разі нові ціни на товар встановлюються новою специфікацією або додатковою угодою до цього договору.

Покупець зобов'язується оплачувати вартість товару протягом згідно умов підписаної специфікації. Специфікацією можуть бути узгоджені інші умови оплати, включаючи 100% передоплату.

Постачальник має право постачати товар без одержання передоплати покупця. У цьому випадку покупець зобов'язується оплатити поставлений товар в строк до 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту фактичного одержання товару. Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника.

Сторони передбачили, що постачальник, після отримання суми передоплати відповідно до п.3.3 договору (або після підписання специфікації, якщо відстрочення платежу 100%), готує до завантаження та здійснює безпосереднє завантаження товару, а покупець власними силами та за власний рахунок здійснює транспортування партії товару зі складу постачальника у м. Харків.

В разі порушення покупцем строків оплати товару, передбачених п.3.3. цього договору, постачальник має право затримати поставку товару на строк затримки оплати товару.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 28.04.2015р. між позивачем та відповідачем-1 підписано специфікацію №1 до договору та специфікацію №2 до договору.

Відповідно до специфікації №1 відповідач-1 зобов'язався поставити позивачу силос СВК 7,3.15 К60 3024.000.000, в кількості 2 комплекти та естакаду надсилосну оцинковану в кількості 2 комплекти, а всього товару на суму 1376013,60 грн. з ПДВ.

Положеннями пунктів 2.1, 2.2, 2.3 специфікації №1 передбачено такі умови оплати: 50% передоплати в сумі 688006,80 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання даної специфікації; 40% вартості товару, що складає суму в розмірі 550405,44 грн. - протягом 5 банківських днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки товару постачальником; остаточні 10% вартості товару, що складає суму в розмірі 137 601,36 грн. - в термін не пізніше 45 календарних днів після фактичного відправлення товару, що підтверджується відповідними товаротранспортними документами (товарними накладними).

Пунктом 3 специфікації №1 передбачено термін поставки товару: 45 календарних днів з моменту оплати 50% згідно п.2.1 специфікації, але за умови своєчасного виконання п.2.2 та п.2.3 даної специфікації.

Згідно підписаної між сторонами специфікації №2 сторони передбачили поставку наступного товару, а саме: силосу СВП 23,8.22 3011.00.000-08 в кількості 2 комплекти, механізму шнекового зачисного в кількості 2 шт., естакади надсилосної оцинкованої в кількості 2 комплекти, а всього на загальну суму 7005663,00 грн. з ПДВ

Положеннями пунктів 2.1, 2.2, 2.3 специфікації №2 передбачено такі умови оплати: 50% передоплати в сумі 3502831,50 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання даної специфікації; 40% вартості товару, що складає суму в розмірі 2502265,20 грн. - протягом 5 банківських днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки товару постачальником; остаточні 10% вартості товару, що складає суму в розмірі 700566,30 грн. - в термін не пізніше 45 календарних днів після фактичного відправлення товару, що підтверджується відповідними товаротранспортними документами, товарними накладними.

Пунктом 3 специфікації №2 передбачено термін поставки товару: 75 календарних днів з моменту оплати 50% згідно п.2.1 специфікації, але за умови своєчасного виконання п.2.2 та п.2.3 даної специфікації.

В подальшому, 28.07.2015р. позивач та відповідач-1 підписали специфікацію №3 до договору на поставку транспортного моста 3012.12.000 в кількості 1 комплект на загальну суму 127513,50 грн.

Положеннями пунктів 2.1-2.2 специфікації №3 передбачено наступні умови оплати, а саме: 70% передоплати в сумі 89259,45 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання даної специфікації; остаточні 30% вартості товару протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки товару постачальником.

Пунктом 3 специфікації №3 передбачено термін поставки товару: 75 календарних днів з моменту оплати 70% згідно п.2.1 специфікації, але за умови своєчасного виконання п.2.2 специфікації.

Як підтверджується матеріалами справи, 13.05.2015р. позивачем було перераховано відповідачу 200 000,00 грн. згідно платіжного доручення №232, а 15.05.2015р. було перераховано ще 5 000 000,00 грн. згідно платіжного доручення №247. В подальшому, протягом липня-вересня 2015р. позивач здійснив відповідачу-1 оплату в сумі ще 25 00 000,00 грн., а саме: згідно платіжного доручення №65 від 13.07.2015р. - 1 500 000,00 грн.; згідно платіжного доручення №144 від 03.08.2015р. - 500 000,00 грн.; згідно платіжного доручення №272 від 09.09.2015р. - 100 000,00 грн.; згідно платіжного доручення №302 від 16.09.2015р. - 100 000,00 грн.; згідно платіжного доручення №350 від 29.09.2015р. - 300 000,00 грн.

В свою чергу, відповідач-1 здійснив поставку позивачу товару передбаченого специфікацією №1 наступним чином:

1) згідно видаткової накладної №800 від 26.06.2015р. поставив позивачу 1 комплект Силосу СВК 7,3.15 К60 3024.000.000;

2) згідно видаткової накладної №831 від 03.07.2015р. поставив позивачу другий комплект Силосу СВК 7,3.15 К60 3024.000.000, а також 2 комплекти естакади надсилосної оцинкованої.

Поставка товару передбаченого специфікацією №2 здійснювалася відповідачем-1 наступним чином:

1) два комплекти силосу СВП 23,8.22 3011.00.000-08 поставлено за такими видатковими накладними: №832 від 03.07.2015р., №840 від 07.07.2015р., №868 від 13.07.2015р., №869 від 13.07.2015р., №873 від 15.07.2015р., №935 від 03.08.2015р., №939 від 05.08.2015р., №945 від 07.08.2015р., №986 від 14.08.2015р., №987 від 14.08.2015р., №1032 від 20.08.2015р.;

2) два комплекти естакади надсилосної оцинкованої поставлено за такими видатковими накладними: №1064 від 28.08.2015р., №1084 від 01.09.2015р., №1097 від 04.09.2015р., №1133 від 16.09.2015р., №1533 від 16.12.2015 р.;

3) дві одиниці механізму шнекового зачисного поставлено позивачу згідно видаткових накладних №1084 від 01.09.2015р. та №1192 від 30.09.2015р.

Поставка товару згідно специфікації №3 (транспортний міст 3012.12.000) проведена відповідачем-1 згідно видаткової накладної №1193 від 30.09.2015р.

Як встановлено судом першої інстанції, у зв'язку із відсутністю повної оплати за поставлений товар, відповідач-1 в лютому 2016р. звернувся до господарського суду Хмельницької області із позовом до ТОВ «Агротек-ХПП» про стягнення з останнього 802420,27 грн. основного боргу, 150700,00 грн. витрат на транспортування товару, 234196,76 грн. пені, 595643,31 грн. штрафу, 19018,86 грн. інфляційних витрат, 13857,67 грн. 3% річних та 91761,25 грн. курсової різниці згідно доданих до позовної заяви розрахунків.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.05.2016р. у справі №924/153/16 позов ТОВ «Варіант Агро Буд» задоволено частково; стягнуто із ТОВ «Агротек-ХПП» 802420,27 грн. основного боргу, 217395,78 грн. пені, 595643,31 грн. штрафу, 13021,86 грн. 3% річних та 91761,25 грн. курсової різниці. Разом з тим, вказане рішення не набрало законної сили, у зв'язку з його оскарженням в апеляційному порядку.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 193, 265 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.ст. 663, 682, 683. 692, 693 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності. Якщо договором купівлі-продажу не встановлено умов щодо комплектності товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, комплектність якого визначається звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться.

Якщо договором купівлі-продажу встановлений обов'язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов'язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту. Продавець зобов'язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Статтею 538 ЦК України передбачено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки ним 15.05.2015р. було перераховано відповідачу 5 200 000,00 грн., в т.ч. 50% передоплати згідно специфікації №1 в сумі 688 006,80 грн. та 50% передоплати згідно специфікації №2 в сумі 350 2831,50 грн., то за умовами вказаних специфікацій відповідач-1 повинен був поставити обумовлений в специфікації №1 товар до 29.06.2015р., а обумовлений в специфікації №2 товар - до 29.07.2015р. Разом з тим, відповідач-1 зазначений товар у згадані строки не поставив.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, згідно специфікацій №1 та №2 до договору, сплата позивачем авансу у розмірі 50% вартості товару, котрий підлягає поставці згідно цих специфікацій є необхідною умовою з настанням котрої наступає для відповідача-1 строк виконання обов'язку поставки товару. Разом з тим, за умовами підпункту 2.2 та пункту 3 специфікацій №1 та №2, а також згідно положень пункту 3.3 та підпункту 4.2.1 договору для фактичної поставки відповідачем-1 товару зі сторони позивача необхідним є виконання ще однієї умови - сплати наступних 40% вартості товару протягом 5 банківських днів з моменту отримання від відповідача-1 повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки. У випадку порушення позивачем строків оплати 40% вартості товару, відповідач-1 має право затримати поставку товару на строк затримки оплати товару.

Як стверджує позивач у апеляційній скарзі, відповідач не надавав позивачу письмових повідомлень про готовність товару до відвантаження, то останнім не було порушено свого обов'язку щодо сплати наступних 40% вартості товару.

Однак, виходячи з умов укладеного договору, сторонами не обумовлювалося, що повідомлення про готовність товару до відвантаження повинне вчинятися в письмовій формі. Не передбачено обов'язкової такої форми і чинним законодавством України. Натомість, згідно ч.3 ст.206 ЦК України правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. А отже, у суду немає підстав твердження відповідача про повідомлення позивача в телефонному режимі, не брати до уваги.

При цьому, згідно підпункту 1.1.10 договору, сторони обумовили, що товар, який підлягає передачі за однією специфікацією являється партією товару. Одна велика партія може відвантажуватися кількома частинами.

Таким чином, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що відвантаження частини товару свідчить про готовність до відвантаження всієї партії товару. Більше того, як вбачається зі специфікацій №1 та №2, в строки для вчинення відповідачем-1 повідомлення про готовність до поставки товару, останній здійснив поставку частини товару, що підтверджується відповідними видатковими накладними. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що у вказаний період позивач частково здійснював оплату наступних 40% вартості товару, передбаченого специфікацією №2.

При цьому, матеріалами справи також підтверджується, що позивачем двічі направлялися відповідачу-1 претензії (№170 від 28.10.2015р. та №181 від 12.11.2015р., в котрих вказувалося на прострочення відповідачем-1 своїх зобов'язань за договором. Разом з тим, у вказаних претензіях, позивачем жодним чином не ставилося питання про надання письмових повідомлень про готовність товару до поставки.

А тому, враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що твердження представника позивача про відсутність письмових повідомлень, а відтак, і відсутність з його сторони будь-яких порушень щодо сплати наступної черги грошових коштів є надзвичайно формалізованим, та таким, що не заслуговує на увагу, оскільки своїми діями сторони підтвердили те, що такі повідомлення надавалися відповідачем-1.

Щодо тверджень апелянта про те, що 15.05.2015р. ним було перераховано авансу більше на 1009161,70 грн., ніж це передбачалося умовами специфікацій №1 та №2, а тому відповідач-1 повинен був зарахувати надмірно сплачені кошти, в рахунок грошових зобов'язань, по мірі виникнення у ТОВ «Агротек-ХПП» обов'язку оплатити відповідний відсоток вартості товару, колегія суддів зазначає таке.

Як підтверджується матеріалами справи, згідно роздруківки з бухгалтерської програми 1С8 вказані кошти відповідачем -1 було зараховано наступним чином: 500000,00 грн. (сплачених згідно банківської виписки №БВ-0000378 від 03.08.2015р.) - оплата наступних 40% вартості товару згідно специфікації №1; всі решта кошти зараховано в оплату наступних 40% вартості товару згідно специфікації №2.

Відповідно до п.п. 3.6. 3.7 договору, сторони погодили, що при оформленні платіжного доручення покупець зобов'язаний вказати у призначенні платежу номер, дату даного договору та номер специфікації, за якою здійснюється оплата. Посилання на номер та дату договору повинні містити усі первинні документи та специфікації.

У випадку отримання оплати за товар з неповною розшифровкою її призначення, строк виконання зобов'язань постачальником щодо поставки товару може збільшуватись на час, витрачений на встановлення призначення платежу.

Відповідно до п. 3.8. 2.29 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою правління Національного Банку України від 21.01.2004р. №22, реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит «Призначення платежу» до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення.

Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

З огляду на зазначене, право визначати призначення платежу належить виключно платнику, отримувач коштів не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу. Спрямування коштів на погашення боргу, який виник раніше - може мати місце у випадку відсутності чіткого зазначення призначення платежу.

Крім цього, з аналізу наведених положень також вбачається, що сторони після списання коштів з рахунку платника мають право самостійно узгодити зміну призначення платежів, однак, позивач жодних узгоджень призначення їх платежу не здійснював.

