ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.06.2017 Справа № 904/10209/16

За позовом Прокурора Дніпропетровської області, м. Дніпро в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис", м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району, м. Дніпро

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства", м. Дніпро

про витребування майна

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від прокуратури: ОСОБА_1, посв. № 031600 від 26.01.2015 р., заступник начальника відділу;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Дніпропетровської області звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради із позовом про витребування від товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлового приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що він є добросовісним набувачем, бо спірне нерухоме майно ним придбано за відплатним договором та вибуло із володіння Дніпропетровської міської ради та КВЖРЕП Ленінського району за їх волею.

Твердження прокуратури Дніпропетровської області та її посилання на те, що в ході здійснення представницьких повноважень встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро з посиланням на ст.ст.387, 388 ЦК України, відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України та без врахування того, що вказане майно вибуло з володіння в порядку, встановленому для виконання судових рішень, що унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача в порядку статті 388 ЦК України.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, в судове засідання не з'явились, письмових пояснень по суті позовних вимог не надали.

Останні були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно з Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 13.08.2008р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, примірники повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній", зокрема, "за зазначеною адресою не проживає" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Крім того, особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. (див. Постанову Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, поштове відправлення, в якому містилась ухвала про призначення розгляду справи на 08.06.17 р., отримано ТОВ «Солярис» 06.06.17 р. (том 2, а.с.27).

Поштові відправлення з ухвалами суду про призначення розгляду справи на 08.06.17 р., які направлені на адресу КВЖРЕП Ленінського району та ТОВ "Агентство з питань нотаріату та банкрутства", надійшли до поштових відділень зв`язку та адресатам повторно повідомлено про надходження на їх адресу поштових відправлень (том 2, а.с. 28-31).

Таким чином, господарський суд вважає, що треті особи не скористались своїм правом на участь представників у судовому засіданні.

08.06.17 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників прокуратури, та відповідача господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 р. "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради", з урахуванням змін внесених рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 р. затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, до якого, зокрема, включено спірний об`єкт нерухомості: нежитлове приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1).

Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2013 р. у справі № 200/5829/13-ц встановлено факт належності на підставі рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 27 листопада 1991 року № 46 «Про комунальну власність Дніпропетровської міської Ради народних депутатів» (зі змінами та доповненнями), з переліками (розділи ІХІІІ) до нього, територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, обєктів, зазначених у переліках (розділи І ХІІІ), що додаються до рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 27 листопада 1991 року №46 (зі змінами та доповненнями).

На підставі вказаних вище рішень, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 05.06.2013 р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1)

Спірне нежитлове приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1) перебувало на балансі Комунального виробниче житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району (далі КВЖРЕП Ленінського району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991 р.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

Відповідно до п.31 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КВЖРЕП Ленінського району передано на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Вказане, обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 року відкрито провадження у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району.

На час відкриття провадження у вказаній вище справі про банкрутство, рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року КВЖРЕП Ленінського району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно продовжувало обліковуватися на балансі підприємства.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у справі № 38/5005/5752/2012 КВЖРЕП Ленінського району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ліквідатором підприємства, призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, яким всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління обєктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1) з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів, оформлених протоколом № 39 від 27.12.2012 року, та визнано переможцем - приватне підприємство "Солярис" ( ТОВ "Солярис").

11.07.2013 року між КВЖРЕП Ленінського району та товариством з обмеженою відповідальністю Солярис, на підставі вказаного вище протоколу проведення біржевих торгів з купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 1126, про що внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

21.10.2013 року спірне нерухоме майно, а саме, нежитлове приміщення нежитлове приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1), за договором купівлі-продажу № 4987, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, було відчужено на користь ТОВ "Тулс".

Звертаючись із даним позовом, прокурор посилається на те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району, дії ліквідатора підприємства, щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1), визнані неправомірними.

Також недійсним визнаний і договір купівлі-продажу від 11.07.2013 року, укладений між арбітражним керуючим і ТОВ Солярис, що свідчить про вибуття спірного майна з власності поза волею власника та є підставою про витребування такого майна у відповідача згідно зі ст.ст. 387, 388 ЦК України, що і стало причиною спору.

Заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району, задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій ліквідатора КВЖРЕП Ленінського району - арбітражного керуючого ОСОБА_2 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності в тому числі нежитлового приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1), та продажу його з відкритих біржових торгів.

Судом визнано недійсними результати біржових торгів, проведених товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення № 33А по вул. Моніторна, будинок 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта: 1), а також визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11.07.2013, укладений між ліквідатором - арбітражним керуючим КВЖРЕП Ленінського району та ТОВ Солярис.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017 р., ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 залишено без змін.

Таким чином, судом були встановлені як незаконність дій ліквідатора третьої особи-2 щодо реалізації спірного майна, так і недійсність договору купівлі-продажу вказаного майна.

Згідно частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд враховує вказані обставини, встановлені ухвалою суду у справі № 38/5005/5752/2012, при вирішенні даного спору.

Згідно приписів статтей 321, 319, 658 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Обставини, встановлені ухвалою суду у справі № 38/5005/5752/2012 від 29.08.2016 р., щодо незаконності відчуження спірного майна, дозволяють зробити висновок про те, що майно вибуло з володіння Дніпропетровської міської ради поза волею власника.

Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними та в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав зазначено, що норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд погоджується із твердженням прокурора про те, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства, поза волею Дніпропетровської міської ради, а отже, позивач має право на його витребування у відповідача на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

Заперечення відповідача до уваги не приймаються, з огляду на те, що вони спростовані вищевказаними обставинами та доказами, що містяться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 319, 321, 387, 388 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" (03110, м. Київ, вул. Соломянська, 14, ) на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради (49000 м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, ) нежитлове приміщення № 33А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, будинок 2 в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 1).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" (03110, м. Київ, вул. Соломянська,14, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49601 м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, реквізити отримувача: МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, код 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.06.2017

Суддя ОСОБА_5