ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 червня 2017 р. Справа № 903/344/17

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії

до відповідача: Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

-Володимир-Волинське Управління державної казначейської служби України Волинської області

про стягнення 84 241,11грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-дов. від 12.12.2016р. №928

від відповідача: н/з

від третьої особи: ОСОБА_2-дов.№05-19/23-819 від 17.05.2017р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам позивача та третьої особи розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст.ст. 22, 27 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 13.06.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії -звернувся до господарського суду з позовом до відповідача Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, в якому просить стягнути з відповідача 84 241,11грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення за 2016 рік.

В обґрунтування заявленої вимоги посилається на обігові відомості нарахувань по категоріям осіб, електронні розрахунки заборгованості за 2016р., розрахунки форми 2-пільга за 2016р., електронні витяги актів звірки форма 3-пільга.

Ухвалою суду від 21.04.2017р. порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 24.05.2017р. на 12:00год.

Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Володимир-Волинське Управління державної казначейської служби України Волинської області.

15.05.2017 року через відділ документального забезпечення та контрою до суду від відповідача надійшли письмові заперечення №1259/4/2-17 від 12.05.2017р. (вх.№01-54/4514/17), в яких він проти позову заперечив, вказавши, що між управлінням та ПАТ "Укртелеком" тривали договірні відносини щодо компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги до 31.12.2015р. Однак, згідно п. 6.1. договору №29/15-29 від 02.01.2015р. термін дії їх закінчився 31.12.2015р. Умовами вказаного договору не передбачено жодних випадків щодо його пролонгації на наступний рік. У зв'язку із цим договірні відносини між управлінням та ПАТ "Укртелеком" були припинені з 01.01.2016р. Заборгованість за вказаним договором у відповідача перед позивачем станом на 10.05.2017 року відсутня.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 48 Бюджетного кодексу України передбачає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі виключно в межах асигнувань, встановлених кошторисами. Взяття розпорядником бюджетних коштів зобов'язань без відповідних бюджетних призначень є перевищенням повноважень.

Оскільки, у бюджеті Володимир-Волинського району не передбачені видатки на фінансування інших пільг (зокрема й послуг зв'язку) та Законом України "Про Державний бюджет на 2016 рік" та ст.102 Бюджетного кодексу України не передбачена можливість фінансування інших пільг з державного бюджету тому, управління не мало законних підстав вступати в договірні відносини та не зобов'язувалось відшкодовувати пільги за телекомунікаційні послуги, про що позивачу було заздалегідь відомо із листів, направлених Управлінням соціального захисту населення райдержадміністрації на адресу ПАТ "Укртелеком" разом із повернутими та не підписаними розрахунками і актами звіряння.

Отже, на підставі вище викладеного, управління проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі та зазначає, що бюджетні зобов'язання перед ПАТ "Укртелеком" за 2014-2015 роки відповідно до бюджетних призначень були виконані в повному обсязі в сумах, передбачених кошторисом. Що ж до відшкодування заборгованості за телекомунікаційні послуги пільговим категоріями громадян за 2016 рік, то це є наможливим, у зв'язку із відсутністю бюджетних асигнувань та договірних відносин між управлінням та ПАТ "Укртелеком" . Таким чином, оскільки заборгованість за 2016 рік виникла не з вини відповідача, як розпорядника бюджетних коштів, а у зв'язку із наданням знижки на користування телекомунікаційними послугами позивачем за власною ініціативою, просив в задоволенні позову відмовити та розглядати справу за відсутності його представника.

Долучив до матеріалів справи копії розпорядження №306 від 15.08.2016р., положення про Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, листа №506/4/2-17 від 13.02.2017р. та договору №29/15-29 від 03.01.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 24.05.2017р. позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Звернувся до суду з заявою №03-08-01-32/17 від 24.05.2017р. (вх.№01-54/4892/17 від 24.05.2017р.), в якій просив суд долучити до матеріалів справи копії акту звіряння розрахунків станом на 01.04.2017р., листів №152-13-32/17-03 від 12.05.2017р., №15/05-62 від 03.02.2016р., №506/4/2-17 від 13.02.2017р., №82-13-50/17-03 від 04.03.2017р., №993/4/2-17 від 03.04.2017р., та статуту ПАТ "Укртелеком" (нова редакція), який затверджено загальними зборами акціонерів ПАТ "Укртелеком" протоколом №16 від 27.04.2016р.

Відповідач в судове засідання 24.05.2017р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №574 від 10.05.2017р.

Представник третьої особи в судовому засіданні 24.05.2017р. та у поясненнях №05-12/22-818 від 17.05.2017р. (вх.№01-54/4726/17 від 19.05.2017р.) вказав, що відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України та Положення про Володимир-Волинське Управління державної казначейської служби України Волинської області, затвердженого Наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011р. №108, основним завданням управління Казначейства є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Органи казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів.

Станом на 01 січня 2017 року по Управлінню соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації () по КПКВК 1513034 "Надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв'язку", КЕКВ 2730 зареєстрована заборгованість в сумі 16 193,10 грн., в т.ч. заборгованість перед Волинською філією ПАТ "Укртелеком" в сумі 16 155,98грн. Зазначена заборгованість виникла у зв'язку з недоотриманням у 2015 році коштів субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію пільг з послуг зв'язку, інших передбачених законодавством пільг, крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного та скрапленого газу на побутові потреби, твердого та пічного побутового палива, послуг тепло-водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот на компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що була передбачена пунктом 5 статті 102 Бюджетного кодексу України.

Дану заборгованість було погашено відповідачем 24.04.2017р.

Відповідно до даних звітності станом на 1 травня 2017 року по даній установі відсутня прострочена кредиторська заборгованість по КПКВК 1513034, КЕКВ 2730.

Ухвалою суду від 24.05.2017р. з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та необхідність витребування додаткових доказів по справі, згідно ст. 77 ГПК України, розгляд спору відкладався.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог з врахуванням відзиву відповідача; пояснення та докази щодо укладення договору та направлення вимог; відповідача-додаткові пояснення по справі; Положення про управління; довідку з ЄДР; третю особу- додаткові пояснення по справі.

12.06.2017 року через відділ документального забезпечення та контрою до суду від позивача надійшла заява №215-13-32/17-03 від 12.06.2017р. (вх.№01-54/5536/17), в якій він позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі.

Крім того, долучив до матеріалів справи копії вимоги про оплату №184-13-33/17-03 від 26.05.2017р. з доказом відправлення її відповідачу та листа №15/05-62 від 03.02.2016р.

12.06.2017 року через відділ документального забезпечення та контрою до суду від відповідача надійшли пояснення по справі №1464/1/2-17 від 08.06.2017р. (вх.№01-54/5501/17), в яких він позов заперечив.

На виконання вимог ухвали суду від 24.05.2017р., долучив до матеріалів справи копії довідки АБ №442856 з ЄДР щодо Управління праці та соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, розпорядження від 15.08.2016р. №306 та Положення про Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації.

Представник позивача в судовому засіданні 13.06.2017р. позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання 13.06.2017р. не з'явився.

Водночас, в заяві №1463/1/2-17 від 08.06.2017р. (вх.№01-54/5500/17 від 12.06.2017р.), поданій суду через відділ документального забезпечення та контрою, просив суд розглядати справу без участі уповноваженого представника відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні 13.06.2017р. підтримав доводи, висловлені ним в судовому засіданні 24.05.2017р. та у поясненнях №05-12/22-818 від 17.05.2017р. (вх.№01-54/4726/17 від 19.05.2017р.).

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, -

встановив:

Згідно ч. 1, 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

В Законі України від 22.10.1993 р. № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, Законі України від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ Про жертви нацистських переслідувань, Законі України від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, я, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законі України від 24.03.2008 р. № 203/98-ВР Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус та Законі України від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ Про охорону дитинства передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

У період з січня по грудень 2016р. позивачем надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню Володимир-Волинського району Волинської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія відповідних положень Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

Однак, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг в період з січня по грудень 2016р., відповідачем в повному обсязі не відшкодовані, в результаті чого на час розгляду справи існує заборгованість в розмірі 84 241,11 грн., яка підтверджується обіговими відомостями нарахувань по категоріям осіб, електронними розрахунками заборгованості за 2016р., розрахунками форми 2-пільга за 2016р., електронними витягами актів звірки форма 3-пільга.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обовязку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частини 1-2 ст.193 Господарського кодексу України(далі ГК України) встановлюють, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст.525, 526 ЦК України).

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно п.9 ст.87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Відповідно до підп. б п.4 ч.1 ст.89 та ст.102 Бюджетного кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р., якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету(далі - Порядок), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

Згідно п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки зокрема на пільги з послуг звязку.

Згідно п.3 Порядку, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в Володимир-Волинському районі є Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню Володимир-Волинського району Волинської області послуг зв'язку на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Механізм фінансування видатків, передбачених ст.102 Бюджетного кодексу України, місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту щодо, зокрема, надання компенсаційних виплат на пільгове користування телефонним звязком за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 (далі Порядок).

У листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що ...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень".

Пунктами 3, 5 Порядку передбачено, що головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структур них підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення. Таким чином, відповідач є осо бою відповідальною за компенсацію пільг.

Відповідно до п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 р. №117, управління праці та соціального захисту населення організовують збирання, сис тематизацію і зберігання інформації та забезпечують її автоматичне використання для конт ролю за відомостями, які подаються підприємствами, що надають послуги, для розрахунків за них.

Відповідно до пунктів 10, 11 Положення підприємства та організації, що надають пос луги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу розрахунки щодо вартості по слуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга». Що зроблено в нашому випадку, однак ігнорувалося відповідачем .

Згідно зазначеного Положення відповідач зобов'язаний був:

- щомісяця звіряти інформацію, що міститься в автоматизованому Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення роз біжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкрет ному пільговику, не проводити розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

- після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, скласти реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що на дають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою« 7- пільга», акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3- пільга»;

- до 15 числа подавати фінансовим органам районних у містах держадміністрацій, виконав чих органів міських рад, акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга».

Зазначені норми відповідачем не виконувалися не підписувалися акти звірки, не розг лядалися та не оброблялися належним чином розрахунки, які надавалися позивачем.

Заперечення відповідача судом відхиляються виходячи з наступного.

Чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Частина 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави /підпункт 3.2/.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

За приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Існування боргу в сумі 84 241,11грн. перед позивачем по відшкодуванню вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано та підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації про стягнення 84 241,11грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення, у звязку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому суд виходив з обставин повної підтвердженості предявлених позовних вимог в цій частині належними та допустимими доказами.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00грн. згідно ст.49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації (Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Ковельська, 173, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м.Луцьк, вул. Кривий Вал, 28, )

84 241,11 грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення та 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

16.06.2017

Суддя С. В. Бондарєв