донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.06.2017р. справа № 913/222/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:Не зявився
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», м. Кременець, Тернопільська область
на рішення Господарського суду Луганської області
від25.04.2017р.
по справі№ 913/222/17 (суддя: Василенко Т. А.)
за позовомДержавного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», м. Кременець, Тернопільська область
до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 46 782,51 грн

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», м. Кременець, Тернопільська область (далі «Позивач») звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», м. Сєвєродонецьк, Луганська область (далі «Відповідач») суму в розмірі 40 906,37 грн, як залишок на рахунку Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» станом на 30.03.2016р., з яких 30045,06 грн сума, яку ПАТ «Укрінбанк» (після 13.07.2016р. ПАТ «Укрінком») так і не перераховано отримувачам коштів згідно платіжних доручень, а також суму штрафних санкцій у розмірі 1321,31 грн, суму інфляційних збитків в розмірі 4 554,83 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 07.04.2017).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 25.04.2017р. у справі № 913/222/17 у задоволені позовних вимог Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» було відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи спірне рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не здійснення Публічним акціонерним товариством Укрінком банківської діяльності та відсутністю у нього банківської ліцензії взагалі, унеможливлює переказ ним коштів Позивачу з банківського рахунку, до якого Відповідач не має доступу та відповідних повноважень.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 25.04.2017р. у справі № 913/222/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Луганської області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що у звязку із настанням форс-мажорних обставин (проведення антитерористичної операції на території Донецької області) господарська діяльність підприємства відповідача була призупинена, виконання договірних зобовязань із позивачем стало неможливим, що не залежало від волі апелянта та призвело до виникнення заборгованості за договором транспортно-експедиторського обслуговування № 960114 від 01.01.2014р. Однак, зазначені обставини, в порушення п. 1 ст. 617 ЦК України не були прийняті судом першої інстанції до уваги, що призвело до ухвалення незаконного рішення по справі.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

07.06.2017р. до відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» надійшло заперечення № 1264/01 від 01.06.2017р. на апеляційну скаргу, яке було розглянуто судовою колегією та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання не зявився, втім, до початку судового засідання, 14.02.2017р. на електронну адресу суду від Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» надійшло клопотання № 317 від 14.06.2017р. в якому скаржник зазначає про неможливість направлення свого повноважного представника в судове засідання та просить перенести дату розгляду справи.

Представник Відповідача в судове засідання не зявився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників Позивача та Відповідача.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась, складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою заявлених вимог позивач посилається на договір банківського рахунку № 0000 від 18.05.2015, який ані позивачем, ані відповідачем до справи доданий не був ні в копіях, ні в оригіналах.

В той же час, в матеріалах справи знаходиться копія додаткового договору до договору банківського району № 0000 від 18.05.2015р. про обслуговування за допомогою системи «Клієнт банк», однак оригінал вказаного додаткового договору сторонами до суду першої інстанції не був наданий.

При цьому, відповідачем не було спростовано факт існування додаткового договору до договору банківського району № 0000 від 18.05.2015р. про обслуговування за допомогою системи «Клієнт банк».

Так, господарський суд встановив, що згідно наявної в матеріалах справи копії додаткового договору від 18.05.2015р., останній було укладено між ПАТ Український інноваційний банк в особі керуючого Кременецьким відділенням та ДП Кременецьке управління з постачання і реалізації газу в особі в.о. директора ОСОБА_4

Згідно п. 1.1 додаткового договору банк зобовязується забезпечити оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією за допомогою системи Клієнт-банк.

Згідно п.1.3 діяльність системи Клієнт-банк здійснюється з положенням (додаток 1), а згідно п. 1.4 перелік рахунків та послуг наведені в додаткам 2,3,4 до договору.

Згідно п. 2.1 договору банк зобовязується передати клієнту спеціалізоване програмне забезпечення робочого місця абонента системи Клієнт-банк а проводити платежі клієнта на підставі електронних платіжних документів, одержаних через систему Клієнт-банк.

Разом з цим, додатки №№3,4 до матеріалів справи позивачем додані не були, також не було надано суду доказів підписання вказаних додатків між сторонами.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

В той же час, відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були складені наступні платіжні доручення:

- №79 від 11.09.2015 про перерахування коштів в сумі 3 000,00 грн., яке прийняте банком 11.09.2015;

- № 81 від 15.09.2015 про перерахування коштів в сумі 18 345,06 грн., яке прийняте банком 15.09.2015;

- № 82 від 18.09.2015 на перерахування 8 700,00, яке прийняте банком 18.09.2015.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем не доведено факту укладення договору №0006 та не надано суду доказів укладення додатків до додаткового договору, які за умовами договору є його невідємною частиною.

Згідно п. 6.1 додаткового договору від 18.05.2015р. цей договір вступає в дію з дати його підписання сторонами і діє необмежений строк. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта відповідної заяви. Банк має право припинити дію цього договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених чинним законодавством.

В той же час, позивачем не надано суду доказів відмови від договору та припинення його дії.

21.10.2015р. позивачем було складено претензію №305 на імя керуючого Тернопільського відділення ПАТ Укрінбанк на суму 30 045,06 грн., за якою позивач просив банк виконати відповідні платіжні доручення та вказував про можливість застосування штрафних санкцій.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в даному випадку позивачем не доведено суду наявність відповідних рахунків та коштів на таких рахунках. Так, між сторонами не було підписано додатків до додаткового договору, де би вказувалися які саме рахунки були відкриті позивачу.

Згідно довідки ПАТ Укрінбанк яка знаходиться в матеріалах справи (без номера та без дати) зазначено, що ДП Кременецьке управління з постачання та реалізації газу в Кременецькому відділенні ПАТ Укрінбанк відкрито поточний рахунок №0006 в національній валюті.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи приймаються господарським судом як письмові докази, досліджуються та оцінюються за загальними правилами ГПК.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні.

Як вказано вище, позивачем не було належними та допустими доказами доведено, що між сторонами укладався договір № 0006.

В той же час, позивачем не надано суду доказів відмови від додаткового договору від 18.05.2015 та припинення його дії, у звязку з чим у останнього не виникло права стягнення з відповідача у справі залишку коштів, що залишилась на відповідному банківському рахунку.

Між тим, місцевим судом було встановлено, що Публічне акціонерне товариство Укрінбанк було віднесено постановою Національного банку України №934 від 24.12.2015р. до категорії неплатоспроможних та згідно рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015р. було запроваджено тимчасову адміністрацію, та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Також, Національним банком України, на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було винесено постанову Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Укрінбанк №180 від 22.03.2016р., відповідно якої банк був позбавлений регулятором ліцензії з моменту її прийняття, та яка станом на дату подання позову не відновлена. Відтак, рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства Укрінбанк та делегування повноважень ліквідатора банку №385 від 22.03.2016р. було розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважено особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора.

В свою чергу, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016р. по справі № 826/1162/16, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016р. по означеній справі, було визнано:

- протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України №180 від 22.03.2016р. Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Укрінбанк з моменту її прийняття;

- протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 від 22.03.2016р. Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства Укрінбанк та делегування повноважень ліквідатора банку з моменту її прийняття;

- зобовязано Національний банк України вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк в якості банківської установи в обсязі та стані, який існував до прийняття постанови Правління Національного банку України №180 від 22.03.2016р. Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Укрінбанк (в тому числі, але не виключно дозволити усі початкові платежі Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк у системі електронних платежів (СЕП) та відновити його роботу у системі обміну інформацією та виконання платежів SWIFT. Національному банку України повідомити усі банки про відновлення роботи Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк у зазначених вище системах.)

Між тим, на позачергових Загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк, що вбачається з витягу з Протоколу №1 від 13.07.2016р. (а.с.а.с.40-42), було прийнято рішення про затвердження Статуту товариства в новій редакції, якою змінилась назва останнього (товариства) на Публічне акціонерне товариство Укрінком, а також було виключено вид діяльності діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 Інші види грошового посередництва та включено:

- 64.99 Надання інших фінансових послуг, крім послуг страхування та пенсійного забезпечення, н.в.і.у.;

- 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення;

- 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;

- 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування;

- 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Місцезнаходження юридичної особи було змінено з 04053, м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, буд.10-А на 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, буд.3-А.

Зміна назви товариства відбулась шляхом вчинення 13.07.2016р. реєстраційної дії № 7038947 приватним нотаріусом ОСОБА_5, а державна реєстрація змін до установчих документів, а саме реєстрація статуту Публічного акціонерного товариства Укрінком була проведена за реєстраційною дією №2038947 від 13.07.2016р., тим же нотаріусом. (Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань а.с.а.с.37,38, де основний вид діяльності товариства - 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна)

Господарським судом Луганської області було відмовлено у задоволені позовних вимог в повному обсязі з мотивів не заняття Відповідачем - Публічним акціонерним товариством Укрінком банківською діяльністю та відсутністю у нього банківської ліцензії взагалі, що унеможливлює, в свою чергу, переказ ним коштів Позивачу з банківського рахунку, до якого Відповідач не має доступу та відповідних повноважень.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов.

В свою чергу, положенням ст.47 Закону України Про банки і банківську діяльність передбачено, що операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які дозволяється надавати виключно банку на підставі банківської ліцензії, що також узгоджується зі ст.1066 Цивільного кодексу України.

Між тим, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, в статуті Публічного акціонерного товариства Укрінком (правонаступника Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк) відповідно до змін від 13.07.2016р., діяльність з надання банківських послуг не передбачена, як і відсутня ліцензія, як обовязкова умова в розумінні ст.19 Закону України Про банки і банківську діяльність, що також підтверджують пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги Позивача полягають саме у виконанні зобовязання банківською установою (перерахування коштів з рахунку) та відсутність наразі відповідного статусу такої установи у Відповідача - Публічного акціонерного товариства Укрінком (як і обовязку з повернення означених коштів Позивачу (вкладнику банку), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо неможливості задоволення означених позовних вимог у вигляді зобовязання Публічного акціонерного товариства Укрінком (Відповідача) перерахувати кошти в сумі 40 906,37 грн з рахунку Публічного акціонерного товариства Укрінбанк на рахунок Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» на підставі ст.607 Цивільного кодексу України.

Оскільки позивачем не доведено суду, що відповідач взагалі має перед ним грошове зобовязання в сумі 40906,37 грн., то відповідно позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій передбачених ст. 625 ЦК України - є необґрунтованими та недоведеними.

Таким чином, оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Позивача залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», м. Кременець, Тернопільська область - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 25.04.2017р. у справі № 913/222/17 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: Л. Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

2 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЛО;

1 ДАГС.