РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017Справа №910/3728/17

За позовом: публічного акціонерного товариства "НОВОВОЛИНСЬКИЙ ЛИВАРНИЙ ЗАВОД";

до: публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК";

про: стягнення 234.730,08 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Федюра С.В. - за довіреністю від 14.03.2016 № 16/114;

відповідача: Салюк М.І. - за довіреністю від 15.02.2017 № 09/12/61.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "НОВОВОЛИНСЬКИЙ ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" про стягнення 234.730,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами спору за договором банківського рахунка від 27.08.2012 № 07/2012, яке полягає у несвоєчасному виконанні розпорядження клієнта про перерахування коштів. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з відповідача пені в розмірі 234.730,08 грн. за прострочення виконання зобов'язання за вказаним договором.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2017 № 910/3728/17 вказану позовну заяву повернуто без розгляду на підставі п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 № 910/3728/17 скасовано, матеріали справи передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/3728/17. Розгляд справи призначено на 29.05.2017.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що 15.02.2015 правлінням НБУ прийнято постанову № 74/Б "Про віднесення публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" до категорії проблемних", відтак відповідач не мав можливості виконати платіжні доручення позивача. Крім того, при нарахуванні пені має застосовуватися п. 8.9 договору банківського рахунка від 27.08.2012 № 07/2012.

До господарського суду надійшло клопотання представника відповідача про призначення експертизи щодо визначення розміру пені, який необхідно застосувати за порушення відповідачем строків виконання платіжних доручень.

Вказане вище клопотання представника відповідача судом відхилене в судовому засіданні 29.05.2017, оскільки питання визначення розміру пені, який необхідно застосувати за порушення відповідачем строків виконання платіжних доручень не потребує спеціальних знань.

В судовому засіданні 29.05.2017 оголошено перерву до 12.06.2017.

До господарського суду надійшли заперечення позивача на відзив відповідача, в яких позивач вказує на те, що договором банківського рахунка не обумовлена відповідальність банку за порушення термінів виконання платіжних доручень тому позивач правомірно нарахував пеню в розмірах, встановлених п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Представник відповідача подав до суду письмові пояснення в яких вказав, що передбачене п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні" порушення відповідачем встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ є не чим іншим як несвоєчасне списання коштів з рахунку позивача, оскільки виконання доручення позивача на переказ є завершеним для відповідача з дати списання коштів з рахунку платника.

В судовому засіданні 12.06.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством "НОВОВОЛИНСЬКИЙ ЛИВАРНИЙ ЗАВОД", як клієнтом, (далі - позивач) та публічним акціонерним товариством "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК", як банком, (далі - відповідач) укладено договір банківського рахунка від 27.08.2012 № 07/2012 (далі - Договір) у відповідності до предмету якого відповідач на підставі зав(-и) позивача встановленої форми, відкриває клієнту поточні(-ий) рахунки(-ок) в національній та/або іноземній(-их) валютах (поточні рахунки) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії банку, тарифів, законодавства України (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що у випадку відкриття поточного рахунка, операції за якими можуть здійснюватись з використанням спеціального платіжного засобу у вигляді пластикової картки відповідач надає позивачу у користування картку та здійснює обслуговування такого поточного рахунка за платіжною схемою, передбаченою у заяві про відкриття поточного рахунка та за умовами передбаченими даним Договором, Загальними умовами, тарифами, Правилами користування карткою.

Положеннями пункту 5.1 Договору визначає право клієнта розпоряджатись коштами на поточному рахунку.

Так відповідно до умов п. 1.1 Договору відповідач відкрив для позивача поточні рахунки (а саме - рахунок №0522 у гривні і рахунок №4741 в російських рублях) для здійснення господарської діяльності та проводив розрахунково-касове обслуговування цих рахунків.