Беручи до уваги те, що позивач, всупереч умовам договору, а також вимогам чинного законодавства України не зазначав чітко в платіжних дорученнях призначення здійснюваного ним платежу, що мало наслідком зловживання з його сторони правом на визначення такого платежу, відтак він втратив право покликатися на неправильне зарахування відповідачем-1 коштів. З огляду на наведене, а також те, що умовами договору сторони не врегулювали порядок зарахування коштів у разі відсутності чіткого призначення платежу, а також те, що станом на 15.05.2015р. (момент надмірного перерахування авансового платежу) у позивача була відсутньою будь-яка заборгованість з оплати за товар, то відповідач вправі був зараховувати вказані кошти на власний розсуд, виходячи з умов здійснюваної ним господарської діяльності.

А отже, враховуючи те, що позивач не здійснив оплати наступних 40% вартості товару, котрий було йому поставлено згідно специфікації №1, апеляційний господарський суд погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що відповідач-1 в силу положень ч.4 ст.612 ЦК України не вважається таким, що допустив прострочення поставки товару за цією специфікацією.

Разом з тим, як встановлено вище, обумовлений в специфікації №2 товар відповідач-1 повинен був поставити позивачу до 29.07.2015р., за умови сплати останнім наступних 40% вартості товару.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач оплатив 40% вартості товару 29.09.2015р. А тому, за умовами пп.4.2.1 договору, саме до вказаної дати відповідач-1 мав право затримати поставку товару.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.09.2015р. відповідач-1 не поставив позивачу лише 0,3 комплекта естакади надсилосної. Поставка недопоставленого товару відбулася 16.12.2015р. згідно видаткової накладної №1533 на суму 67698,14 грн.

Відповідно до ч.1 ст.683 ЦК України якщо договором купівлі-продажу встановлений обов'язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов'язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту.

Як вже зазначалося, згідно умов п.1.1.10 договору, за однією специфікацією поставлявся не комплект товару, а партія товару. Зі специфікації №2 прослідковується, що вказана партія складалася із двох комплектів силосу СВП 23,8.22 3011.00.000-08, двох комплектів естакади надсилосної оцинкованої, а також двох одиниць механізму шнекового зачисного. А тому, застосовуючи положення ст.683 ЦК України до всього товару, що підлягав поставці за специфікацією №2, позивач безпідставно ототожнює комплект товару із партією товару.

В даному випадку, враховуючи приписи ст. 683 ЦК України, непоставленим в строк товаром вважається лише один комплект естакади надсилосної оцинкованої загальною вартістю 225660,48 грн. із ПДВ. Другий комплект естакади було поставлено ще 28.09.2015р. згідно видаткової накладної №1064.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень пунктів 6.6 та 6.7 договору, за прострочення строку передачі товару покупець має право нарахувати та стягнути із постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого у строк товару за кожен день такого прострочення, а за прострочення строку передачі товару більш ніж на 30 днів, до постачальника може бути застосований штраф в розмірі 7% від вартості непереданого у строк товару. Пеня нараховується за весь час прострочення поставки до повного виконання зобов'язання. За прострочення строку передачі товару покупець має право додатково нарахувати та стягнути із постачальника неустойку у розмірі три відсотка річних від вартості непереданого у строк товару за весь час прострочення.

Враховуючи те, що починаючи з 30.09.2015р. і по 15.12.2015р. включно, відповідач-1 вважається таким, що прострочив поставку комплекту товару загальною вартістю 225660,48 грн., обрахований відповідно до п.6.6 договору розмір пені за несвоєчасну поставку товару становить 20 946,24 грн.

З приводу стягнення штрафу у розмірі 7% від вартості непереданого у строк товару у випадку прострочення більше ніж на 30 днів, то суд враховує позицію Верховного Суду України, згідно якої, відповідно до ч.2 ст.231 ГК можливе одночасне стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань; в інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 27.04.2012 р. у справі №3-24гс12).

Дана позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною у рішеннях від 07.07.2011 р. у справі «Сєрков проти України» та від 01.06.2006р. у справі «Федоренко проти України».

Таким чином, оскільки відповідачем-1 було допущено прострочення поставки комплекту товару більш ніж 30 днів, з нього підлягає до стягнення штраф у розмірі 15796,23 грн.

