ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 травня 2017 рокуСправа № 11/Б-921/1448/2013
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. розглянувши скаргу № 11/2-34-160 від 18 листопада 2016 року Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк" на дії ліквідатора ОСОБА_1 у справі за заявою:

кредитора: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", вул. Зоологічна, 5, м. Київ

боржник: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2", вул. Шолом Алейхема, 19 а, м. Збараж, Тернопільської області

про визнання банкрутом

За участю представників:

Кредиторів: ОСОБА_3 - представник ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_4"; ОСОБА_5- ОСОБА_6 ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Банкрута: ОСОБА_1- ліквідатор

Суть справи: Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 14 січня 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф", вул. Шолом Алейхема, 1, м. Збараж, Тернопільської області, ідентифікаційний код 35068869.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 13 жовтня 2015 року припинено процедуру розпорядження майном; Товариство з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф", вул. Шолом Алейхема, 1, м. Збараж, Тернопільської області, ідентифікаційний код 35068869 визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1, свідоцтво арбітражного керуючого № 49 від 01.02.2013 р., поштова адреса вул. Проскурівська, 53 (4 поверх), м. Хмельницький.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року надано згоду арбітражному керуючому /ліквідатору/ ОСОБА_1 на реалізацію заставного майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2", вул. Шолом Алейхема, 19 а, м. Збараж, Тернопільської області, ідентифікаційний код 35068869, яке перебуває в заставі ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

23 листопада 2016 року матеріали справи № 11/Б-921/1448/2013 були направлені на адресу Львівського апеляційного господарського суду, у звязку з поступленням апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.10.2016 року.

29 листопада 2016 року від Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на адресу господарського суду Тернопільської області надійшла скарга на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 11/2-34-160 від 18 листопада 2016 року, в якій просить:

- визнати дії ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро- горілчаний завод Калганоф арбітражного керуючого ОСОБА_1 щодо надання недостовірної інформації організатору торгів - неправомірними;

- заборонити ліквідатору вчиняти будь-які дії з продажу майна банкрута, а саме: проводити прилюдні торги, заключати договори купівлі-продажу, підписувати передавальний акт відносно майна Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-горілчаний завод Калганоф;

- заборонити Південно-західній універсальній торговій біржі проводити другий повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-горілчаний завод Калганоф.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 01 грудня 2017 року зупинено провадження у справі № 11/Б-921/1448/2013 в частині розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на дії ліквідатора ОСОБА_1 до перегляду ухвали господарського суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року в апеляційному провадженні.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року у справі №11/Б-921/1448/2013 залишено без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" без задоволення.

13 квітня 2017 року супровідним листом № 09-01/166/17 від 11.04.2017 р. повернуто матеріали справи № 11/Б-921/1448/2013 на адресу господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року поновлено провадження у справі № 11/Б-921/1448/2013 в частині розгляду скарги № 11/2-34-160 від 18 листопада 2016 року Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на дії ліквідатора ОСОБА_1. Судове засідання по розгляду даної заяви призначено на 16 травня 2017 року на 15 год. 00 хв..

13.05.2017р. на адресу господарського суду від арбітражного керуючого /ліквідатора/ ОСОБА_1 надійшов відзив на скаргу ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" за вих..№ 02-08/115 від 12.05.2017р., в якому ліквідатор ТзОВ "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2" вважає подану скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсності та вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та зазначає про всі вчиненні ліквідатором дії в ході здійснення ліквідаційної процедури.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року відкладено судове засідання по розгляду скарги № 11/2-34-160 від 18 листопада 2016 року Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк" на дії ліквідатора ОСОБА_1 на 30 травня 2017 року на 16 год. 00 хв. в режимі відеоконференції. ; доручено забезпечення проведення відеоконференції Київському апеляційному господарському суду, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Документообіг господарського суду та спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "TrueConf"

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер LH3115UJ11204355D5 .

Для робочого оригіналу фіксування відеоконференції надано диск DVD-R, серійний номер MFP653TG120049.

В розпочатому судовому засіданні представнику скаржника та ліквідатору розяснено права та обовязки сторін, передбачені ст..22 ГПК України.

Представник ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в судовому засіданні 30.05.2017 р. підтримав подану скаргу , в якій зазначає, що при підготовці до проведення аукціону ліквідатором було порушено вимоги ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме не належним чином виконано покладені на нього обовязки.

Ліквідатор ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив щодо заяви Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх. №02-08/115 від 12.05.2017р.), в яких зазначає про те, що з метою належного проведення ліквідаційної процедури ліквідатором банкрута ТОВ "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2" було сформовано ліквідаційну масу та включено торгові марки до ліквідаційної маси, та вжито необхідних заходів щодо виділення частки. Вважає, що арбітражним керуючим жодним чином не порушено норми Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Представник кредитора ОСОБА_6 ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області зазначив, що зауважень щодо роботи ліквідатора ОСОБА_1 у нього немає, ліквідатор виконує свої обов'язки відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ліквідатора ТзОВ "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2" ОСОБА_1, судом встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне ОСОБА_4 Товариство «Всеукраїнський ОСОБА_4» визнано кредитором у справі № 11/Б-921/1448/2013 про банкрутство ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Калганоф». Грошові вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» у сумі 24 432 724,50 грн. внесені до першої черги реєстру вимог кредиторів, як такі що забезпечені заставою майна Боржника відповідно до договорів застави, а саме: Договору застави від 03.04.2008 р., Договору застави від 21.09.2009 р., Договору застави від 22.01.2008 р., Договору застави від 01.08.2008 р., Договору застави від 09.09.2008 р., Договору застави від 18.09.2008 р.

В скарзі на дії/бездіяльність ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначає про порушення ліквідатором боржника вимог ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме не належним чином виконані покладені на нього обовязки.

Зокрема зазначає, що відповідно до повідомлення від 14 листопада 2016 року щодо проведення повторгного аукціону, виходячи з розділу 3 лоту № 24 (обєкти інтелектуальної власності свідоцтва на знаки для товарів та послуг) до складу цілісного майнового комплексу включено: Свідоцтво на знак для товарів і послуг №127360 Товарний знак ЛУЦЬКА ЗІРКА 25.08.2010 до 17.02.2019; Свідоцтво на знак для товарів і послуг №127674 Товарний знак СТАРИЙ ЗБАРАЖ 25.08.2010 до 20.07.2019; Свідоцтво на знак для товарів і послуг №165930 Товарний знак ОСОБА_2 УКРАЇНИ Kalganoff GOLD OF UKRAINE 25.01.2013 до 18.02.2021; Свідоцтво на знак для товарів і послуг №170797 Товарний знак КАЛГАНОФ ОСОБА_7 Kalganoff ANCIENT KIEV 13.05.2013 до 07.07.2022; Свідоцтво на знак для товарів і послуг №177022 Товарний знак КАЛГАНОФ МАМИНА ГОРІЛОЧКА 10.10.2013 до 26.10.2022; Свідоцтво на знак для товарів і послуг №193946 Товарний знак ЗБАРАЗЬКА ГОРІЛКА 10.12.2014 до 26.10.2022.

Як вказує заявник, відповідно до відомостей, наданих Державною службою інтелектуальної власності України в повідомленні за вих. № 1-6/2000 від 11.03.2016 р., зазначені обєкти інтелектуальної власності належать ОСОБА_8 та відповідно до повідомлення за вих. № 1-6/7503 від 21.09.2015 р. на зазначені обєкти інтелектуальної власності накладено арешт та оголошено заборону на їх відчуження.

З огляду на те, що на вказані обєкти інтелектуальної власності накладено арешт та оголошено заборонну на їх відчуження та не вжиття ліквідатором ТОВ Лікеро-горілчаний завод Калганоф ОСОБА_1 заходів передбачених ч. 6 ст. 42 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, вважає,що ліквідатор не мав право включати до ЦМК ТОВ Лікеро-горілчаний завод Калганоф вище вказані обєкти інтелектуальної власності - свідоцтва на знаки для товарів та послуг.

Відповідно до ст. 42 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком обєктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та обєктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Згідно до ст. 33 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, під час продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу в установленому порядку відчужуються всі види майна, призначеного для здійснення підприємницької діяльності боржника, у тому числі приміщення, споруди, обладнання, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, права на знаки (позначення), що індивідуалізують боржника, його продукцію, роботи, послуги (фірмове найменування, знаки для товарів і послуг), інші права, які належать боржнику, за винятком прав і обовязків, які не можуть бути передані іншим особам.

При цьому, необхідно зауважити, що продаж майна боржника частинами в підсумку призводить до отримання значно меншої вартості від продажу такого майна (та відповідно меншого задоволення вимог кредиторів у подальшому), ніж продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, яке фактично представляє сукупність активів, що дають можливість проводити певну господарську діяльність, та відповідно надають змогу реалізувати потенційним покупцям таке майно по найбільш високій ринковій ціні (та відповідно в подальшому надають змогу максимально задовольнити вимоги кредиторів).