Між сторонами спору 27.08.2012 досягнуто згоди щодо внесення змін до Договору та підписано протокол розбіжностей до цього Договору. Протокол розбіжностей набув чинності 27.08.2012, з дня його підписання та є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно протоколу розбіжностей Договір доповнено пунктом 8.9, яким передбачено, що несвоєчасне списання/зарахування коштів з/на рахунки Клієнта Банк сплачує Клієнту пеню у розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

У відповідності до п. 1. статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Так, позивач, на підставі Договору, 03.03.2016 надіслав, а відповідач прийняв платіжні доручення, а саме:

- від 03.03.2016 № 171 на суму 492.774,30 грн.;

- від 03.03.2016 № 172 на суму 155.000,00 грн.;

- від 03.03.2016 № 173 на суму 27.000,00 грн.;

- від 03.03.2016 № 174 на суму 131.761,19 грн.;

- від 03.03.2016 № 176 на суму 121.956,39 грн.;

- від 03.03.2016 № 177 на суму 968.825,02 грн.;

- від 03.03.2016 № 179 на суму 15.864,07 грн.,

а також платіжне доручення в російських рублях від 01.03.2016 від 01.03.2016 № 7 на суму 10.982.919,01 рублів.

Проте, в подальшому відповідачем частина платіжних доручень була виконана з порушенням строків їх виконання, а частина не виконана взагалі, а саме:

- від 03.03.2016 № 171 на суму 492.774,30 грн. - дата виконання - 30.03.2016;

- від 03.03.2016 № 172 на суму 155.000,00 грн. - дата виконання - 30.03.2016;

- від 03.03.2016 № 173 на суму 27.000,00 грн. - дата виконання - 30.03.2016;

- від 03.03.2016 № 174 на суму 131.761,19 грн. - не виконане;

- від 03.03.2016 № 176 на суму 121.956,39 грн. - не виконане;

- від 03.03.2016 № 177 на суму 968.825,02 грн. - не виконане;

- від 03.03.2016 № 179 на суму 15.864,07 грн. - не виконане.

Виконання платіжних доручень підтверджується банківською випискою за 30.03.2016, а невиконання - карткою рахунка № 0522 в період з 03.03.2016 по 17.04.2016.

Вказані платіжні доручення, банківська виписка за 30.03.2016 та картка рахунка № 0522 в період з 03.03.2016 по 17.04.2016 наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його зобов'язання за Договором, відповідач перерахування коштів згідно наданих позивачем платіжних доручень своєчасно не здійснив. За таких обставин позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 234.730,08 грн. за прострочення виконання зобов'язання за Договором.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

У відповідності до п. 1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.04 р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.04 р. за № 377/8976, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, встановлений законодавством України.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", та п. 2.19 вищезазначеної Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, він виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного робочого дня.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 8.3. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи а переказ коштів в Україні", за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Відповідно до п. 32.2. статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідач стверджує про правомірність нарахування пені за порушення умов Договору в розмірі 0,01% згідно з п. 8.9 Договору.

Вказані доводи відповідача відхилені судом з урахуванням наступного.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за порушення строків виконання платіжних доручень. Умовами ж п. 8.9 протоколу розбіжностей передбачено, що за несвоєчасне списання/зарахування коштів з/на рахунки позивача відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як вбачається з преамбули укладеного між сторонами спору Договору, у правовідносинах з відповідачем, врегульованих цим Договором, клієнтом виступав позивач. Пунктом 8.9 Договору сторони погодили відповідальність відповідача саме за несвоєчасне зарахування коштів на рахунки позивача та несвоєчасне списання коштів з рахунків позивача.

Судом не встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої п. 8.9 Договору натомість як було встановлено судом Банк порушив терміни виконання платіжних доручень і предметом розгляду справи є відповідальність саме за порушення термінів виконання платіжних доручень.

Відповідно до абз.7 п.п. 8.1 п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, враховуючи те, що укладеним між сторонами спору Договором не обумовлена відповідальність відповідача за порушення термінів виконання платіжних доручень, відтак позивач правомірно нарахував пеню в розмірах, встановлених п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи а переказ коштів в Україні" в розмірі 234.730,08 грн., за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, буд. 12, ідентифікаційний код: 00039002) на користь публічного акціонерного товариства "НОВОВОЛИНСЬКИЙ ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, буд. 29; ідентифікаційний код: 05799344) пеню в сумі 234.730 (двісті тридцять чотири тисячі сімсот тридцять) грн. 08 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 3.520 (три тисячі п'ятсот двадцять) грн. 95 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16 червня 2017 року

Суддя С.В. Балац