ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19.06.2017 Справа № 904/6666/17
Суддя Золотарьова Я.С. , розглянувши матеріали

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА ЛЕНІНА 9", м. Дніпро

до Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про порушення права спільної сумісної власності

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА ЛЕНІНА 9" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради про:

- визнання протиправним рішення Дніпропетровської міської ради №16/12 від 29.02.12 "Про вирішення питання стосовно об'єктів комунальної власності територіальної громади міста";

- скасування рішення Дніпропетровської міської ради №16/12 від 29.02.12 "Про вирішення питання стосовно об'єктів комунальної власності територіальної громади міста".

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи господарський суд встановив, що вказана позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідно до пункту 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивач у позовній заяві посилається на те, що будинок, який йому належить побудований у 1964 році, службові прибудови, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку знаходяться на прибудинковій території є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку. Позивач зазначає, що в будинку 64 квартири. Мешканці будинку, котрі користуються сараями та гаражем сумлінно сплачували та продовжують сплачувати послуги (внески) на утримання будинку та прибудинкової території.

Але доказів на підтвердження наведених обставин (докази приналежності цього будинку саме позивачу, докази створення ОСББ (протокол зборів), статут ОСББ, технічний паспорт на будинок, витяг з Єдиного державного реєстру нерухомого майна на будинок, докази сплати мешканцями будинку внесків на утримання будинку) позивач до позову не додав та взагалі на наявність цих доказів у позовній заяві не вказує.

Отже, обставини викладені у позовній заяві є не підтвердженими будь - якими доказами.

Зазначене свідчить про порушення позивачем вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України та тягнуть за собою наслідки передбачені ст.63 ГПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Причому відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Крім того, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки, з огляду також і на строки розгляду спору, встановлені у ст. 69 ГПК України, який починається від дня надходження позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням наведених положень законодавства, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 3 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя ОСОБА_1