ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.06.2017 Справа № 904/5204/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "НОВАТОР", с. Діброва, Синельниківський район, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про стягнення 57 381,69 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1- договір від 29.12.16;

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "НОВАТОР" звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" про стягнення 57 381,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем зобов'язань по оплаті за договором поставки №61/70/349790 від 11.05.16.

Ухвалою суду від 03.05.17 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 31.05.17. Розгляд справи відкладався до 20.06.17.

Через канцелярію суду, від позивача, 25.05.17, надійшло клопотання про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав витребувані ухвалами суду документи та пояснення, надав для огляду оригінали документів копії яких додані до позовної заяви.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 20.06.17 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (постачальник) і Відповідачем (покупець) укладений договір поставки №61/70/349790 від 11.05.16. (Договір). Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобовязується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві металобрухт сталевий власного виробництва, надалі іменується "Продукція", в певній кількості, відповідної якості і по цінах, що вказані в специфікаціях, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах, визначених у цьому договору. Відповідно до п.1.2. Договору, кількість, асортимент та ціни продукції, що поставляється, вказуються у специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору. Специфікації оформляються на кожну партію продукції, що поставляється. Загальна сума цього Договору визначається як наростаюча сума по всіх поставках, проведених протягом всього терміну дії цього Договору згідно підписаних сторонами специфікацій (п.2.1. Договору). Відповідно до п.10.1 цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2017 року та пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про своє бажання припинити його дію. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором і поставив відповідачу продукцію на загальну суму 156 450,0 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання ТМЦ (а.с. 19-24).

Відповідно до п.3.1 Договору покупець зобов'язаний оплатити отриману продукцію протягом 14 календарних днів з моменту отримання продукції та підписання сторонами видаткової накладної.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач порушив умови договору, не оплатив своєчасно та у повному обсязі вартість продукції отриманої за накладними № 21185 та № 23451. Продукція за накладною № 21185 оплачена із прострочкою в 54 дні, продукція за накладною № 23451 станом на день розгляду справи є неоплаченою. Внаслідок цього у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 41 034,60 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 41034,60 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до п. 6.2 Договору, за порушення строку розрахунків за поставлену продукцію, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня від суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати.

На підставі цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми пені у загальному розмірі 5 382,64 грн., зокрема:

за видатковою накладною №21185 від 10.08.16 у розмірі 1 098,95 за період прострочення з 25.08.16 по 17.10.16;

за видатковою накладною №23451 від 25.10.16 у розмірі 4 283,69 грн. за період прострочення з 09.11.16 по 25.04.17.

Розрахунок пені наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, та не містить арифметичних помилок. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 5 382,64 грн. підлягають задоволенню.

Згідно п.6.3. Договору за порушення строку розрахунків за поставлену продукцію більше ніж на 5 (п'ять) банківських днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Позивачем заявлено до стягнення суму штрафу нарахованого за прострочення оплати згідно видаткової накладної №21185 від 10.08.16 у розмірі 2 449,56 грн. та за прострочення оплати згідно видаткової накладної №23451 від 25.10.16. у розмірі 4 103,46 грн. Загалом заявлена до стягнення сума штрафу складає 6 553,02 грн.

Розрахунок штрафу, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи та не містить арифметичних помилок. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення суми штрафу у розмірі 6 553,02 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 108,42 грн. за період прострочення з 25.08.16 по 17.10.16 за видатковою накладною №21185 від 10.08.16 та 461,86 грн. за період прострочення з 09.11.16 по 25.04.17 за видатковою накладною №23451 від 25.10.16. Всього: 570,28 грн.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак містить арифметичні помилки. За розрахунком суду 3% річних за видатковою накладною №23451 від 25.10.16 складають 566,13 грн. Разом з тим, за даною видатковою накладною позивачем заявлено до стягнення 461,86 грн. Тому, позовні вимоги слід задовольнити в межах заявлених вимог у розмірі 570,28 грн.

Окрім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 3841,15 грн., зокрема: 1 063,11 грн. за період серпень-жовтень 2016 за видатковою накладною №21185 від 10.08.16 та 461,86 грн. за період прострочення листопад 2016 - квітень 2017 за видатковою накладною №23451 від 25.10.16.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак неправильно враховує періоди нарахувань за накладною №21185 та містить арифметичні помилки за накладною №23451.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань N 14" від 17.12.2013, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Оскільки перший день прострочки за видатковою накладною №21185 від 10.08.16 виник після 15 числа місяця, то індекс інфляції за серпень 2016 не можна включати до розрахунку інфляційних втрат. За розрахунком суду інфляційні втрати за прострочення оплати отриманої продукції за видатковою накладною №21185 від 10.08.16 за період вересень-жовтень 2016 складають 1 139,14 грн. Оскільки позивачем заявлено до стягнення 1063,11 грн., то інфляційні втрати в цій частині слід стягнути в межах заявлених вимог.

За розрахунком суду інфляційні втрати за видатковою накладною №23451 від 25.10.16 за період з листопада 2016 по квітень 2017 складають 3 173,38 грн. Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення 2 778,04 грн., а отже, інфляційні втрати в цій частині слід стягнути в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, передбачених ст. 49 ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони.

В п.6.5. вказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Так, додатковою угодою№3 від 24.04.17 про оплату послуг (гонорару) до договору про надання послуг у сфері права №1/17 від 29.12.16 передбачено п.1, що вартість послуг (гонорару) адвоката (виконавця) за виконання обов'язків передбачених даною угодою складає 5 000,00 грн. Суду надано платіжне доручення №216 від 28.04.17 на підтвердження оплати послуг адвоката у розмірі 5 000,0 грн.

Розмір заявлених позивачем витрат на оплату послуг адвоката не перевищує 10% відсотків від сум стягнутих за рішенням суду, відповідає принципам співрозмірності і розумної, усталеній практиці розміру таких витрат, та договірним відносинам сторін.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом відхилено, оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами неможливість представника прибути у судове засідання. При цьому відповідач як юридична особа не позбавлений був можливості забезпечити явку іншого представника, а також мав можливість у наданні суду своїх заперечень та на їх підтвердження доказів.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м.Дніпро, вул. Сухий Острів, 3; код 00168076) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новатор" (52542, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Діброва, вул. Шкільна, буд. 1; код 33826161) суму основного боргу в розмірі 41 034,60 грн., пеню в розмірі 5 382,64 грн., штраф у розмірі 6 553,02 грн., 3% річних у розмірі 570,28 грн., інфляційні витрати у розмірі 3 841,15 грн., судовий збір в розмірі 1 600,0 грн. та витрати на послуги адвоката у розмірі 5 000,0 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 21.06.2017

Суддя М.О.Ніколенко