РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017Справа №910/6563/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗОФОРМ" до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "ПРОМЕТЕЙ" про стягнення 21 255,05 грн., за участю представників позивача - Шкаровської Д.В. довіреність №б/н від 12.05.2017 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 21 255,05 грн., з яких: 16 371,96 грн. - основний борг, 3 022,76 грн. - пеня, 316,00 грн. - 3% річних та 1 544,33 грн. - інфляційні втрати, у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленного товару за договором на поставку товару №0602312 від 06.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.05.2017 року.

22.05.2017 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині штрафних санкцій, в якому він просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 16 371,96 грн. та суму нарахованих штрафних санкцій у розмірі 4 565,06 грн., з яких: 2 382,23 грн. - пеня, 316,00 грн. - 3% річних та 1 866,83 грн. - інфляційні втрати, яка прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача в судове засідання 07.06.2017 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІЗОФОРМ" (далі - постачальник) та Приватним підприємством "Консалтингова фірма "ПРОМЕТЕЙ" в особі відокремленого підрозділу - Філії "Львівський молочний комбінат" (далі - покупець) було укладено договір на поставку товару №0602312 (ладі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця товар зазначений у специфікації та/або накладних, а покупець зобов'язується прийняти такий товар та своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1. договору).

Згідно п.4.1. договору сума договору складає суму всіх видаткових накладних на товар, поставлений за цим договором.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець здійснює оплату кожної поставленої партії товару згідно рахунку-фактури шляхом банківського перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки партії товару.

Поясненнями позивача, а також видатковою накладною № №5098 від 22.07.2016 року на суму 16 371,96 грн, яка містяться в матеріалах справи, стверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 16 371,96 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та на даний час має перед позивачем заборгованість у розмірі 16 371,96 грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 року - 14.02.2017 року, що підписаний сторонами та міститься в матеріалах справи.

Позивачем 16.02.2017 року було направлено відповідачу претензію №01-02/04/87 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 16 371,96 грн., яку відповідачем було отримано 20.02.2017 року.

31.03.2017 року позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу №01-02/04/374 щодо несвоєчасної оплати поставленого товару з пропозицією у триденний термін сплатити заборгованість у розмірі 16 371,96 грн., який відповідачем було отримано 04.04.2017 року.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 16 371,96 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню 3% річних у розмірі 316,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 866,83 грн., за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно розділу пункту 5.2. договору за порушення покупцем строку оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого товару за кожен день прострочення оплати товару.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати у визначений договором строк за поставлену продукцію позивачем нараховано 2 382,23 грн. пені.

Позовні вимоги в частині стягнення 2 382,23 грн. пені у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Консалтингова фірма "ПРОМЕТЕЙ" (01010, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІВАНА МАЗЕПИ, будинок 10; код 30668980) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗОФОРМ" (01042, місто Київ, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 19/3, корпус 1, кімната 5; код 34937637) 16 371 (шістнадцять тисяч триста сімдесят одна) грн. 96 коп. основного боргу, 2 382 (дві тисячі триста вісімдесят дві) грн. 23 коп. пені, 316 (триста шістнадцять) грн. 00 коп. 3% річних, 1 866 (одна тисяча вісімсот шістдесят шість) грн. 83 коп. інфляційних втрат та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.06.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна