КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа № 910/3481/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

У судовому засіданні взяли участь представники сторін:

- позивача (апелянта): Довгопол В.Т., довіреність № б/н від 28.02.2017

- відповідача: Ситайло Н.В., довіреність № 145 від 31.01.2017;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Укртранссоюз» на рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі № 910/3481/17 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Укртранссоюз», м. Київ

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 53 346,06 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Укртранссоюз» ( надалі- позивач/ ТОВ «НВП «Укртранссоюз») звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі-відповідач/ ПАТ «Українська залізниця») про стягнення 53 346,06 грн.

Звертаючись до суду позивач зазначає, що відповідачем було неправомірно стягнуто з позивача вартість різниці тарифів на загальну суму 46 029,06 грн., за перевезення вантажів у вагонах у зв'язку з тим, що в дійсності вагони слідували не через заявлену позивачем прикордонну станцію Квашино, а через прикордонну станцію Тополі. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційній втрати та три проценти річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2017 порушено провадження у справі № 910/3481/16 та призначено до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі № 910/3481/16 (суддя Лиськов М.О.) у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Укртранссоюз» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 53 346,00 грн.- відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду міста Києва, товариство з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Укртранссоюз» (надалі-апелянт) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Укртранссоюз» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на ПАТ «Українська залізниця».

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права, що виражено в неповному з'ясуванню обставин справи, що мають значення для справи, не вжиттям всіх необхідних заходів для повного та всебічного розгляду справи, а також норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 прийнято апеляційну скаргу ТОВ «НВП «Укртранссоюз» на рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі № 910/3481/17 до свого провадження та призначено до розгляду на 08.06.2017.

06.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу Київського апеляційного господарського суду ПАТ «Українська залізниця» було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє просить суд залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представник апелянта (позивача) підтримав вимоги апеляційної скарги, з викладених у ній підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзиві підстав та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.12.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Укртранссоюз», як замовником, державним підприємством «Український транспортно-логістичний центр», як основним виконавцем та державним підприємством «Український державний центр залізничних рефрижераторних перевезень «Укррефтранс», як співвиконавцем було укладено договір № 2925/604-2013 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних критих вагонах (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого основний виконавець та співвиконавець зобов'язуються за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у критих вагонах (нумерація вагонів починається на « 2») співвиконавця.

Згідно положень ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Місцевим господарським судом та судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено, що договором від 05.12.2013 №2925/604-2013, який є підставою позову у даній справі, не передбачено погодження маршруту слідування вантажу.

Безпосередньо перевезення вантажу за певним маршрутом здійснювалось за окремими договорами перевезення (накладними УМВС), що укладались клієнтами позивача з використанням його коду платника без участі ДП «УТЛЦ» (Основним виконавцем за договором на момент організації перевезення).

Порядок врегулювання спорів, що виникають з договору перевезення, врегульовується законодавством та договором від 05.12.2013 №2925/604-2013 не передбачено.

Як вказує позивач, у зв'язку із стягнення з нього вартості різниць тарифів на загальну суму 46 029,06 грн. за перевезення вантажів у вагонах у зв'язку з тим, що в дійсності вагони слідували не через заявлену позивачем прикордонну станцію Квашино, а через прикордонну станцію Тополі.

Підставою позову у справі №910/3481/17 є договір транспортного експедирування від 05.12.2013 №2925/604-2013 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних критих вагонах (далі - договір).

Даний договір у 2013 році укладено ТОВ «НВП «Укртранссоюз» (Замовник), ДП «Український транспортно-логістичний центр» (Основний виконавець) та ДП «Український державний центр залізничних рефрижераторних перевезень «Укррефтранс» (Співвиконавець). Додатковою угодою від 01.12.2015 №7 сторонами Договору визначено ТОВ «НВП «Укртранссоюз» (Замовник) та ПАТ «Укрзалізниця» (Виконавець).