З приводу стягнення з відповідача-1 неустойки у розмірі три відсотка річних від вартості непереданого у строк товару за весь час прострочення, то така неустойка за своїм правовим характером є штрафом, а тому одночасне стягнення з відповідача-1 штрафу у розмірі 7% та штрафу у розмірі 3% є подвійним стягненням за несвоєчасне виконання зобов'язання, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

А отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у стягненні неустойки у розмірі три відсотка річних від вартості непереданого у строк товару.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 поставити частину непоставленого та неякісного товару, судова колегія звертає увагу на таке.

Згідно п. п. 5.1 - 5.6 договору, перевірка додержання постачальником умов договору щодо кількості, комплектності та асортименту товару здійснюється покупцем в момент передачі йому товару. Щодо якості (стосовно явних недоліків) - протягом п'яти календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

У разі виявлення покупцем товару неналежної якості, постачальник зобов'язується замінити такий товар на якісний протягом розумного строку, зменшити вартість товару неналежної якості або повернути гроші в обсязі поверненого неякісного товару, якщо тільки покупець доведе, що ці недоліки виникли до фактичної передачі товару або з вини постачальника при належному виконанні покупцем умов транспортування, зберігання та експлуатації.

У разі виявлення невідповідності якості товару діючим на території України стандартам або даним, що містяться у сертифікаті, покупець зобов'язаний викликати представника постачальника для участі у прийманні та складанні акту приймання товару за якістю. У повідомленні про виклик представника постачальника покупець, крім відомостей, передбачених Інструкцією П-7, повинен вказати: асортимент товару, номер транспортного засобу, спосіб виявлення недоліків, найменування вантажоотримувача, адресу місця приймання товару. У випадку неприбуття у строк без поважної причини протягом 3-х діб з моменту отримання повідомлення покупця представника постачальника для участі в прийманні товару та складання акту приймання товару за якістю, покупець повинен здійснити приймання товару у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Документи щодо приймання товару за якістю, оформлені із порушенням вимог даного договору та норм чинного законодавства, не мають доказової сили при вирішенні спорів щодо якості товару.

Претензії щодо якості товару, що постачається за даним договором, повинні бути пред'явлені постачальникові не пізніше 15-ти календарних днів з дати поставки товару в порядку, встановленому діючим законодавством України з урахуванням положень цього договору.

Претензії повинні пред'являтись у письмовій формі, бути підписаними уповноваженою особою та скріплюватись печаткою покупця, з додаванням усіх документів, що підтверджують обґрунтованість викладених в претензіях відомостей та вимог, супроводжуватись актами, складеними з урахуванням п.5.3 даного договору, копіями транспортних документів, тощо.

Згідно п.3,4 специфікації №1 передбачено терміни поставки: з відправкою кожної партії товару, та у разі постачання товару частинами, одночасно із товаром постачальник надає покупцю для підписання комплектуючу відомість, яка підтверджує факт отримання відповідної кількості та асортименту комплектуючих, має бути підписана покупцем протягом 3 (трьох) календарних днів від дати отримання товару (що підтверджується відповідними товаротранспортними накладними) та відправлена постачальнику засобами електронного або факсимільного зв'язку. Якщо покупець не надасть підписаний документ протягом зазначеного строку - претензії щодо невідповідності комплектності поставленого товару від покупця не приймаються.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач-1 здійснив поставку всього товару, котрий було обумовлено договором, позивач прийняв цей товар без зауважень та підписав без зауважень, як видаткові накладні, так і комплектуючі відомості.

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача про те, що частина товару, поставленого за специфікацією №2, виявилась неналежної якості та не в повному комплекті, є безпідставними та необґрунтованими.

А отже, господарський суд Львівської області дійшов правомірного висновку про відмову у позові в частині зобов'язання відповідача-1 поставити частину непоставленого та неякісного товару.

Крім цього, необхідно зазначити, що відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи те, що 30.04.2015р. між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель (відповідач-2) зобов'язується перед кредитором (позивачем) відповідати за сплату боржником - ТОВ «Варіант Агро Буд» штрафних санкцій (пені, штрафу, неустойки), передбачених договором поставки №48 від 28.04.2015 р., при цьому, відповідальність поручителя обмежується сумою 5000,00 грн., суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що вимоги про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 5000,00 грн. пені підлягають до задоволення.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, а також з врахуванням висновку судової експертизи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2016 р. у справі

№ 914/850/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.06.2017 р.

Головуючий-суддя О.І. Матущак

Судді Н.М. Кравчук

О.Л. Мирутенко