КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа№ 909/911/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Станіка С.Р.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Никитенко Т.В. - представник за дов. б/н від 28.03.2017 року,

від третьої особи: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року

у справі № 909/911/16 (суддя: Грєхова О.А.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області

до Державного підприємства "Документ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Івано-Франківський міський відділ УМВС України по Івано-Франківській області

про стягнення 48 092,28 грн

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства "Документ" (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Івано-Франківський міський відділ УМВС України по Івано-Франківській області (далі - третя особа) про стягнення 48 092,28 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що за результатами проведеної головним спеціалістом сектору контролю, аудиту та правової роботи регіонального відділення ФДМУ та головним бухгалтером Івано-Франківської філії Державного підприємства "Документ перевірки, було складено Акт обстеження від 11.07.2016 року, відповідно до якого було встановлено, що орендарем, який орендарем додатково використовується частина коридору № 14 площею 11,0 кв.м. з 23,0 кв.м. загальної площі коридору.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.10.2016 року порушено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Івано-Франківський міський відділ УМВС України по Івано-Франківській області.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.11.2016 року у справі №909/911/16 відмовлено в задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Державного підприємства "Документ" про стягнення заборгованості за додаткове використання державного майна в сумі 48092,28 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 року апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області задоволено частково, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.11.2016 року у справі № 909/911/16 скасовано, а матеріали справи повернуто до Господарського суду Івано-Франківської області для виконання вимог частини першої статті 17 Господарського процесуального кодексу України щодо передачі справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2017 року було передано справу № 909/911/16 за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 03.04.2017 року, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року по справі № 910/911/16 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував п. 2 договору від 22.07.2016 року про внесення змін та доповнень № 1 до договору оренди.

При цьому, скаржник зазначив, що недоплата відповідачем орендної плати за додаткове користування державним майном приводить до недоотримання коштів Державним бюджетом України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 року апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/911/16 прийнято до провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року по справі №909/911/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області - без задоволення.

Представник позивача та третьої особи в судове засідання 08.06.2017 року не з'явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями №№ 17050196, 17050200. Про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки позивач, відповідач та третя особа про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, участь представників що не з'явились, у судовому засіданні 08.06.2017 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про витребування додаткових доказів та про відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч. 1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

17.10.2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (орендодавець), Державним підприємством "Документ" (орендар) та Івано-Франківським міським відділом УМВС України в Івано-Франківській області (балансоутримувач) було укладено договір оренди державного майна № 27/13 (далі - договір), відповідно до умов якого, орендодавець за участю балансоутримувача передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - частину приміщення 1 поверху загальною площею 103,36 кв. м. (згідно техпаспорта - кабінети: № 10 - 6,7 кв. м., № 12 - 2,6 кв. м. № 13 - 46,2 кв. м., № 17 - 14,6 кв. м., частина каб. №18 - 33,26 кв. м.) в адмінбудівлі, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гнатюка Академіка, буд. 29, та перебуває на балансі Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області, вартість якого згідно висновку про вартість, виконаного станом на 31.07.2013 рокустановить 631840,00 грн без ПДВ.

За умовами п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - частину приміщення 1 поверху загальною площею 103,36 кв. м. (згідно техпаспорта - кабінети: № 10 - 6,7 кв. м., № 12 - 2,6 кв. м.. № 13 - 46,2 кв. м., № 17 - 14,6 кв. м., частина каб. №18 - 33,26 кв. м.) в адмінбудівлі, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гнатюка Академіка, буд. 29, та перебуває на балансі Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області, вартість якого згідно висновку про вартість, виконаного станом на 31.07.2013 року становить 631 840 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 2.1 договору вступ орендаря у користування майном, зазначеним у п. 1.1 договору, настає одночасно з підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі вказаного майна.

Відповідно до п. 11.1 договору, останній укладено строком на 2 роки 264 дні, що діє з 17.10.2013 року по 06.07.2016 року включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору та при наявності дозволу повноваженого органу управління. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору оренди (п. 11.6 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2016 року сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору оренди, відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди продовжити дію договору оренди по 07.06.2019 року.

Згідно п. 2 зазначеного договору про внесення змін та доповнень від 22.07.2016 року, орендар зобов'язується в 5-ти денний термін від дати укладення цього договору звернутися до орендодавця з приводу внесення змін до договору оренди щодо збільшення орендованої площі на 11 кв.м. (частина коридору - №14 згідно технічного паспорта).

