ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 року Справа № 904/1208/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.

секретар: Манчік О.О.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, юрист, довіреність №23 від 23.02.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №01-09/2197 від 19.10.2016 р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Камянської міської ради "Міськводоканал"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року

у справі № 904/1208/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Абонент ХХІ", м. Камянське Дніпропетровської області

до Комунального виробничого підприємства Камянської міської ради "Міськводоканал", м. Камянське Дніпропетровської області

про стягнення основної заборгованості, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат (договір оренди № 28-201/15 від 02.06.2015 року)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року у справі № 904/1208/17 (суддя Петренко І.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 29 709,57 грн. основної заборгованості, 1 180,23 грн. пені, 161,61 грн. 3 % річних, 721,03 грн. інфляційних втрат, 1 575,68 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року у даній справі, відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позивача відсутні правові підстави для предявлення вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу, пені та 3% річних, оскільки позивачем не було виконано умови п. п. 5.1. та 5.2. договору оренди № 28-201/15 від 02.06.2015 року. Скаржник вважає, що у нього відсутній обов'язок по сплаті орендної плати у спірному періоді, а тому звернення позивача з вищезазначеними позовними вимогами є безпідставним. Крім того, як зазначає скаржник, акти здачі-прийняття послуг, копії яких надано позивачем на підтвердження отримання послуг відповідачем, підписані з боку відповідача не уповноваженою на те особою, тому такі акти не можуть бути прийняті судом як доказ здачі-прийняття відповідних послуг.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Вечірко І.О. (доповідач), суддів Іванова О.Г., Антоніка С.Г., та призначено у судовому засіданні на 26.04.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 року у звязку із відрядженням головуючого судді Вечірка І.О. розгляд справи призначено у судовому засіданні на 22.05.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду № 680/17 від 22.05.2017 року призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у звязку із тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача ОСОБА_3

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Джихур О.В., судді Іванов О.Г., Антонік С.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 року справу прийнято вищезазначеною колегією суддів до свого провадження та призначено розгляд справи на 13.06.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду № 729/17 від 25.05.2017 року призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у звязку із звільненням судді-доповідача ОСОБА_4

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Іванов О.Г., Антонік С.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 року прийнято справу вищевказаною колегією суддів до свого провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 19.06.2017 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду ОСОБА_5 за №905/17 від 19.06.2017 року призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Антонік С.Г., Дармін М.О.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту зясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

02.06.2015 року між ТОВ "Абонент ХХІ" (орендодавець) і комунальним виробничим підприємством Дніпродзержинської міської ради "Міськводоканал" (орендар) укладено договір оренди № 28-201/15 (надалі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого орендодавець зобовязався передати, а орендар отримати у тимчасове володіння та користування приміщення згідно з переліком, який є додатком № 1 до Договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору орендар сплачує орендодавцю щомісяця орендну плату в розмірі 4 130 грн. Додатково орендар сплачує компенсаційні витрати на обслуговування приміщення (електроенергію та опалення (газ, вода) в опалювальний період) згідно розрахунків сум компенсаційних витрат, які щомісячно надаються орендодавцем.

Орендна плата, передбачена Договором, сплачується орендарем не пізніше 20-го числа кожного місяця, наступного за звітним згідно з розрахунком, який орендодавець надає орендарю щомісяця (пункти 5.2, 5.3 Договору).

Згідно акту приймання-передачі від 02.06.2015 року, відповідач отримав від позивача в оренду нежитлове приміщення на першому поверсі двоповерхової будівлі загальною площею 82,6 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Камянське, б-р. Будівельників, 17.

У звязку з невиконанням відповідачем покладених на нього обовязків в частині оплати за оренду приміщення у період з серпня по грудень 2016 року, у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20 650 грн.

Відповідно до розрахунків сум компенсації витрат на обслуговування приміщення по Договору, розмір експлуатаційних витрат за зазначений період становить 9 059,57 грн.

На оплату послуг оренди по Договору, за період з серпня по грудень 2016 року у сумі 29 709,57 грн., позивач оформив рахунки-фактури, а саме:

- № А-00000088 від 31.08.2016 року на суму 5 259,15 грн., з яких 4 130 грн. орендна плата; 1 129,15 грн. компенсація витрат на утримання приміщення;

- № А-00000098 від 30.09.2016 року на суму 5 047,58 грн., з яких 4 130 грн. орендна плата; 917,58 грн. компенсація витрат на утримання приміщення;

- № А-00000108 від 31.10.2016 року на суму 4 942,18 грн., з яких 4 130 грн. орендна плата; 812,18 грн., компенсація витрат на утримання приміщення;

- № А-00000114 від 30.11.2016 року на суму 6 580,18 грн., з яких 4 130 грн. орендна плата; 2 450,18 грн. компенсація витрат на утримання приміщення;

- № А-00000121 від 30.12.2016 року на суму 7 880,48 грн., з яких 4 130 грн. орендна плата; 3 750,48 грн. компенсація витрат на утримання приміщення.

На підставі даних рахунків-фактур сторонами були підписані та скріплені печатками наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № А-228 відповідно до рахунку № А-00000088 від 31.08.2016 року;

- № А-271 відповідно до рахунку № А-00000098 від 30.09.2016 року;

- № А-311 відповідно до рахунку № А-00000108 від 31.10.2016 року;

- № А-346 відповідно до рахунку № А-00000114 від 30.11.2016 року;

- № А-392 відповідно до рахунку № А-00000121 від 30.12.2016 року.

Матеріалами справи підтверджується той факт що відповідач був обізнаний про суми, які він мав сплатити щомісяця за оренду приміщення.

Позивач посилається на наявність боргу відповідача по орендній платі за період з серпня по грудень 2016 року у загальній сумі 29 709,57 грн., що і є причиною спору.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобовязань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

З огляду на період, за який заявлено до стягнення суму боргу, і умови Договору щодо строку його оплати, строк внесення орендної плати та експлуатаційних витрат за спірний період (серпень грудень 2016 року) є таким, що настав.

Пославшись на те, що місцевим господарським судом не досліджено питання виконання позивачем своїх договірних зобовязань щодо виставлення рахунків-фактур для проведення відповідачем оплати по оренді приміщення, скаржник вважає що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, а рішення суду підлягає скасуванню.

Проаналізувавши умови Договору та належно оцінивши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутність рахунку фактури не звільняє відповідача від обов'язку оплати оренди приміщення у встановлений договором строк. Акти здачі прийняття робіт (надання послуг) складені відповідно до рахунків позивача та підписані представниками сторін.

Колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на те, що акти здачі прийняття послуг від імені відповідача підписані не уповноваженою особою, оскільки ці акти затверджені генеральним директором підприємства та скріплені його печаткою.

Позивач 30.12.2016 року звернувся до відповідача з претензією за № 317 про необхідність погашення заборгованості, яку відповідач отримав в той же день.

Доказів оплати орендної плати та експлуатаційних витрат за спірний період під час розгляду справи господарським судом Дніпропетровської області відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу не спростував.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 29 709,57 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

Так, у випадку порушення строку оплати оренди, вказаного в пункті 5.3. Договору, орендар додатково сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несплаченої суми (пункт 5.4. Договору)

Оскільки прострочення оплати за оренду приміщення має місце, є правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки, передбаченої умовами Договору.

Однак, при нарахуванні пені, позивач не врахував положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України та допустився арифметичної помилки, тому суд першої інстанції правомірно зазначив суму пені, розрахованої за подвійною обліковою ставкою НБУ та стягнув з відповідача неустойку у вигляді пені за період прострочення оплати за оренду приміщення в сумі 1 180,23 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки прострочення оплати орендної плати має місце, є правомірними та підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних від суми боргу та суми інфляційних втрат. Однак, не врахування позивачем, при нарахуванні 3 % річних, положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, призвело до арифметичної помилки, у звязку з чим місцевий господарський суд правомірно зазначив про стягнення 3% річних в розмірі 161,61 грн.

При розрахунку інфляційних втрат, позивач не взяв до уваги положення пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14, у звязку з чим судом першої інстанції обґрунтовано вказано про стягнення інфляційних втрат в розмірі 721,03 грн.

Після звернення із апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, відповідачем сплачено на користь позивача суму основної заборгованості за оренду приміщення в сумі 29 709,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5118 від 04.04.2017 року. Проте, сплата зазначеної суми відповідачем не впливає на законність та обґрунтованість судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.17 року відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, а відтак підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 43, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства Камянської міської ради "Міськводоканал" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року у справі № 904/1208/17 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.06.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ С.Г. Антонік

Суддя ___________________ М.О. Дармін