Як вбачається з матеріалів справи, майно боржника фактично представляє собою сукупність активів, що дають можливість проводити певну господарську діяльність (виробничі будівлі, земельні ділянки, об'єкт незавершеного будівництва), та відповідно надають змогу реалізувати таке майно по найбільш високій ринковій ціні, у зв'язку з чим продаж майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу відповідає як вимогам Закону про банкрутство, так і визначеній у зазначеному Законі меті продажу майна боржника з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною, що також повністю кореспондується з ч. 2 ст.44 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, відповідно до якої вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Судом встановлено, що ліквідатором банкрута ТзОВ "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2", на підставі наказу №3 від 14.10.2015 року було з 01.05.2016р. по 01.07.2016 року проведено інвентаризацію майна банкрута, про що складено відповідні описи, а саме: протокол інвентаризаційної комісії від 01.07.2016 року; інвентаризаційний опис необоротних активів основні засоби (нерухомість) від 01.07.2016р.; інвентаризаційний опис необоротних активів (споруда) від 01.07.2016р.; інвентаризаційний опис необоротних активів від 01.07.2016 p.; інвентаризація наявності грошових коштів, бланків документів суворої звітності від 01.07.2016 p.; акт №3 інвентаризації наявності фінансових інвестицій від 01.07.2016 p.; інвентаризаційний опис об'єктів інтелектуальної власності у складі нематеріальних активів №4 від 01.07.2016 p.; акту №2 про результати інвентаризації грошових коштів від 01.07.2016 p.; інвентаризаційний опис матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 01.07.2016 p.; інвентаризація розрахунків з дебіторами і кредиторами від 01.07.2016 р. (належним чином завірені копії знаходяться в матеріалах справи ).

Згідно ч.2 ст. 493 Цивільного кодексу право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам.

Згідно з інформацією Державного підприємства Український інститут промислової власності №5982 від 02.11.2015 року, ТОВ Лікеро-горілчаний завод Калганоф належить свідоцтва на товарні знаки та послуги №127360, №127674, №165930, №170797, №177022, №193946, а також вони належать ОСОБА_8

Отже, даними свідоцтвами на товарні знаки та послуги володіють дві особи, боржник та ОСОБА_9 Виділення частки банкрута з свідоцтва на товарні знаки, або поділ та інший спосіб є неможливим, оскільки це володіння двох осіб правом на торгівельні марки, та виділення їх є неможливим.

Як доказ накладення арешту ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" надає копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію повідомлення Державної служби інтелектуальної власності України за вих. №1-6/2000 від 11.03.2016 року; копію повідомлення Державної інтелектуальної власності України за вих. №1-6/7503 від 21.09.2015 року. Разом з тим, заявником не надано постанови органів ДВС, якими арешт накладений.

З повідомлення Державної служби інтелектуальної власності України за вих. №1-6/7503 від 21.09.2015 року випливає, що було вжито заходів відносно накладення арешту на свідоцтва на торгові знаки що належать ОСОБА_8, а не TOB Лікеро-горілчаний завод Калганоф.

Як вбачається з пояснень ліквідатора в судовому засіданні, Державна служба інтелектуальна власності України не повідомила державного виконавця, що свідоцтва на товарні знаки та послуги №127360, №127674, №165930, №170797, №177022, №193946 належать також TOB Лікеро-горілчаний завод Калганоф, що і призвело до перевищення посадовими особами Державної служби інтелектуальної власності України повноважень, оскільки право власності є непорушним і ніхто не має право на нього посягати та забороняти користуватися та розпоряджатися.

Відповідно до ст. 38 ЗУ Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, з дня прийняття господарським судом постанові про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: скасовується арешт накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежені щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Ліквідатором було направлено ОСОБА_9 листи звернення з проханням надати згоду на продаж свідоцтва на товарні знаки та послуги №127360, №127674, №165930, №170797, №177022, №193946 у спосіб передбачений ст. 44 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, або можливість виділення частки (поділу) з метою реалізації, однак відповіді ліквідатором не отримано.

Крім того, арбітражний керуючий ОСОБА_1 звертався до Державного підприємства Український інститут промислової власності з клопотанням про надання розяснення чи можливе, чи не можливе і яким чином можливе виділення частки яка належить банкруту на підставі свідоцтв на товарі знаки №127360, №127674, №165930, №170797, №177022, №193946 з метою його реалізації на підставі ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, однак відповідь на адресу ліквідатора не надійшла.

Судом встановлено, що ліквідатором з метою не порушення принципу цілісного майнового комплексу, було сформовано ліквідаційну масу, та включено торгові марки до ліквідаційної маси, та вжито необхідних заходів щодо виділення частки .

