РІШЕННЯ

12 червня 2017 року Справа № 913/353/17

Провадження №7/913/353/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля»,

м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 42 475 грн. 00 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Андрющенко С.Т.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, довіреність №2039 від 25.10.2016;

від відповідача не прибув.

ВСТАНОВИВ:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладній № 52030236 в розмірі 42 475 грн. 00 коп.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, явку повноважного представника не забезпечив, але про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

В той же час, від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 29.05.2017, з відповідними додатками, за яким останній проти позову заперечує та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій у п'ять разів.

В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначає, що підприємство відповідача знаходиться на території зони проведення антитерористичної операції, у зв'язку з цим неодноразово зупинялась виробнича діяльність підприємства.

Починаючи з березня 2017 року по теперішній час повністю припинено відвантаження споживачам продукції, а також отримання обладнання та інших засобів і матеріалів необхідних для здійснення господарської діяльності.

В той же час, збитки підприємства за 2016 рік становлять 757 813 тис. грн. Контрагенти відповідача неналежним чином виконують перед останнім грошові зобовязання, що сприяє виникненню дебіторської заборгованості. Так, сума дебіторської заборгованості за 2016 рік становить 188 908 тис. грн.

Крім цього, 15.03.2017 до адмінбудівлі товариства, яка розташована за адресою

м. Сорокіне (Краснодон) Луганської області увійшла група невідомих осіб, які вимагали сплачувати податки в бюджет непідконтрольної українській владі території. У звязку з недопущенням ризику загрози життю співробітників, товариство було вимушено залишити майно та припинити діяльність підприємства.

В той же час, стосовно відповідача порушено справу про банкрутство № 21/52б, яка знаходиться в провадженні господарського суду Луганської області.

Крім того, відповідачем надано до суду Сертифікат (висновок) Торгово промислової палати України про настання обставин непереборної сили №2758/05-4 від 01.09.2014, за яким засвідчено факт настання обставин непереборної сил з 01 серпня 2014 року Публічному акціонерному товариству Краснодонвугілля при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотримані законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі вказаного Сертифікату (висновку) Торгово промислової палати України обставини непереборної сили тривають та строк їх закінчення встановити неможливо.

Враховуючи викладені обставини, відповідач просить суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій у п'ять разів.

Так, відповідач за клопотанням від 29.05.2017 зазначає, що 15.03.2017 до адмінбудівлі товариства, яка розташована за адресою м. Сорокіне (Краснодон) Луганської області увійшла група невідомих осіб, які вимагали сплачувати податки в бюджет непідконтрольної українській владі території. У звязку з недопущенням ризику загрози життю співробітників, товариство було вимушено залишити майно та припинити діяльність підприємства.

Судом відзив на позовну заяву приймається до розгляду та долучається до матеріалів справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що в листопаді 2016 року зі станції Краснодон Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» здійснило відправлення концентрату вугільного у вагоні №53411955 за накладною №52030236 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці вантажоодержувачу ПАТ МК «Азовсталь»

04.11.2016 при прибутті вказаного вагону на станцію Синельникове-1 Придніпровської залізниці було проведено переважування маси вантажу у зазначеному вагоні.

За результатами переважування встановлено, що:

- фактична вага вантажу у вагоні №53411955 відправленого за накладною №52030236 не відповідає заявленій у супровідній накладній, а саме виявлено, що маса нетто складає 65 420 кг, замість 69 000 кг, що на 3580 кг менше, ніж визначено у накладній.

Переважування здійснено за участю представників станції і за його результатами складено комерційний акт РА № 014698/141.

Оскільки відповідачем були припущений факт невірного зазначення у накладній маси вантажу, позивач нарахував штраф відповідно до положень ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України у сумі 42 475 грн. 00 коп., який останній просить стягнути на свою користь.

Відповідач позовні вимоги визнає та просить зменшити суму штрафу.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі Статут) визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

В даному випадку, відповідач у справі, в листопаді 2016 року, зі станції Краснодон Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» здійснило відправлення концентрату вугільного у вагоні № 53411955 за накладною № 52030236 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці вантажоодержувачу ПАТ МК «Азовсталь».

04.11.2016 при прибутті вагону №53411955 на станцію Синельникове-1 Придніпровської залізниці було проведено переважування маси вантажу у зазначеному вагоні.

За результатами переважування встановлено, що:

- фактична вага вантажу у вагоні №53411955 відправленого за накладною №52030236 не відповідає заявленій у супровідній накладній, а саме виявлено, що маса нетто складає 65420 кг, замість 69 000 кг, що на 3580 кг менше, ніж визначено у накладній.

Переважування здійснено за участю представників станції і за його результатами складено комерційний акт РА № 014698/141 від 04.11.2016.

Переважування здійснювалося на справних 150 - тонних вагонних вагах.

В залізничній накладній вказано - вантаж вугільний концентрат, навантаження «з шапкою». Спосіб визначення маси вантажу електроні ваги заводський № 386.

Відповідно до відмітки в розділі «Е» вказаного комерційного акту станції призначення Сартана Донецької залізниці, зроблена відмітка 08.11.2016 про те, що при перевірці вантажу різниці проти цього акту не виявлено.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (z0861-00) (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) (z0763-11), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі - Правила 24.06.2011 за № 765/19503), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правил приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 "Правил оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Пунктом 22 "Правил видачі вантажів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Так, згідно Правил перевезення вантажів, пункту 4, розділу 28 "Правил складання актів" (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855), комерційного акту контрольне переважування маси вантажу у спірних вагонах проводилось на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

При цьому, невідповідність маси вантажу у вказаному вище вагоні була підтверджена при повторному переважуванні на станції призначення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту (п. 3.23 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (зі змінами та доповненнями).

Згідно ст. 24 Статуту, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно із п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі - Правила 24.06.2011 за № 765/19503), якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України.

В той же час, стаття 118 Статуту залізниць України передбачає відповідальність для вантажовідправника не за ту чи іншу кількість вантажу, невідповідність якого виявлено між даними супровідних документів та даними, отриманими при фактичному переважуванні цього вантажу, а лише за сам факт виявлення такої невідповідності.

Разом з цим, статтею 122 Статуту визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно вказаних вище накладних провізна плата на вагон становить 8495грн. 00 коп., у звязку з чим сума штрафу складає 42 475 грн. 00 коп. (8495,00х5 = 42475,00).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач належним чином довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій слід зазначити наступне.

У застосуванні ст.ст. 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Але, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлюється загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобовязання, незалежно від того, виникли чи ні у звязку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобовязання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Так, п. 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з розясненням п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» передбачено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), господарський суд повинен обєктивно оцінювати, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на таку увагу, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання, невідповідності розміру неустойки наслідкам, що сталися тощо.

Виходячи з норм діючого законодавства, обставин справи та доводів відповідача за відзивом суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафних санкцій до 28 400 грн. 00 коп.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача штраф в сумі 28 400 грн. 00 коп., в решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача як на сторону, яка порушила вимоги чинного цивільного законодавства в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєверодонецьк Луганської області, вул. Енергетиків, 54, код ЄДР 32363486, на користь:

- Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код ЕДР 40075815 в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро, Кіровський район, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДР 40081237 штраф у розмірі 28 400 грн. 00 коп., витрати по сплати судового збору у сумі 1 600 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення 16.06.2017

Суддя Т.А. Василенко