ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 916/997/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання

до відповідача: Державного закладу „Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім.В.П. Чкалова Міністерства охорони здоров`я України

про стягнення 137691,02 грн.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №21/р8-17-013 від 03.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності від 01.02.2017р.

В засіданні 12.06.20176 р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №21/р8-17-013 від 03.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності від 01.02.2017р.

Суть спору: про стягнення з Державного закладу „Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова Міністерства охорони здоров`я України на користь ТОВ „Одесагаз-Постачання 118571,70грн. основного боргу, 14265,42грн. пені за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 1533,89грн. три проценти річних за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 3320,01грн. інфляційного збільшення за лютий березень 2017р.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує, подав до суду письмові пояснення від 29.05.2017р. за вх.№11849/17, в їх обґрунтування зазначає, що між ТОВ „Одесагаз-Постачання та ДЗ „Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова 14.03.2016р. укладено договір №008429-БТ на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій), відповідно до якого товариство поставило відповідачу природний газ в період з серпня 2016р. по січень 2017р., а останній, в свою чергу, розрахунки за спожитий газ здійснив несвоєчасно та не в повній мірі, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість, на яку постачальником нараховано пеню, три проценти річних та індекс інфляції.

Крім того, у письмових поясненнях позивач вказує, що, враховуючи матеріальний стан відповідача, не заперечує щодо клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду по даній справі на 3 місяці.

Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі, про що вказав у відзиві на позов від 25.05.2107р. за вх.№2-2840/17, де одночасно виклав клопотання про розстрочення виконання рішення суду по справі строком на три місяці, посилаючись на те, що відповідно до Плану асигнувань загального фонду бюджету на 2017 рік ДЗ „Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова розмір бюджетних коштів санаторію складає у середньому в місяць 550000грн. Також, у клопотанні про розстрочення виконання рішення суду від 12.06.2017р. за вх.№2-3135/17 відповідач навів графік розстрочення сплати. Вказані клопотання відповідача судом задоволені з огляду на обставини, наведені у мотивувальній частині даного рішення.

Клопотання відповідача від 16.05.2017р. за вх.№10853/17 про долучення документів до справи було судом задоволено.

У судовому засіданні 30.05.2017р. оголошувалась перерва до 12.06.2017р. у відповідності з вимогами ст.77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін та наявні в матеріалах справи документи, суд встановив наступне:

14.03.2016р. між ТОВ „Одесагаз-Постачання (постачальник) та ДЗ „Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова укладено договір №008429-БТ, відповідно до умов якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі природного газу, що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку (п.п.2.1., 3.6. договору).

Згідно п.п.5.1., 5.5. договору №008429-БТ від 14.03.2016р. постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлена між постачальником та споживачем та оприлюднюється постачальником на своєму сайті. Оплата за природний газ здійснюється споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунка-фактури. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

У п.7.2.1. договору №008429-БТ від 14.03.2016р. сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, зі споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За умовами п.11.1. договору №008429-БТ від 14.03.2016р. договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2016р., а у частині оплати за надані послуги до їх повного здійснення. Даний договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами на протязі 2016 року згідно п.3 ст.631 ЦК України.

Додатковими угодами №5 від 26.12.2016р., від 27.12.2016р., №4 від 30.01.2017р., №3/1 від 26.12.2016р., №3 від 27.12.2016р., №2 від 15.07.2016р., №1 від березня 2016р. до договору сторони змінювали суму договору в цілому та продовжили строк дії договору до 01.04.2017р.

На виконання умов договору №008429-БТ від 14.03.2016р. позивач поставив відповідачу природний газ за актами приймання-передачі від 31.08.2016р., від 30.09.2016р., від 31.10.2016р., від 30.11.2016р., від 31.12.2016р., від 31.01.2017р.

Розрахунок вартості поставленого газу здійснювався позивачем згідно розрахунків відпускної ціни природного газу №1526-к від 29.07.2016р., №2135-к від 27.09.2016р., №2467 від 25.10.2106р., №2834 від 23.11.2016р., №3243 від 21.12.2006р.

