КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" червня 2017 р. Справа №911/1873/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Громадської організації "Спілка дрібних підприємців" на ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Бабкіна В.М., судді - Кошик А.Ю., Карпечкін Т.П.) за позовом Громадської організації "Спілка дрібних підприємців" до публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" та Білоцерківського відділення № 2 Філії "Київське головне регіональне управління" публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним договору банківського рахунку.

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Спілка дрібних підприємців" звернулась до господарського суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" та Білоцерківського відділення № 2 Філії "Київське головне регіональне управління" публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним договору банківського рахунку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16 направлено до Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області копії матеріалів справи №911/1873/16 для встановлення за результатами перевірки слідчими органами наявності/відсутності в діях посадових осіб ПАТ КБ "Приватбанк" чи інших осіб ознак дій, що кваліфікуються як підробка документів, з метою встановлення факту та обставин укладання/неукладання ГО "Спілка дрібних підприємців" договору банківського рахунку № 3572 та встановлення наявності/відсутності підстав для визнання вказаного договору недійсним; провадження у справі зупинено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач у жовтні 2016 року звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16 скасувати та залишити позов без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 апеляційну скаргу Громадської організації "Спілка дрібних підприємців" на ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16 повернуто скаржнику на підставі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, апеляційним судом в ухвалі було визначено належну до сплати суму судового збору.

Крім цього, одночасно з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Оскільки, апеляційна скарга була повернута скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, то відповідно і вищезазначене клопотання судом не розглядалося.

Громадська організація "Спілка дрібних підприємців" повторно у кінці квітня 2017 року (майже через шість місяців) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16.

Звертаючись повторно зі скаргою апелянтом було надано докази оплати судового збору лише на суму 500 грн., тоді як апеляційний суд, повертаючи первісно подану скаргу, в ухвалі від 31.10.2016 визначив належну до сплати суму - 1 378 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 апеляційну скаргу Громадської організації "Спілка дрібних підприємців" на ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16 повернуто скаржнику на підставі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, колегією суддів було звернуто увагу апелянта на те, що станом на дату повторного звернення з апеляційною скаргою Законом України "Про судовий збір" були встановлені нові ставки судового збору.

Суму судового збору належну до сплати було визначено апеляційним судом у вказаній ухвалі.

Крім цього, одночасно з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Оскільки, апеляційна скарга була повернута скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, то відповідно і вищезазначене клопотання судом не розглядалося.

У травні 2017 року усунувши вказані в ухвалі від 17.05.2017 недоліки Громадська організація "Спілка дрібних підприємців" втретє звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив, що клопотання скаржника задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Частиною 2 вищенаведеної статті визначено, що апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК (п.1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.07 №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

В первісно поданій апеляційній скарзі заявник, як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався, на те, що оскаржувана ухвала на його адресу не надходила, а її повний текст було отримано лише після неодноразових звернень до суду.

Стосовно вказаного колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Представник позивача був присутній в судовому засіданні 15.09.2016, а тому відповідно був обізнаний про прийняття оскаржуваної ухвали.

Згідно відбитку штампу суду першої інстанції вказана ухвала була направлена сторонам 22.09.2016.

Також, у справі міститься клопотання позивача про ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно відмітки, зробленої представником позивача на цьому клопотанні, він ознайомився з матеріалами справи 27.09.2016, тобто вже після виготовлення та направлення сторонам оскаржуваної ухвали.

Отже, щонайменш з 27.09.2016 апелянт був ознайомлений з текстом ухвали та мотивами її прийняття.

Первісно з апеляційною скаргою позивач звернувся до суду 15.10.2016, тобто з пропуском п'ятиденного строку, встановленого ГПК для оскарження ухвал навіть, якщо його рахувати з моменту ознайомлення скаржника із повним текстом ухвали (з 27.09.2016).

Доказів того, що перешкоджало позивачу починаючи з 27.09.2016 у п'ятиденний строк звернутися до суду зі скаргою не надано, так само як і не наведено причин, що унеможливили звернення в межах вказаного строку.

Крім цього, як вже було вказано вище, вдруге Громадська організація "Спілка дрібних підприємців" звернулася до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16 у квітні 2017 року, майже через шість місяців від первісного звернення.

При цьому, у повторно поданій скарзі апелянт вказав, що весь цей час він не мав змоги сплатити судовий збір з огляду на те, що через зловживання службовців Білоцерківського відділення публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" Спілка дрібних підприємців припинила збір будь-яких благодійних та членських внесків, а виконавча служба не виконала наказ суду про стягнення з публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на користь позивача грошових коштів в сумі 2 009, 70 грн.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

При цьому, апелянтом жодних доказів відсутності у нього коштів необхідних для сплати судового збору протягом шести місяців надано до суду не було.

Вказані вище доводи документально не підтверджені, та жодним чином не доводять загального майнового стану підприємства позивача.

З огляду на викладене, доказів щодо підтвердження обставин, які унеможливлювали усунення недоліків у розумний строк та відповідно своєчасне повторне звернення до суду апеляційної інстанції, апелянтом не надано.

Так, на переконання колегії суддів шестимісячний строк для усунення недоліків первісно поданої скарги не є розумним.

До того ж апелянтом при повторному зверненні було надано докази оплати судового збору лише на суму 500 грн., тоді як апеляційний суд, повертаючи первісно подану скаргу, в ухвалі від 31.10.2016 визначив належну до сплати суму - 1 378 грн.

Слід зазначити, що лише факт подання апелянтом клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки таке клопотання з огляду на приписи ч.1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України в постанові від 02.10.2012 по справі № 25/230.

Крім цього, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи з поважності причин пропуску такого строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, що перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги як первісно, так і повторно, протягом законодавчо встановленого терміну.

З огляду на викладене, заява про відновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, у зв'язку з недоведеністю поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи, що клопотання скаржника про відновлення строку подання апеляційної скарги не містить поважних причин пропуску такого процесуального строку, та що, до клопотання не додано жодних доказів поважності пропуску строку, а також з огляду на відсутність встановлення судовою колегією обставин наявності поважності причин його пропуску, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ст. ст. 53, 93 Господарського процесуального кодексу України, у відновленні пропущеного строку слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Керуючись ст. ст. 53, 86, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Громадській організації "Спілка дрібних підприємців" у відновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16.

2. Апеляційну скаргу Громадської організації "Спілка дрібних підприємців" на ухвалу господарського суду Київської області від 15.09.2016 у справі №911/1873/16 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко