ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

20.06.2017р. Справа № 905/664/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ (в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м. Дніпро)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс, м. Селидове, Донецька область

про стягнення 22 560,00грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 за дов.;

відповідача: не викликався

ВДВС: не зяв.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.03.2016р., яке набуло чинності 08.04.2016р., з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця стягнуто 13 536,00грн. штрафу, 1 378,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення 20.04.2016р. видано наказ.

06.06.2017р. Публічним акціонерним товариством Українська залізниця до господарського суду Донецької області подана скарга №13-04/311 від 01.06.17р. на дії Селидівського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, в якій скаржник просить дії державного виконавця щодо повернення наказу господарського суду Донецької області №905/664/16 від 20.04.2016р. стягувачу визнати незаконними, а постанову від 17.05.2017р. про повернення наказу господарського суду Донецької області №905/664/16 від 20.04.2016р. скасувати.

В обґрунтування заяви залізниця посилається на те, що підставою повернення виконавчого документа, як зазначено у оскаржуваній постанові, була та обставина, що виконавчою службою не було виявлене рухоме та нерухоме майно, яке знаходиться у власності боржника, а також відсутність грошових коштів на його рахунках, що не відповідає дійсності, оскільки боржник відповідно до ЄДРПОУ не перебуває в процесі припинення, має діючий з Донецькою залізницею договір, займається перевезенням вантажів, має рахунки в ТехПД Донецької залізниці (на рахунках в ТехПД на 29.05.2017р. знаходяться кошти 758,42 грн. та 14 000,00грн.), тобто веде господарську діяльність, що не виключає можливості Селидівському ВДВС у відкритому виконавчому провадженні виявити розрахункові рахунки в установах банку, через які боржник веде господарську діяльність.

На думку залізниці, дії виконавця є незаконними, оскільки останнім не були вжиті всі, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», заходи щодо виконання судового рішення.

Відділ ДВС на електронну адресу суду надіслав відзив на скаргу позивача разом з копіями виконавчих документів, в якому зазначив, що державним виконавцем були вжиті всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом встановлено наступне:

08.07.2016р. відділом державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції на примусове виконання наказу господарського суду Донецької області від 20.04.2016р. по справі №905/664/16 за заявою позивача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51605042 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» штрафу у розмірі 13 536,00грн. та на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00грн., якою постановлено боржнику добровільно виконати наказ до 15.07.2016р.

17.05.2017р. відділом державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції з посиланням на п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, якою встановлено наступне:

- згідно відповіді ТСЦ №144 м. Красноармійськ, рухомого майна на праві власності не виявлено;

- згідно відповіді з Держгеокадастру в м. Селидовому, земельної ділянки на праві власності немає;

- згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, нерухомого майна на території м. Селидове на праві власності не має;

- арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника накладений, боржник має розрахункові рахунки, які арештовані, гроші на рахунках відсутні.

На час розгляду скарги, рішення господарського суду Донецької області не виконане, доказів зворотного суду не надано.

Зважаючи на те, що:

· виконавче провадження було відкрите за нормами Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV з подальшими змінами і доповненнями), а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу винесена на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII), який набув чинності 05.10.2016р.;

· згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV з подальшими змінами і доповненнями) «державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії»;

· п.7 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) передбачено: «Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону»;

· відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом;

· згідно п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

· відповідно до ч.1 ст.48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації;

· стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст.48 Закону);

· у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст.48 Закону);

· відповідно до ч.8 ст.48 Закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника;

· ч.1 ст.52 Закону передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача;

· відповідно до ч.5 ст.52 Закону у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно;

· державним виконавцем під час розгляду справи не надано доказів вчинення всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема на надано доказів перевірки майнового стану боржника та отримання інформації про наявні у боржника рахунки в порядку та строки, передбачені законодавством,

господарський суд вважає що скарга обґрунтована і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

На підставі викладеного, ст.ст.10, 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції до 05.10.2016рр.) і керуючись ст.ст.86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Визнати незаконними дії Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо повернення наказу господарського суду Донецької області №905/664/16 від 20.04.2016р. стягувачу.

Визнати недійсною постанову Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17.05.2017р. про повернення наказу господарського суду Донецької області №905/664/16 від 20.04.2016р. стягувачу.

Суддя В.І. Матюхін

Надруковано примірників:

1- до справи;

1 - позивачу;

1 відповідачу;

1 - ВДВС