Як вбачається із підписаного та скріпленого печатками сторін акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2016р. по 10.04.2016р., на що також вказує виписка по рахунку ТОВ „Одесагаз-Постачання за період з 06.05.2016р. по 20.03.2017р. з відомостями стосовно проведених оплат, та що не заперечується сторонами спору, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в сумі 118571,70грн. за грудень 2016р.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені позовні вимоги ТОВ „Одесагаз-Постачання щодо стягнення з відповідача 118571,70грн. основного боргу, 14265,42грн. пені за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 1533,89грн. три проценти річних за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 3320,01грн. інфляційного збільшення за лютий березень 2017р. правомірними, такими що підлягають задоволенню з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (п.п.1, 2, 3 ст.692 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, наявні в матеріалах справи первинні документи, зокрема, договір №008429-БТ від 14.03.2016р., акти приймання-передачі від 31.08.2016р., від 30.09.2016р., від 31.10.2016р., від 30.11.2016р., від 31.12.2016р., від 31.01.2017р., виписка по рахунку ТОВ „Одесагаз-Постачання за період з 06.05.2016р. по 20.03.2017р., свідчать про поставку відповідачу позивачем газу, ненадання сторонами доказів сплати отриманого газу у повному обсязі, із чого судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 118571,70грн., яка судом підлягає стягненню в повній мірі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 14265,42грн. пені за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Суд, перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем встановив, що його зроблено вірно, у звязку з чим позовна вимога про стягнення пені в сумі 14265,42грн. за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р. підлягає судом задоволенню у повній мірі.

Також, позивачем, у звязку з несвоєчасністю оплати відповідачем отриманого газу, нараховано до стягнення з відповідача 1533,89грн. три проценти річних за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 3320,01грн. інфляційного збільшення за лютий, березень 2017р.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних, індексу інфляції, зроблені позивачем, суд встановив, що їх зроблено вірно, у звязку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1533,89грн. три проценти річних за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 3320,01грн. інфляційного збільшення за лютий, березень 2017р. підлягають судом задоволенню у повній мірі.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі, внаслідок чого стягненню з Державного закладу „Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова Міністерства охорони здоров`я України підлягає 118571,70грн. основного боргу, 14265,42грн. пені за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 1533,89грн. три проценти річних за період з 11.09.2016р. по 23.02.2017р., 3320,01грн. інфляційного збільшення за лютий, березень 2017р.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати, а саме, сплачений позивачем за розгляд даного спору судовий збір в сумі 2065,37грн. підлягає стягненню з відповідача на користь платника.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 3 місяці, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

За положеннями пп..7.1.2., п.7.1. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК України, господарські суди повинні мати на увазі таке. 7.1.2. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п.7.2. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як то передбачено абз.4 п.7.8. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, якщо про відстрочку чи розстрочку виконання зазначено в рішенні суду, прийнятому по суті спору, то наказ видається судом на загальних підставах, після набрання таким рішенням законної сили (незалежно від того, коли настає строк сплати за цим наказом), із зазначенням у ньому про відстрочку чи розстрочку виконання.

Враховуючи обмеженість фінансування відповідача на 2017 рік, невелику тривалість періоду, на який відповідач просить розстрочити виконання рішення суду, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та розстрочити виконання даного рішення на три місяці, рівними частинами кожного місяця зі строком сплати до 30 числа кожного місяця.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85, 121 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов ТОВ „Одесагаз-Постачання повністю.

2. Стягнути з Державного закладу „Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова Міністерства охорони здоров`я України (65058, м.Одеса, Французький бульвар,85, код 01982181) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання (65003, м. Одеса, вул.Одарія,1, код 39525257) 118571 (сто вісімнадцять тисяч пятсот сімдесят одна) грн. 70коп. основного боргу, 14265 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят пять) грн. 42коп. пені, 1533 (одну тисячу пятсот тридцять три) грн. 89коп. три проценти річних, 3320 (три тисячі триста двадцять) грн. 01коп. інфляційного збільшення, 2065 (дві тисячі шістдесят пять) грн. 37коп. судового збору, що загалом складає 139756,39грн., шляхом розстрочення виконання рішення на три місяці в наступному порядку:

- 47756 (сорок сім тисяч сімсот пятдесят шість) грн. 39коп. до 30.06.2017р.;

- 46000 (сорок шість тисяч) 00 коп. до 31.07.2017р.;

- 46000 (сорок шість тисяч) грн. 00коп. до 31.08.2017р.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15 червня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук