ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року Справа № 923/322/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М.К., при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «АГРІМАТКО-Україна»

до Приватного підприємства «АГРО-МАКСІ»

про стягнення 44869,32 грн,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1 (представника за дорученням),

відповідача не зявився,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 57297,51 грн, з яких: 44869,32 грн основної заборгованості, 9736,03 грн пені та 2692,16 грн річних. Заявою від 02.06.2017 позивач зменшив суму стягнення та просив стягнути 55775,62 грн, з яких: 44869,32 грн основної заборгованості, 8214,14 грн пені та 2692,16 грн річних.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару за договором поставки № СЗР-218000012 від 05.08.2014.

Під час судового розгляду справи представник позивача підтвердив заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Натомість, відповідач свого представника в судове засідання не направив, проте надіслав відзив на позов, в якому висловив заперечення відносно суми стягнення, а саме визнав вимоги відносно стягнення 34869,32 грн основної заборгованості, 6796,18 грн пені та 2063,50 грн річних, та відповідно його заперечення основуються на неврахуванні позивачем сплати 10000 грн платіжним дорученням № 507 від 12.08.2014.

Розгляд справи проведено в судових засіданнях, які відбулися 11.05.2017, 6 та 13 червня 2017 року. При цьому справа розглянута без участі представника відповідача у звязку з його неявкою, а судове засідання 13.06.2017 проведено також без участі представника позивача на підставі його клопотання.

Крім викладеного судом встановлено, що 05.08.2014 між ПАТ «АГРІМАТКО-Україна» та ПП «АГРО-МАКСІ» укладено договір поставки № СЗР-218000012, за умовами якого позивач зобовязався поставити засоби захисту рослин, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити товар шляхом 30% попередньої оплати, решти згідно до строків, зазначених в специфікації. Зокрема, за специфікацією № 1 на суму 73000 грн визначено. Що сумою попередньої оплати за товар є 21900 грн, а інша частина 51100 грн повинна бути сплаченою до 31.10.2014.

На виконання умов договору позивач за видатковою накладною № 807005 від 07.08.2014 поставив відповідачу товар Фазор 5 кг в кількості 250 кг на загальну суму 73000 грн

Натомість відповідачем, не дивлячись на настання строків оплати, вартість отриманого товару сплачена лише в сумі 28130,68 грн платіжними дорученнями № 487 від 06.08.2014 на суму 26000 грн та № 492 від 07.08.2014 на суму 2130,68 грн, у звязку з чим заборгованість складає 44869,32 грн.

Наявна сума заборгованості підтверджена і самим відповідачем у акті звірки взаємних розрахунків від 06.07. 2015 станом на 30.06.2015

При цьому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо перерахування ним 10000 грн платіжним дорученням № 507 від 12.08.2014 в якості погашення заборгованості за договором поставки № СЗР-218000012, оскільки відповідно до листа відповідача, адресованого позивачеві 14.08.2014 та надісланого електронною поштою, ним було висловлено прохання зарахувати сплату вказаної суми за названим платіжним дорученням в якості перерахування коштів за договором поставки № СОК-218000025 від 25.07.2014 за насіння буряка столового «Керестрел F1». В свою чергу, позивачем відповідачу була видана податкова накладна № 183 від 12.08.2014, в якій зазначено, що нею підтверджено поставку насіння буряка столового «Керестрел F1» на суму 10000 грн.

Аналіз правовідносин, які існували між сторонами свідчить, що за своєю юридичною природою між ними укладено договір поставки.

Зокрема, згідно до приписів статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а останній зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до положень частини 7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несвоєчасна оплата вартості поставленого товару є порушенням взятих відповідачем на себе зобовязань та вказаних правових положень.

Через несвоєчасне виконання зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару позивачем на підставі статті 625 ЦК України нараховані 2692,16 грн річних за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, у звязку з чим суд зазначає, що згідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми.

Положення статті 625, як відповідальність за невиконання грошового зобовязання, підлягають застосування поза межами договірних відносин, не потребують додаткового договірного врегулювання, оскільки річні, не являючись штрафною санкцією, виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічне сприйняття правових приписів статті 625 ЦК України надане в пунктах 3.1. та 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Перевіривши розрахунки річних, суд зазначає про його правомірність.

Позивачем також нараховані 8214,14 грн пені за період з 01.11.2014 по 29.04.2015.

Вирішуючи спір в цій частині позовних вимог, суд зазначає, що за статтею 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, а за частини 2 статті 551 того ж Кодексу якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В даному випадку згідно до пункту 6.2. договору у випадку затримки оплати відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, в тому числі дотримання позивачем шестимісячного строку для її нарахування, встановленого приписами частини 6 статті 232 ГК України, за якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, суд зазначає про його правомірність.

З урахуванням викладеного та за результатами оцінки доказів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 49 ГПК України суд зазначає, що оскільки спір виник з вини відповідача, а позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1600 грн, покладається на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «АГРО-МАКСІ» (адреса: 74800 Херсонська область, м. Каховка, вул. Велика Куликовська, буд. 77-А; ідентифікаційний код 36346202) на користь Приватного акціонерного товариства «АГРІМАТКО-Україна» (адреса: 08132 Київська область, м. Вишневе, вул. В. Чорновола, буд. 45; ідентифікаційний код 30725226) 44869,32 грн основної заборгованості, 8214,14 грн пені, 2692,16 грн річних та 1600 грн компенсації по сплаті судового збору.

Повне рішення підписане 14.06.2017

Суддя М.К. Закурін