ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.06.2017 Справа № 904/5862/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕДМОНД-УКРАЇНА" (03062, м. Київ, вул. Естонська 120)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 45)

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекс" (49000, м. Дніпро, вул. Паторжинського 8/9

про стягнення боргу за договором поставки товару

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за дов. № б/н від 03.05.2017 року, ОСОБА_2 заступник директора за дов. № б/н від 18.12.2016 року

від відповідача-1 ОСОБА_3 представник за дов. № б/н від 22.01.2017 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю РЕДМОНД-УКРАЇНА звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІЄСА та Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕКС, у якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 09.06.2017 року та клопотання про виправлення описки у зазначеній сумі основного боргу, яке надійшло до суду 14.06.2017 року) просить cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДІЄСА суму основного боргу у розмірі 20 367 988,54 грн. та стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ДІЄСА та Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕКС основного боргу у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю ДІЄСА своїх зобов'язань за договором поставки від 29.08.2013 № 29/08/2013 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару та невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю ЛЕКС взятих на себе зобовязань відповідно до договору поруки № 87 від 10.03.2017.

Представник позивача 17.05.2017 р. подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову від 16.05.2017 року (т.8 а.с. 64-68). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2017 року заяву про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено.

Представником відповідача-1 подані до суду клопотання від 02.06.2017 р. та 06.06.2017 року в яких він просить передати справу за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва (т.8 а.с. 91, 139-140). Клопотання не задовідьняється судом, згідно абз. 3 ст.15 Господарського процесуального кодексу України.

06.06.2017 року до суду надійшла від представника відповідача-1 заява про забезпечення технічної фіксації судового процесу. Заява задоволена судом, CD-R №1008271АD15475.

Представником відповідача-1 подані до суду клопотання від 06.06.2017 р. та 07.06.2017 року в яких він просить скасувати вжиті заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю ДІЄСА (т.8 а.с. 95-100). Клопотання не задовідьняються судом, із-за недоведеності обставин.

Представником відповідача-1 подано клопотання від 06.06.2017 р., в якому він просить зупинити провадження у справі в звязку з призначенням справи №910/8675/17 до розгляду на 22.06.2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДІЄСА до Товариства з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс» про визнання договору поруки недійсним (т.8 а.с. 133). Клопотання не задовідьняється судом, оскільки у разі визнання договору недійсним господарський суд Дніпропетровської області за заявою сторони не позбавлений можливості переглянути рішення за нововиявленими обставинами.

Представником відповідача-1 подано клопотання від 11.06.2017 р., в якому він просить призначити у справі судово-економічну експертизу (т.8 а.с. 191-192). Клопотання не задовідьняється судом, із-за недоведеності доказів необхідності проведення експертизи.

16.06.2017 року до суду надійшла від представника відповідача-1 заява від 15.06.2017 року про призначення судової колегії (т.8 а.с. 230-231). Заява не задовольняється судом, із-за нескладності справи (ст. 46 Господарського процесуального кодексу України).

Представник відповідача-1 16.06.2017 р. подав заяву про відвід судді Панни С.П. від 16.06.2017 року (т.8 а.с. 240). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2017 року в задоволені заяви про відвід судді Панни С.П. відмовлено.

Представник відповідача-1 16.06.2017 р. подав другу заяву про відвід судді Панни С.П. від 16.06.2017 року (т.8 а.с. 247). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2017 року в задоволені заяви про відвід судді Панни С.П. відмовлено.

Представник відповідача-1 16.06.2017 р. подав третю заяву про відвід судді Панни С.П. від 16.06.2017 року (т.8 а.с. 250). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2017 року в задоволені заяви про відвід судді Панни С.П. відмовлено.

Представник відповідача-1 16.06.2017 р. подав четверту заяву про відвід судді Панни С.П. від 16.06.2017 року (т.9 а.с. 4). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2017 року в задоволені заяви про відвід судді Панни С.П. відмовлено.

Представник відповідача-1 16.06.2017 р. подав пяту заяву про відвід судді Панни С.П. від 16.06.2017 року (т.9 а.с. 7). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2017 року в задоволені заяви про відвід судді Панни С.П. відмовлено.

У пункті 1.2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Тому слід розцінювати як зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами, зокрема, подання ним другої і наступних заяв про відвід судді (суддів) господарських судів з одних і тих самих підстав (у тому числі з викладенням відповідної заяви в іншій стилістичній формі), або, хоча й з інших підстав, ніж у первісній заяві, але з таких, що з урахуванням обставин справи були або мали бути відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, і, отже, повинні були зазначатися саме в ній.

