ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа № 911/1232/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Яблунецьке хлібоприймальне підприємство, Житомирська обл., смт. Яблунець

до Товариства з обмеженою відповідальністю Птахофабрика Київська, Київська обл., с. Пухівка

про стягнення 52 769 грн. 40 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 19.01.17);

відповідача не зявився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 52 769 грн. 40 коп., з яких: 43 209 грн. 08 коп. інфляційні втрати; 9 560 грн. 32 коп. 3% річних.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не зявився, про причини неявки не повідомив суд належним чином.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

28.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Яблунецьке ХПП (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Птахофабрика Київська (покупець) було укладено договір постачання товару №ОС/71/14, згідно якого постачальник зобовязався протягом дії договору передавати у власність покупця сировину для виробництва комбікормів (товар), у кількості та асортименті згідно до підписаних сторонами специфікацій або видаткових накладних, які є невідємною частиною договору, а покупець зобовязався приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 договору загальна вартість договору визначається відповідно до вартості товару, поставленого згідно з підписаними сторонами специфікаціями або видаткових накладних.

Згідно п. 2.6 договору для здійснення приймання товару постачальник надає покупцю на кожну партію товару наступні документи: рахунок на оплату, податкову накладну, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, ветеринарне свідоцтво Ф-2, якщо воно необхідно. У випадку відсутності свідоцтва покупець має право відмовитись від даної партії товару; інші документи за домовленістю сторін.

Пунктами 4.1, 4.2 договору сторони погодили, що розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 3 (трьох) календарних днів з моменту постачання, якщо інше не визначено у підписаних сторонами специфікаціях. Ціна товару, що постачається визначається сторонами у видаткових накладних або у підписаних специфікаціях.

Відповідно до п. 9.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором. У випадку, якщо жодна з сторін не повідомить іншу про своє бажання припинити чинний договір за місяць до закінчення строку його дії, чинний договір вважається пролонгованим на один рік.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на суму 357 776,60 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000173 від 26.12.2015 р., товарно-транспортною накладною №231215/3 від 28.12.2015, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Всупереч вимогам договору, відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар, сплативши при цьому всього 62 776,60 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №13981 від 08.02.2016 на суму 12 776,60 грн, №14089 від 18.02.2016 на суму 10 000,00 грн, №14169 від 23.02.2016 на суму 20 000,00 грн, №14212 від 23.02.2016 на суму 10 000,00 грн, №14243 від 25.02.2016 на суму 10 000,00 грн та актом звіряння взаєморозрахунків, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 295 000,00 грн.

Вищенаведені факти встановлені рішеннями господарського суду Київської області від 26.05.2016 року у справі № 911/806/16, яке набрало законної сили.

Так, рішенням господарського суду Київської області від 26.05.2016 року року у справі № 911/806/16 стягнуто з ТОВ «Птахофабрика Київська» на користь ТОВ «Яблунецьке Хлібоприймальне Підприємство» 295 000 грн. 00 коп. основного боргу, 25 701 грн. 95 коп. пені за період з 30.12.2015 року по 07.02.2016 року, 3 219 грн. 99 коп. інфляційних втрат за період з 01.01.2016 року по 30.01.2016 року, 1 751 грн. 93 коп. 3 % річних та 4 885 грн. 11 коп. судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

У відповідності до п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. № 18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

На момент розгляду даної справи основний борг відповідача в сумі 295 000 грн. 00 коп. перед позивачем, який стягнутий з відповідача за рішенням суду погашений частково, в звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення строків виконання грошових зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобовязання.

Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013р. № 14, господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак, якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Пунктом 7.1 вищевказаної постанови передбачено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку позивача з урахуванням часткової оплати станом на 25.03.2017 року інфляційні втрати з прострочених сум складають 43 209 грн. 08 коп., 3 % річних 9 560 грн. 32 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 43 209 грн. 08 коп. та 3% річних в сумі 9 560 грн. 32 коп. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 625 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (07413, Київська обл., Броварський район, с. Пухівка, вул. Радгоспна; код 05513187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблунецьке Хлібоприймальне Підприємство» (11250, Житомирська обл., Ємільчинський район, смт Яблунець, вул. Леніна, буд. 81; код 00954030) - 43 209 (сорок три тисячі двісті девять) грн. 08 коп. інфляційних втрат, 9 560 (девять тисяч пятсот шістдесят) грн. 32 коп. 3% річних, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована