ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 р. Справа № 917/620/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРПА" (проспект Гагаріна, буд.12-а, офіс 407, м. Одеса, 65039)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Добролюбова, буд. 70, м. Полтава, 36011)

про стягнення 19904,00 грн.

Суддя Безрук Т.М.

Представники

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення 19904,00 грн. заборгованості по видаткових накладних: № РН-0000151 від 13.05.2016р., № РН-0000193 від 03.06.2016р., № РН-0000260 від 07.07.2016р. за здійснену поставку матеріальних цінностей (хімічних речовин).

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Відповідач на дату порушення провадження у справі зареєстрований як фізична особа- підприємець за адресою: вул. Добролюбова, буд. 70, м. Полтава, 36011, що підтверджується витягом від 25.04.2017р.. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.27).

На вказану адресу відповідачу надсилалися судові ухвали у даній справі.

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місце проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 27.04.2017р. та від 26.05.2017р. про вручення судових ухвал.

Господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав у відповідності до статей 43 , 22 ГПК України.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 14.06.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

За усною угодою Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРПА» (позивач) здійснило поставку на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача) товарно-матеріальні цінності (хімічні речовини) на загальну суму 20800,8 грн.

Зазначене підтверджується видатковими накладними № РН-0000193 від 03.06.2016р., № РН-0000151 від 13.05.2016р., № РН-0000260 від 07.07.2016р. (а.с.7-9).

Дані накладні підписані сторонами без заперечень, товар прийнято відповідачем без зауважень.

На вимогу суду позивач надіслав суду для огляду оригінали доданих до позову видаткових накладних: № РН-0000193 від 03.06.2016р., № РН-0000151 від 13.05.2016р., № РН-0000260 від 07.07.2016р. Суд оглянув вказані накладні. Згідно ст. 40 ГПК України дані оригінали підлягають поверненню позивачу після вирішення спору.

Позивач у позові посилається на те, що поставлена продукція відповідачем оплачена частково, на загальну суму 896,80 грн.

Залишок вартості товару в сумі 19904,00 грн. відповідачем не сплачено.

Позивач направив відповідачу претензію від 30.03.2017р. з вимогою про погашення 19904,00 грн. заборгованості. Це підтверджується поштовою квитанцією від 31.03.2017р. та описом вкладення від 31.03.2017р. (а.с.10-12).

Відповідач заборгованість не сплатив.

Відповідно до ч. 2 ст. 509, ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Статтею 208 ЦК України передбачено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі. Разом з тим, за ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією з сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Тобто, недодержання простої письмової форми, якщо такий наслідок прямо не передбачений законом, не тягне за собою недійсність правочину, а лише позбавляє сторони права у разі виникнення спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків.

Надані в матеріали справи двостороннє підписана накладна з зазначенням виду, кількості, ціни та загальної вартості товару, видана відповідачем довіреність своєму представнику на одержання матеріальних цінностей від позивача, свідчать про те, що між сторонами в даному випадку склалися правовідносини з купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Факт отримання товару відповідачем і видаткова накладна, надана позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обовязку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

В порушення вказаних правових норм відповідач вартість товару на суму 19904,00 грн. не оплатив.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 19904,00 грн. боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1600,00 грн. судового збору за банківською квитанцією від 07.04.2017р. № 20 (а.с.4).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, покладаються на відповідача.

Суд розяснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення незалежно від наявності виконавчого провадження згідно ст. 121 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Добролюбова, буд. 70, м. Полтава, 36011; ідентифікаційний номер 0) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРПА" (проспект Гагаріна, буд.12-а, офіс 407, м. Одеса, 65039; ідентифікаційний код 39257304) 19904грн. 00 коп. основного боргу, 1600грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 15.06.2017р.

Суддя Безрук Т. М.