Відповідно до п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, судом в судовому засіданні 16.06.2017 року були досліджені документи (договори, додаткові угоди, акти звіряння взаєморозрахунків, угоди про залік взаємних однорідних вимог, видаткові накладні, виписки по рахункам, акти звірок (т.1-8)) та з'ясовано відповідність копій їх оригіналам.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю РЕДМОНД-УКРАЇНА (Позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА», (Відповідач-1), уклали договір №29/08/2013 на постачання товарів народного споживання.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобовязується поставити й передати у власність покупця товари народного споживання, а саме електропобутові товари, телерадіотовари, компютерну техніку, а покупець зобовязується прийняти цей товар і оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.7 договору, датою поставки вважається дата підписання сторонами відвантажувальних документів, видаткових накладних, ТТН на товар.

Відповідно до п. 3.5договору, покупець оплачує кожну партію фактично прийнятого товару протягом 90 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару, але у будь-якому випадку не раніше дати отримання повного комплектна документів на товар (партії товару), зазначеного у пункті цього договору. Форма оплати безготівковий розрахунок.

Додатковими угодами сторонами можуть бути введені інші форми та порядок оплати товару за цим договором (п. 3.7 договору).

Додатковою угодою № 1 від 14.02.2014 було викладено п. 3.5 договору у наступній редакції: Покупець повинен провести розрахунок за товар, який поставлений у період з 14 лютого 2014 року по 31 липня 2014 року не пізніше 60 календарних днів з дати прийому товару покупцем та переходу до нього права власності на товар.

Додатковою угодою № 4 від 15.05.2015 сторони погодили:

(1) доповнити пункт 3.5 розділу 3 договору підпунктом 3.5.1 наступного змісту: « 3.5.1. Покупець зобовязаний проводити розрахунок за товар, поставлений у період з 17 липня 2015 року по 31-ше липня 2015 включно у відповідності до визначених та підтверджених постачальником цілей цього підпункту договору письмових заявок покупця на отримання товару, у розмірі вартості реалізованого товару, вказаного у цьому підпункті договору. При цьому, постачальник не несе витрати по зберіганню товару, вказаного в підпунктах 3.5.1, 3.5.2 пункту 3.5 розділу 3 договору»;

(2) доповнити пункт 3.5 розділу 3 договору підпунктом 3.5.2 наступного змісту: 3.5.2. Покупець зобовязаний проводити розрахунок на умовах, визначених пп. 3.5.3 п. 3.5 р. 3 договору, за наступний асортимент товару, який був поставлений до 15 липня 2015 року, але не оплачений до вказаної дати, а саме: мультиварка RMC-M10, мультиварка RMC-M4503, мультиварка-скороварка RMC-PM4506, чайник електричнийRK-G127, чайник електричний RK-M125D;

(3) доповнити пункт 3.5 розділу 3 договору підпунктом 3.5.3 наступного змісту:3.5.3. Оплата за реалізований покупцем товар, вказаний в пп. 3.5.1, пп. 3.5.2 п. 3.5 р. 3 договору, проводиться кожні 2 тижні, а саме: до останнього робочого дня кожного 14-денного періоду, наступного після дати поставки такого товару, та/або після кожного останнього дня оплати попереднього 14-денного періоду оплати за такий товар;

(4) доповнити пункт 3.5 розділу 3 договору підпунктом 3.5.4 наступного змісту: 3.5.4. У разі відсутності протягом 4-х місяців з дати поставки оплати за поставлений товар, вказаний в пп. 3.5.1, пп. 3.5.2 п. 3.5 р. 3 договору, покупець на вимогу постачальника має повернути такий неоплачений товар в належному стані.

У додатковій угоді № 5 від 01.10.2015 сторони вирішили викласти пункт 3.5 договору у наступній редакції:

3.5. Покупець здійснює розрахунки за отриману партію товару по мірі його реалізації один раз на тиждень. Сторони погодили, що у будь-якому випадку остаточний розрахунок за кожну поставку партії товар проводиться до закінчення 180 днів з дати такої поставки. Розрахунки проводяться у безготівковій формі. Якщо за місяць до закінчення кінцевого строку розрахунку у покупця є в наявності нереалізований товар, то покупець має право повернути постачальнику такий товар, а постачальник зобовязаний його забрати у встановлений покупцем строк. Такий товар вивозиться постачальником за свій рахунок. При цьому постачальник не несе витрати по зберіганню поставленого товару. У разі відсутності протягом 20-ти календарних днів оплати за товар або за власною ініціативою постачальник може припинити дію змін до договору, викладених у додатковій угоді № 5 від 01 жовтня 2015 року, направивши покупцю письмове попередження. У такому разі, до правовідносин між сторонами при наступних поставках товару будуть застосовуватися умови договору, які були чинні до укладання додаткової угоди № 5 від 01 жовтня 2015 року (попередня редакція договору). Також на вимогу постачальника покупець має повернути неоплачений товар в належному стані або розрахуватися за такий товар.

