УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.06.2017Справа № 910/9960/17

Суддя Спичак О.М., розглянувши

позовну заяву Приватного підприємства "ГОЛД АГРО ПЕТРОЛЕУМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТА КЛУБ"

про стягнення 275 458,98 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Голд Агро Петролеум» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Клуб» про стягнення 275 458,98 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і всіх доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.56 вказаного Кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

За приписами ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.

Правилами надання поштового зв'язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, передбачено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

За таких обставин належним доказом відправлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу є розрахунковий документ поштової установи та опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв'язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Позивачем до позовної заяви в якості доказів надсилання відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів додано копію фіскального чеку поштової установи від 16.06.2017 та опис вкладення у лист, на якому відсутні номер поштового відправлення, підпис працівника відділення поштового зв'язку, а також відбиток календарного штемпеля цього відділення.

Таким чином, наданий позивачем опис вкладення у лист не є належним доказом виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, оскільки не дає суду змоги переконатись в тому, що при прийнятті поштового відправлення працівником поштового відділення було перевірено відповідність вкладення у лист опис та відповідачу надіслано всі подані до суду документи.

Крім того, згідно п. 20.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта клуб» є: 02217, м. Київ, вул. Закревського, буд. 19, кв. 76.

В свою чергу, в наданому позивачем описі вкладення у лист, адреса отримувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта клуб» зазначена: 01042, м. Київ, вул. Дружби Народів, 7, оф. 11.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про повернення позовної заяви з доданими документами без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Суддя Спичак О.М.