Надалі, як правильно встановлено судом першої інстанції, головним спеціалістом сектору контролю, аудиту та правової роботи регіонального відділення ФДМУ, спільно з представником балансоутримувача - спеціалістом СФЗБО Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області, та орендарем - головним бухгалтером Івано-Франківської філії державного підприємства "Документ", було проведено обстеження майна переданого оренду, за наслідками якого складено акт обстеження державного майн - частини нежитлового приміщення загальною площею 103,36 кв.м., яка передана в оренду згідно Договору оренди № 27/13 від 17.10.2013 знаходиться за адресою: вул. Академіка Гнатюка, 29, в м. Івано-Франківськ та перебуває на балансі Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області від 11.07.2016 року, відповідно до якого, в ході обстеження станом на 11.07.2016 року встановлено, що орендоване майно використовується орендарем відповідно до цільового призначення зазначеного у договорі оренди, а саме: на площі 103,36 кв.м. розміщена Івано-Франківська філія державного підприємства "Документ". Крім того, орендарем додатково використовується частина коридору № 14 площею приблизно 11,00 кв.м. Орендовані приміщення перебувають в належному стані. Орендар дотримується правил експлуатації інженерних мереж, санітарії та пожежної безпеки - в приміщенні є в наявності та працю є система пожежної сигналізації, також в наявності вогнегасники. Орендарем за власний рахунок проведені ремонті роботи (побілка стін та ремонт туалету).

Регіональне відділення, листами №11-08-01525 від 20.07.2016 року та №11-05-01551 від 22.07.2016 року, повідомило відповідача про результати проведеної перевірки і запропонувало в місячний термін сплатити кошти за додаткове використання державного майна в сумі 48092,28 грн, шляхом сплати 50% у розмірі 24 046,14 грн до державного бюджету - та 50% у розмірі 24046,14 грн - балансоутримувачу .

В свою чергу, Державне підприємство "Документ", листом за № 2/8-372 від 17.08.2016 року повідомило, що орендар ніколи не використовував та в майбутньому не планує використовувати дану площу і відповідно зазначена сума не підлягає сплаті.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зі змісту ст. 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 773 Цивільного кодексу України, наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

У відповідності до ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Статтею 284 Господарського кодексу України визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотною умовою договору оренди є, зокрема об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації) та орендна плата з урахуванням її індексації.

Орендна плата, як істотна умова договору оренди, за розміром, формою та порядком її сплати визначається статтями 19, 20 цього Закону.

За умовами ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

В свою чергу, як вбачається з умов договору оренди, сторонами було погоджено таку істотну умову договору оренди, як предмет оренди та орендна плата.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі "Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року зі змінами та доповненнями, і за базовий місяць оренди - вересень 2013 року становить 9 411,26 грн без ПДВ орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (вересень 2013 року) на індекс інфляції за жовтень 2013 року, з врахуванням добової орендної плати. Нарахування ПДВ на суму орендної плати та його сплата здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 та 3.3 договору орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий (травень 2010) місяць - 12 596,70 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2010 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць та індекси інфляції за червень - жовтень 2010 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п. 3.4 договору, орендна плата визначена перераховується орендарем щомісяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем і спрямовується:

- 50 відсотків до державного бюджету;

- 50 відсотків - балансоутримувачу.

Згідно з ч. 2 ст. 284 Господарського кодексу України умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, сторонами договору оренди було узгоджено об'єкт оренди та розмір орендної плати з визначенням її у сумах на місяць та з встановленням порядку подальшого обчислення її розміру за наступні періоди шляхом корегування на індекс інфляції за попередній місяць.

Відповідно до ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Однак, в матеріалах справи наявний Акт приймання-передачі державного майна від 17.10.2013 року, відповідно до якого, орендар прийняв у строкове платне користування державне майно - частину приміщення 1 поверху загальною площею 103,36 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гнатюка Академіка, буд. 29, в свою чергу Акту приймання-передачі частини коридору № 14 площею 11,0 кв.м. матеріали справи не містять.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одержання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Так, згідно з п. 2 Договору про внесення змін та доповнень від 22.07.2016, орендар зобов'язувався в 5-ти денний термін від дати укладення цього договору звернутися до орендодавця з приводу внесення змін до договору оренди щодо збільшення орендованої площі на 11 кв.м. (частина коридору - №14 згідно технічного паспорта).

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, сторонами не укладалось будь-яких змін до договору в частині узгодження передання в оренду частини коридору № 14 площею 11,0 кв.м. та відповідно узгодження зміни розміру орендної плати.

В свою чергу, відповідно до ч. 4-5 ст. 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів того, що позивач звертався до суду з позовом про спонукання відповідача про внесення змін до договору в частині додаткового передання в оренду частину коридору № 14 площею 11,0 кв.м. та відповідно зміни розміру орендної плати ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не подано.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як наладжене посилання скаржника на п. 2 договору від 22.07.2016 року про внесення змін та доповнень № 1 до договору оренди, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату за користування орендованим майном лише в межах площі переданого в оренду за договором майна та прийнятого по акту приймання-передачі.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що недоплата відповідачем орендної плати за додаткове користування державним майном приводить до недоотримання коштів Державним бюджетом України, як таке, що не може слугувати обґрунтуванням наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене та враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення сума орендної плати в розмірі 48 092,28 грн за додаткове використання частини коридору №14 площею 11,0 кв.м. не базується на умовах укладеного між сторонами договору оренди та нормах чинного законодавства України, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі №909/911/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 58, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі №909/911/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №909/911/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.Р. Станік

А.Г. Майданевич