Окрім того, для виявлення активів боржника TOB Лікеро-горілчаний завод Калганоф, ліквідатором ОСОБА_1 були направлені запити до: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №02-08/7 від 29.10.2015р.; Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №02-08/8 від 29.10.2015р.; Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_6 районі Тернопільської області №02-08/9 від 29.10.2015р.; Управління Держпраці у Тернопільській області №02-08/10 від 29.10.2015р.; Державно підприємства "Держреєстри України" №02-08/11 від 29.10.2015р.; Відділу нагляду на виробництві, котлонагляді на транспорті на зв'язку №02-08/12 від 29.10.2015р.; ОСОБА_6 районного комунального бюро технічної інвентаризації №02-08/13 від 29.10.2015р.; Регіонального відділення Фонду державного майна в України по Тернопільській області №02-08/14 від 29.10.2015р.; Відділу з питань надзвичайних ситуацій №02-08/15 від 29.10.2015р.; Сектору містобудування, архітектури, житло-комунального господарства та будівництва №02-08/16 від 29.10.2015р.;Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області №02-08/17 від 29.10.2015р.; Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку .№02-08/18 від 29.10.2015р.; Тернопільського експертно-технічного центру №02-08/19 від 29.10.2015р.; Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тернопільській області №02-08/20 від 29.10.2015р.; ОСОБА_6 районного центру зайнятості №902-08/21 від 29.10.2015р.; ОСОБА_6 ОДПІ ТУ ДФС у Тернопільській області №902-08/22 від 29.10.2015р.; Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області №» 02/08/23 від 29.10.2015р.; Відділу ДВС ОСОБА_6 районного управління юстиції в Тернопільській області №902-08/24 від 29.10.2015р.; Державної інспекції України з питань безпеки на морському та річковому транспорті №« 02-08/25 від 29.10.2015р.; Українського центру інноватики та патентно-інформаційних послуг №902-08/26 від 29.10.2015р.; Державного підприємства "Український інститут промислової власності" №» 02- 08/27 від 29.10.2015р.; УДАІ УМВС України в Тернопільській області №902-08/28 від 29.10.2015р.; Відділу Держземагенства у ОСОБА_6 районі Тернопільської області №902-08/29 від 29.10.2015р.; Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №902-08/30 від 29.10.2015р.; Державної фіскальної служби України №» 02-08/31 від 29.10.2015р.; Тернопільської митниці ДФС у Тернопільській області №» 02-08/32 від 29.10.2015р.; Державної служби інтелектуальної власності України №» 02-08/33 від 29.10.2015р.; Державної авіаційної служби України №» 02-08/34 від 29.10.2015р.; Головного управління статистики у Тернопільській області №902-08/35 від 29.10.2015р.; УМВС України в Тернопільській області відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків №902-08/37 від 12.11.2015р.; ОСОБА_6 ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №» 02-08/38 від 12.11.2015р.; Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області №902-08/52 від 29.01.2016р.; Управління Держпраці у Тернопільській області №902-08/53 від 29.01.2016р.; Архівного відділу ОСОБА_6 райдержадміністрацїї №» 02-08/55 від 18.02.2016р..

Судом встановлено, що ліквідатором належним чином виконуються повноваження ліквідатора, та щомісячно направляється голові комітету кредиторів звіти про свою діяльність, про що свідчать звіт №02-08/39 від 11.11.2015 р. за жовтень 2015 року; звіт №02-08/43 від 10.12.2015 р. за листопад 2015 року; звіт №02-08/47 від 10.01.2016 р. за грудень 2015 року; звіт №02- 08/55 від 08.02.2016 р. за січень 2016 року; звіт №02-08/58 від 12.03.2016 р. за лютий 2016 року; звіт №02-08/63 від 12.04.2016 р. за березень 2016 року; звіт №02-08/67 від 12.05.2016 р. за квітень 2016 року; звіт №02-08/68 від 15.06.2016 р. за травень 2016 року: звіт №02-08/75 від 15.06.2016 р. за червень 2016 року; звіт №02-08/80 від 22.08.2016 р. за липень 2016 року: звіт №02-08/83 від 22.09.2016 р. за серпень 2016 року; звіт №02-08/89 від 11.10.2016 р. за вересень 2016 року; звіт №02-08/94 від 14.11.2016 р. за жовтень 2016 року; звіт №02-08/98 від 14.12.2016 р. за листопад 2016 року; звіт №02-08/100 від 18.01.2017 р. за грудень 2016 року; звіт №02-08/102 від 15.02.2017 р. за січень 2017 року; звіт №02-08/106 від 14.03.2017 о. за лютий 2017 року; звіт №02-08/111 від 14.04.2017 р. за березень 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ОСОБА_9 № 2 від 31.01.2017р. позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого з питань додержання арбітражним керуючим вимог законодавства під час виконання повноважень ліквідатора ТзОВ "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2", комісія прийшла до висновку про відсутність порушень, викладених у скарзі МЮУ Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ „ВіЕйБі Банк" від 16.11.2016р. №11/2-53894 щодо порушень вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в діяльності арбітражного керуючого - ОСОБА_1.

У відповідності до частини 1 статті 99 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) є незалежним.

Згідно ч.2 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобовязаний неухильно дотримуватися вимог законодавства.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про не підтвердження Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" належними та достатніми доказами факту порушень вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражним керуючим /ліквідатором/ Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2" ОСОБА_1 при здійсненні ліквідаційної процедури, крім того, відтак доводи скаржника про визнання дій та бездіяльності ліквідатора неправомірними є необгрунтованмими та безпідставними, а скарга такою, що не підлягає до задоволення.

Окрім того, ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк" в скарзі просить заборонити ліквідатору вчиняти будь-які дії з продажу майна банкрута, а саме: проводити прилюдні торги, заключати договори купівлі-продажу, підписувати передавальний акт відносно майна Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-горілчаний завод Калганоф та заборонити Південно-західній універсальній торговій біржі проводити другий повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-горілчаний завод Калганоф.

Так, згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

При цьому, положення Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог статті 4- 1 Господарського процесуального кодексу України, що визначає особливості провадження у справі про банкрутство як окремої форми судового процесу.

Відтак, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі

вжити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, передбачені загальними положеннями статті 67 ГПК України, а також інші заходи, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку з урахуванням спеціальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з метою захисту прав та інтересів кредиторів.

Згідно абзацу 8 частини 1 статті 38 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Викладені обставини свідчать про наявність особливостей вжиття заходів по забезпеченню вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Також, згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами та доповненнями), забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Скаржник просить заборонити ліквідатору вчиняти будь-які дії щодо організації і проведення аукціону з продажу майна банкрута та заборонити організатору аукціону проводити аукціон з продажу нерухомого та рухомого майна банкрута.

Відповідно до статті 41 Закону ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно із частиною 2 статті 41 Закону ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

За приписами статті 49 Закону продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам. Порядок організації проведення аукціонів у провадженні у справі про банкрутство та вимоги до їх організаторів стосовно майна державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 %, установлюються органом, уповноваженим управляти державним майном. Суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом.

Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, яка маг ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону.

Частиною 5 статті 44 Закону встановлено, що ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Слід звернути увагу, що частина 1 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вказує на недопущення накладення нових арештів та інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута в ліквідаційній процедурі. Застосування ж заходів забезпечення, передбачених статтями 66-67 Господарського процесуального кодексу України може бути здійснено в провадженні у справі про банкрутство виключно з метою захисту учасників провадження у справі з урахуванням усіх обставин справи. Зокрема, забороняючи проведення аукціону, суд має враховувати наявність негативних наслідків для його учасників, боржника та кредиторів в результаті вчинення таких дій, а також тривалість здійснення ліквідаційної процедури у справі.

Разом з тим, згідно відмітки канцелярії господарського суду Тернопільської області скарга Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк" зареєстрована 29.11.2016р. за вх. № 20564, а аукціон з продажу майна відбувся 30.11.2016р., тобто ця вимога на час розгляду скарги є не актуальна.

З огляду на наведене , суд вважає що вимога кредитора про заборону ліквідатору вчиняти будь-які дії з продажу майна банкрута та заборонити Південно-західній універсальній торговій біржі проводити другий повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-горілчаний завод Калганоф є безпідставною та необґрунтованою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 40,41,42,43,44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст..ст.33,43,86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги № 11/2-34-160 від 18 листопада 2016 року Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк" на дії ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод ОСОБА_2"- ОСОБА_1, - відмовити.

2. Ухвалу господарського суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

3. Ухвалу направити боржнику; Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк", вул. Дегтярівська,27т, м. Київ (поштова адреса: м.Київ, Харківське шосе,49); Сектору з питань банкрутства Головного управління юстиції в Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, арбітражному керуючому ОСОБА_1, вул. Проскурівська, 53 (4 поверх), м. Хмельницький.

Повний текст ухвали складено 15 червня 2017 року.

Суддя А.М. Сидорук