ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" червня 2017 р. Справа № 911/1170/17

За позовом Гостомельської селищної ради, 08290, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вулиця Свято-Покровська, будинок 125

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор", 08290, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вул. Леніна, будинок 86

про зобовязання укласти договір

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №03-02/1363 від 02.06.2017);

від відповідача: не з'явився.

суть спору:

Гостомельська селищна рада звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор" про зобовязання укласти договір про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель в редакції запропонованій Гостомельською селищною радою Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ "Вектор", як замовник реконструкції магазину за адресою: Київська обл., смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська (Леніна) 11а, своєчасно не виконало покладеного на нього законом обовязку, щодо укладення договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель.

Відповідач проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позивачем пропущено строк на укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту оскільки пропозиція укладення даного договору надійшла від позивача після введення обєкта в експлуатацію, що суперечить приписам статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності".

Окрім цього відповідач вважає, що роботи з реконструкції магазину не підпадають під дію статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності", яка, на його думку, регулює виключно порядок пайової участі замовників забудови земельної ділянки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор" виступало замовником реконструкції магазину за адресою: Київська обл., смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська (Леніна) 11а.

27.07.2015 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області зареєстровано декларацію № КС06 про готовність вказаного об'єкта до експлуатації (а.с. 21-24). Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією 250 тис. гривень. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, 250 тис. гривень.

03.11.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію №3971 (а.с.19-20), в якій вимагав зявитись до селищної ради для підписання та реєстрації договору про пайову участь, а також наполягав на терміновій сплаті коштів пайового внеску в сумі 25000 грн. До претензії додано бланк договору про пайову участь без дати та підпису Гостомельської селищної ради. (а.с. 11-12)

Листом від б/н від 21.11.2016 (а.с. 27) відповідач відмовився від укладення договору про пайову участь у звязку з пропущенням Гостомельською селищною радою передбаченого законом строку на укладення такого договору.

Позивач вважає, що відповідач неправомірно ухиляється від покладеного на нього законом обовязку прийняти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, у звязку з чим звернувся даним позовом до суду.

24.05.2012 Гостомельською селищною радою Київської області прийнято рішення №426-18-VI «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель», яким затверджено Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель (Порядок, арк. с. 13-16).

Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3. Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у селищі Гостомель, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, крім випадків, передбачених пунктом 1.4 Порядку. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку селищного бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Як визначено пунктом 2.1. Порядку, величина пайової участі у розвитку інфраструктури визначається у договорі, укладеному Гостомельською селищною радою із замовником будівництва обєктів архітектури, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Згідно пункту 2.6. Порядку договір про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Так, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України ).

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Укладення господарського договору за приписами частини третьої статті 179 Господарського кодексу України є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Законом України "Про регулювання містобудівельної діяльності" врегульовані правові та організаційні основи містобудівельної діяльності в Україні.

Згідно частин другої, третьої, пятої, девятої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Отже, нормами чинного на момент розгляду справи та чинного на момент прийняття об'єкта в експлуатацію законодавства та Порядку встановлено обов'язок замовників будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та перерахування до відповідного місцевого бюджету розміру внеску пайової участі, визначеного договором.

При цьому, приписи норми, які визначають граничний термін для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (не пізніше дати прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативними, тобто, підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин, а не лише відповідачем як замовником будівництва.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України у справі №909/947/15 від 29 березня 2016 року та у справі № 911/4538/15 від 22 березня 2016 року.

Можливість укладення договору на пайову участь після введення об'єкта будівництва в експлуатацію суперечить приписам статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності", яким встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до пунктів 2,11,12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 № 461 (в редакції чинній на момент прийняття об'єкта в експлуатацію), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

За приписами частини пятої статті 39 Закону датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частинами другою, третьою, сьомою статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо сторони у передбаченому законом порядку та формі досягли згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними умовами є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Строком дії господарського договору є час, протягом якого існують господарські зобовязання сторін, що виникли на основі цього договору.

Статтею 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно частини першої статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до приписів частини першої статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Дослідивши доданий до претензії №3971 від 03.11.2016 бланк договору про пайову участь суд встановив, що він не містить дати та не підписаний Гостомельською селищною радою, у звязку з чим прийшов до висновку, що даний текст не містить волевиявлення позивача щодо істотних умов договору пайової участі, а тому не є проектом договору.

Враховуючи викладене, вказаний бланк договору не може бути прийнятий судом в якості доказу направлення позивачем відповідачу проекту та пропозиції укладення договору про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель.

Інші докази ініціювання сторонами укладення спірного договору у визначені законом строки в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи відсутність доказів ініціювання сторонами укладення спірного правочину до введення обєкта реконструкції в експлуатацію та беручи до уваги, що обовязок укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного у визначені законом строки покладений на обидві сторони спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобовязання ТОВ «Вектор» укласти договір про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель в редакції, запропонованій Гостомельською селищною радою Київської області.

За наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд-

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата складання повного рішення: 21.06.2017