ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Справа № 911/1956/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівПоляк О.І., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Спрінг А", м. Київ
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року
у справі господарського суду Київської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Спрінг А", м. Київ
до1. Орендного підприємства "6-й Київський авторемонтний завод", м. Київ; 2. Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області, с. Юрів, Київська обл.
провизнання недійсним договору про розірвання договору від 12.08.2011 року та визнання ТОВ "Спрінг А" орендарем за договором оренди від 03.06.2008 року

за участю представників

позивача: Висіцька І.В., Дутковський Б.В., Деркач І.В.,

відповідача-1: не з'явився,

відповідача-2: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спрінг А" (далі за текстом - ТОВ "Спрінг А") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до орендного підприємства "6-й Київський авторемонтний завод" (далі за текстом - ОП "6-й Київський авторемонтний завод"), Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі за текстом - Юрівська сільська рада) про:

- визнання недійсним Договору про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.08.2011 року, укладеного ОП "6-й Київський авторемонтний завод" та Юрівською сільською радою, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., зареєстрований в реєстрі за № 2715;

- визнання ТОВ "Спрінг А" орендарем за Договором оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року, укладеним між Юрівською сільською радою та ОП "6-й Київський авторемонтний завод".

Рішенням господарського суду Київської області від 14.11.2016 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ТОВ "Спрінг А" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року та рішення господарського суду Київської області від 14.11.2016 року і прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачами відзивів на касаційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представники позивача просили касаційну скаргу задовольнити, постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року та рішення господарського суду Київської області від 14.11.2016 року - скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачів згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представників позивача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.06.2008 року Юрівською сільською радою Макарівського району Київської області (орендодавець) та ОП "6-й Київський авторемонтний завод" (орендар) укладено Договір оренди земель водного фонду (далі за текстом - Договір), за умовами п. 1.1 якого відповідно до рішення 24 сесії IV скликання Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області за № 135 від 21.10.2005 року (зі змінами від 16.01.2008 року № 138-17-V) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку земель водного фонду для рибогосподарських потреб, що знаходиться на території Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області в межах с. Завалівка.

Відповідно до п. 2.1 Договору в оренду передається земельна ділянка земель водного фонду загальною площею 8, 5346 га, яка складається з трьох земельних ділянок, а саме:

- земельної ділянки площею 6, 9889 га, склад угідь під ставками - 5, 9421 га, сіножаття - 1, 0468 га;

- земельної ділянки площею 1, 3623 га, склад угідь під ставками - 1, 0571 га, сіножаття - 0, 3052 га;

- земельної ділянки площею 0, 1834 га, склад угідь - 0, 1834 га сіножаття.

Вказані земельні ділянки межують з землями Юрівської сільської ради та 6-го Київського авторемонтного заводу.

Згідно з п. 2.2 Договору ділянка, яка надається в оренду, перебуває у комунальній власності, знаходиться в межах населеного пункту.

В п. 2.3 Договору визначено, що кадастровий номер земельної ділянки площею 6, 9889 га - НОМЕР_1; земельної ділянки площею 1, 3623 га - :02:005:0037; земельної ділянки площею 0, 1834 га - НОМЕР_3.

За змістом п. 3.1 Договору вказаний Договір укладається на термін 25 років та набирає чинності після його державної реєстрації.

Договір оренди земель водного фонду посвідчений нотаріально 03.06.2008 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. за № 4012, державну реєстрацію здійснено 06.06.2008 року у Макарівському відділі ДЗК за № 01.

03.06.2008 року на виконання умов вищевказаного Договору оренди відповідачем-2 передано, а відповідачем-1 прийнято земельну ділянку земель водного фонду, загальною площею 8, 5346 га, що була предметом Договору, про що складено акт приймання-передачі земельної ділянки.

12.08.2011 року Юрівською сільською радою та ОП "6-й Київський авторемонтний завод" укладено Договір про розірвання договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого сторони дійшли згоди розірвати Договір оренди земельної ділянки від 03.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. за № 4012.

До Договору оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року також внесено відомості про його розірвання, про що зроблено напис 19.09.2011 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С. за № 2379.

Позивач, звернувшись до господарського суду з позовом про визнання недійсним Договору про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.08.2011 року, укладеного Юрівською сільською радою та ОП "6-й Київський авторемонтний завод", а також визнання ТОВ "Спрінг А" орендарем за Договором оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року свої вимоги обґрунтував тим, що спірний Договір укладено відповідачами з порушенням ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України після набуття ТОВ "Спрінг А" права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельних ділянках, які є предметом оренди за Договором оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року (з кадастровими № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3), що порушує речове право позивача на земельні ділянки та є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. Крім того, спірний Договір є таким, що порушує публічний порядок, оскільки спрямований на позбавлення позивача права користування земельною ділянкою, яке захищається нарівні із правом власності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що з наданих до матеріалів справи доказів не вбачається розміщення належного позивачу майна на переданих в оренду відповідачу-1 землях водного фонду, що свідчить про відсутність порушеного права або законного інтересу укладеним між відповідачами Договором про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.08.2011 року.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним оспорюваного правочину та визнання позивача орендарем за Договором оренди земель водного фонду, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

За приписами ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції на день укладення спірного Договору) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, однією з яких є землі водного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності; громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

В ст. 4 Водного кодексу України (в редакції на момент укладення Договору) визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Як вірно встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, відповідачем-2 на підставі Договору оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року правомірно передано в оренду відповідачу-1 земельну ділянку земель водного фонду як під ставками, так і сіножаті, для рибогосподарських потреб, що знаходяться на території Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області в межах села Завалівка.

Земельна ділянка, яка надається орендареві, відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі віднесена до земель традиційних народних промислів і підприємницької діяльності, код 2.6. (п. 1.3 Договору).

02.04.2010 року відбулись загальні збори учасників ТОВ "Спрінг А", на яких відповідно до рішення, оформленого протоколом № 2, прийнято до складу учасників відповідача-1 - ОП "6-й Київський авторемонтний завод", який як внесок до статутного капіталу передасть нерухоме майно (згідно списку), що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Ситняки, вул. Київська, 1-А, протягом 2-х місяців з моменту державної реєстрації нової редакції Статуту товариства.

Відповідно до акту приймання-передачі від 02.04.2010 року відповідачем-1 передано до статутного фонду ТОВ "Спрінг А" нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Ситняки, вул. Київська, 1-А, а саме: будинки побутового обслуговування підприємницького персоналу при вирощуванні товарної рибпродукції, бункер, убиральня, водошахти, навіс, огорожа та тротуар.

Згідно з матеріалами Інвентаризаційної справи № 166 зазначене нерухоме майно відповідача-1 знаходилось на території Ситняківської сільської ради в с. Ситняки по вул. Київська, 1-А з 2005 року, що також підтверджується Свідоцтвом про право власності (НОМЕР_4 від 29.07.2005 року), виданим на підставі рішення Ситняківської сільської ради № 16 від 26.04.2005 року.

Рішенням Юрівської сільської ради № 35 від 29.06.2010 року вирішено присвоїти підсобному господарству по вирощуванню товарної рибопродукції ОП "6-й Київський авторемонтний завод" адресу: с. Завалівка, вул. Леніна, 1-А, Макарівського району Київської області. Після зміни адреси місцезнаходження майна рішенням Юрівської сільської ради № 36 від 29.06.2010 року за відповідачем-1 у даній справі оформлено право власності на вказані нежитлові будівлі та споруди за адресою: с. Завалівка, вул. Леніна, 1-А, Макарівського району Київської області.

02.04.2010 року відбулась передача у статутний капітал ТОВ "Спрінг А" належного відповідачу майна, а згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.04.2011 року за позивачем зареєстровано на праві приватної власності вищезазначені об'єкти за зміненою адресою: Київська область, Макарівський район, с. Завалівка, вул. Леніна, 1-А.

За таких обставин, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правомірних висновків, що об'єкти нерухомого майна, передані відповідачем-1 до статутного фонду ТОВ "Спрінг А" в 2010 році, знаходились в с. Ситняки по вул. Київська, 1-А, Макарівського району Київської області. Разом з тим, станом на 03.06.2008 року під час передачі відповідачем-2 в оренду земель водного фонду загальною площею 8, 5346 га (під ставками та сіножаті) на вказаних землях з кадастровими номерами, зазначеними в п. 2.3 Договору, будь-які об'єкти нерухомого майна, належні відповідачу-1 на праві власності, не знаходились, оскільки згідно п. п. 1.1, 2.2 Договору в оренду передавались земельні ділянки водного фонду, що знаходились на території Юрівської сільської ради в межах с. Завалівка.

При цьому, присвоєння 29.06.2010 року підсобному господарству по вирощуванню товарної рибопродукції ОП "6-й Київський авторемонтний завод" нової адреси: с. Завалівка, вул. Леніна, 1-А, а в подальшому зміна в 2015 року назви вул. Леніна на вул. Сонячна, не змінює фактичного місцезнаходження нерухомого майна, тобто, поза межами земель водного фонду, переданих 03.06.2008 року Юрівською сільською радою в оренду відповідачу-1, що свідчить про безпідставність посилання позивача на перебування належного йому нерухомого майна на земельних ділянках, переданих відповідачем-2 в оренду відповідачу-1.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення викладені і в ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідно до п. е) ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Водночас, положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, апеляційним господарським судом правомірно зауважено, що при передачі у власність позивачу вищевказаного майна сторонами не зазначено кадастрових номерів земельних ділянок, на яких воно знаходиться; однак, належними доказами підтверджено територіальне місцезнаходження спірного майна за адресою: с. Ситняки, Макарівського району, що свідчить про відсутність порушеного права позивача оспорюваним правочином та виключає перехід до останнього прав орендаря за Договором оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції правомірно вказано на те, що Договір оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року, укладений між відповідачами, не містить даних щодо розміщення на переданих в оренду земельних ділянках водного фонду нерухомого майна, оскільки, як підтверджується матеріалами справи, спірне нерухоме майно територіально знаходилось за адресою: с. Ситняки, Макарівського району, а передані в оренду земельні ділянки водного фонду знаходились на території Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області в межах с. Завалівка.

При цьому, надані в оренду землі водного фонду в межах с. Завалівка передавались для рибогосподарських потреб, а не для розміщення об'єктів нерухомого майна і перейменування адреси місцезнаходження нерухомого майна не змінює його місця розташування за межами земель водного фонду, переданих в оренду Юрівською сільською радою в 2008 році відповідачу-1.

З огляду на те, що судами не встановлено факту знаходження належного позивачу майна на землях водного фонду, наданих відповідачу-1 на підставі Договору оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року, тобто, позивачем не доведено порушення приписів ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України при укладенні сторонами Договору про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.08.2011 року, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правомірних висновків щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що належними та допустимими доказами підтверджується набуття позивачем права власності на нерухоме майно, що не було (і не могло бути) розміщеним на орендованій відповідачем-1 земельній ділянці водного фонду, переданій в оренду Юрівською сільською радою в 2008 році, а тому до позивача не перейшло право оренди за Договором оренди земель водного фонду від 03.06.2008 року, а Договір про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.08.2011 року, укладений між відповідачами, є правомірним, не порушує права або законні інтереси позивача і жодним чином не спрямований на позбавлення його права користування земельною ділянкою, яке у нього не виникло за вищевказаних обставин.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також суд касаційної інстанції зазначає, що інші доводи ТОВ "Спрінг А", викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обґрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року у справі № 911/1956/16 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіО.І. Поляк

В.О. Швець