Як встановлено матеріалами справи на виконання умов договору № 29/08/2013 від 29.08.2013, Позивачем було поставлено, а Відповідачем-1 прийнято товар на загальну суму 484 100 345,89грн., що підтверджується видатковими накладними (в т.2-8), підписаними обома сторонами.

Судом встановлено, що Відповідач-1 здійснив часткову оплату поставленого товару із простроченням строку оплати такого товару, в розмірі 399 497 299, 61 грн., що підтверджується копіями банківських виписок (в т.1-2).

Також, Відповідачем-1 було повернуто Товар на користь Позивача, що не відповідає технічним умовам, на загальну суму 17 313 907,68 грн. згідно накладних повернення Постачальнику (знаходяться в. т.2).

06 січня 2014 року між Позивачем та Відповідачем-1 був укладений договір про надання маркетингових послуг №06/01/2014 (т.1 а.с. 51-54).

Згідно п. 1.1. Договору «Відповідно до умов цього Договору Виконавець зобовязується надати за плату Замовнику комплекс маркетингових послуг протягом терміну дії цього Договору».

Згідно умов п. 5.3. Договору оплата за комплекс маркетингових послуг здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений у даному договорі, протягом 15 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання передачі наданих послуг, інший порядок розрахунків може бути обумовлений сторонами в додатку до даного договору.

Сторони дійшли згоди проводити взаємозалік однорідних вимог згідно договору про надання маркетингових послуг №ДС06/01/2014 від 06.01.2014 року та договору поставки № 29/08/2013 від 29.08.2013.

Відповідачем-1 було надано маркетингові послуги та проведено взаємозалік на загальну суму 46 92 150,06 грн. що підтверджується актами, угодами заліку взаємних зустрічних однорідних вимог (т.1 а.с.156-198).

Відповідно до чого несплаченим залишається товар, поставлений позивачем відповідичу-1 згідно договору № 29.08.2013 від 29.08.2013 у сумі 20 367 988,54 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншими подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

10.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКС» (відповідач-2) та Позивачем було укладено договір поруки №87 (т.8 а.с. 53-54).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобовязується відповідати перед Позивачем за виконання всіх зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» - Відповідач, що виникли з договору поставки № 29/08/2013від 29.08.2013, який був укладений між Позивачем та Відповідачем-2.

Відповідач-2 та Відповідач-1 несуть солідарну відповідальність перед Позивачем за належне виконання Відповідачем забезпеченого зобовязання (п. 1.2 договору поруки).

Згідно з п. 2.1 договору поруки, поручитель відповідає перед Позивачем за виконання зобовязання Відповідачем, згідно основного договору у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Як встановлено матеріалами справи на виконання умов договору поруки (п. 3.4.1. договору поруки) Позивач звернувся з вимогою до Відповідача-2 щодо повернення грошових коштів у розмірі 5000 грн. Дана вимога була отримана Відповідачем-2 від 05.04.2017 року, але заборгованість не погашена позивачу.

Враховуючи викладене, солідарному стягненню з відповідачів-1,2 на користь позивача підлягає сума у розмірі 5000 грн., що підтверджено матеріалами справи.

Але, як було вже вищезазначено сума основного боргу відповідача-1 перед позивачем по договору № 29/08/2013 від 29.08.2013 складає 20 367 988, 54 грн., а за договором поруки до стягнення солідарно (тобто з відповідача-1 та відповідача-2) підлягає сума у розмірі 5 000 грн. Щоб уникнути подвійного стягнення з відповідача-1 суми боргу у розмірі 5 000 грн., суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та сягнути з відповідача-1 суму основного боргу у розмірі 20 362 988,54 грн.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст. 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕДМОНД-УКРАЇНА" (03062, м. Київ, вул. Естонська 120, ) основний борг у розмірі 20 362 988 (двадцять мільйонів триста шістдесят дві тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 54 коп., судового збору в сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп., про що видати наказ.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕДМОНД-УКРАЇНА" (03062, м. Київ, вул. Естонська 120, ) основний борг у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп., про що видати наказ.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекс" (49000, м. Дніпро, вул. Паторжинского 8/9 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕДМОНД-УКРАЇНА" (03062, м. Київ, вул. Естонська 120, ) основний борг у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.06.2017

Суддя ОСОБА_4