Обов'язком Замовника є пред'явлення або організація пред'явлення замовлення на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через АС «Месплан» (п.п. 2.2.1 договору).

Пунктом 2.2 Правил планування перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 21.06.2007 №552, замовлення надаються із зазначенням обсягів перевезень у вагонах (контейнерах) і тонах. Замовлення оформляється окремо для кожної номенклатури вантажу, для кожної станції відправлення.

Як вбачається з Правил, в даному замовленні не передбачено погодження маршруту слідування, замовляються виключно обсяги перевезень.

Таким чином, наведене вище спростовує твердження ТОВ «НВП «Укртранссоюз» «Позивач замовив у Відповідача послугу з організації перевезення вантажів у Вагонах по зазначеним вище маршрутам саме через прикордонну станцію Квашино Донецької залізниці.»

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що саме за замовником закріплено обов'язок здійснювати або сприяти здійсненню відправлення вантажів за призначенням (п.п. 2.2.8 договору) та забезпечення належного оформлення перевізних документів із зазначенням коду платника, наданого замовнику Основним виконавцем у письмовій формі (п.п. 2.2.9 договору).

Основний виконавець в рамках надання послуг за Договором: розглядає та, у разі можливості, узгоджує замовлення Замовника на перевезення вантажів у вагонах (п.п. 2.4.2 договору); організовує, відповідно до наданих планів перевезень, забезпечення замовника придатними у комерційному та технічному відношенні вагонами під навантаження, надає послуги, пов'язані з організацією перевезень(п.п.2.4. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі підписані обома сторонами акти наданих послуг №6 від 30.06.2014, №7 від 31.07.2014 та відомості графи 27 накладних УМВС, основним виконавцем належним чином виконано замовлення Замовника на перевезення вантажів у вагонах.

Пунктами 2.2.1 договору замовлення, договором передбачено лише подання замовлення про надання додаткових послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, визначених додатком 1 до договору, які не є предметом спору. Про такі замовлення йдеться у п.п.2.2.7 договору, на який хибно посилається позивач.

Згідно з умовами Договору, Основний виконавець зобов'язаний виступати платником залізничного тарифу (п.п.2.4.5 договору); складати акти наданих послуг з нарахування сум платежів згідно з умовами розділу 3 договору та надавати їх для узгодження замовнику (п.п.2.4.6 договору); здійснювати розрахунки з замовником та співвиконавцем за надані послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, та вести облік нарахованих і сплачених сум, надавати Замовнику та Співвиконавцю відповідні розрахункові документи.

Обов'язком замовника, крім здійснення передоплати в порядку п.п.2.2.5 договору, є проведення оплати за надані послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, відповідно до розділу 3 договору. Загальна ціна договору визначається сторонами в Протоколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток №2 цього договору).

Так, додатком 2 договору визначено, що вартість послуг з організації перевезень вантажів Замовника по кожному вагону включає в себе, зокрема, плату за організацію перевезення вантажів у вагоні, яка розраховується як тариф, встановлений Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (далі - Збірник тарифів) та складається з тарифу на перевезення вантажу, встановленого для вагонів власного парку, розрахункової вагонної складової та послуг основного виконавця.

Місцевим господарським судом встановлено, що рлатником залізничного тарифу ДП «УТЛЦ» виступало на підставі укладених з залізницями договорами, в даному випадку, відповідно до договору із державним підприємством «Придніпровська залізниця» від 13.12. 2011 №11717/НЮп/017-2011 (далі - Договір із Залізницею).

Зазначеним договором передбачено умови оплати Експедитором (ДП «УТЛЦ») вартості послуг Залізниці (оплата залізничного тарифу, плата за користування вагонами, збори за подачу і забирання вагонів, та інші додаткові послуги) наданих Вантажовласникам, при здійсненні експортно-імпортних та внутрішніх перевезень вантажів, а також інших послуг по договірним тарифам.

Умовами договору із залізницею передбачено обов'язок передавати Експедитору переліки витрат по кожному підкоду окремо, що відповідає умовам пункту 2.7 Правил - на кожного платника розрахунковий підрозділ складає перелік документів, які включені до розрахунку за звітну добу щодо відправлення, видачі вантажів і додаткових зборів. Строки надання таких переліків нормативно не встановлено.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток та інших документів, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

ПАТ «Українська залізниця» не будучи ні вантажовідправником, ні вантажоодержувачем, про донарахування тарифу та списання коштів зі свого підкоду дізнається виключно з переліків витрат (наявні у матеріалах справи) та лише після цього має можливість виставити відповідну суму своєму Замовнику послуг.

Так, з переліків №20150209 від 09.02.2015 та №20150207 від 07.02.2015, наданого залізницею ДП «УТЛЦ» у березні 2015 року, вбачається списання з розрахункового рахунку ДП «УТЛЦ» вартості тарифу за договором від 13 грудня 2011 року №11717/НЮп/017-2011.

Підпунктом 3.4.9 Договору від 05.12.2013 №2925/604-2013 визначено, що остаточна звірка розрахунків із Замовником здійснюється після звірки розрахунків з залізницями.

Граничний строк проведення такої звірки не встановлено, а визначається моментом настання певної події - звірка розрахунків Замовника із залізницями.

Отже, у відповідності з умовами договору, ПАТ «Українська залізниця» списано з особового рахунку Позивача різницю тарифів, який входить у вартість послуг з організації перевезення по кожному вагону та за які Позивачем внесено попередню оплату, та надано передбачені договором документи.

23.05.2015 Листом №УТЛЦ-10/810 ДП «УТЛЦ» повідомило ТОВ «НВП «Укртранссоюз», всупереч його твердженням, не про слідування Вагонів через прикордонну станцію Тополі Південної залізниці.

Зазначеним листом основний виконавець інформував позивача про «проведення коригування платежів за перевезення в червні, липні 2014 року власних вагонів з вантажами «дріт сталевий», «цвяхи з чорних металів», «емалі» відповідно до накладних, що додаються до листа. Відповідно до перевізних документів в графі 91 зазначено код 9552135, який надано ТОВ «НВП «Укртранссоюз».»

Також цим листом проінформовано, що у зв'язку з тим, що вагони слідували через станцію Тополі Південної залізниці, а не через станцію Квашино Донецької дороги, Придніпровською залізницею проведено перерахунок тарифу та нараховано за фактичний маршрут вагонів різницю тарифу у розмірі 46 029.06 грн. що буде виставлено на рахунок ТОВ «НВП «Укртранссоюз» як платника.

Договором передбачено право Замовника самостійно укладати договори про організацію перевезень вантажів із підприємствами, які зацікавлені в перевезеннях вантажів та виконувати всі юридичні дії, пов'язані з виконанням укладених договорів. При цьому, сторона, яка залучила третю особу до виконання свого зобов'язання за цим Договором, несе перед іншими Сторонами відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань цією третьою особою, як за свої власні (п.п. 4.6 договору).

Судом першої інстанції та судовою колегіє апеляційного господарського суду встановлено, що замовником надано присвоєний йому код платника ПАО «ДНЕПРОМЕТИЗ», ПАО «Интерпайп НМТЗ», ОДО «Завод Метиз». Цими підприємствами укладено договори перевезення (накладні УМВС) з ДП «Придніпровська залізниця», в яких вони виступають вантажовідправниками.

Угодою про міжнародне залізничне сполучення (УМВС,СМГС) у редакції, що діяла на момент здійснення перевезення, параграфом 6 закріплено «в накладной отправитель должен указать выходные пограничные станции страны отправителя и транзитных стран, через которые должен проследовать груз». Згідно з Додатком 12.5 «Пояснения по заполнению накладной СМГС» у графі 16 «Подпись отправителя» «отправитель проставляет свою подпись, которая подтверждает правильность всех сведений, внесенных им в накладную.».

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з їх неогрунтовністю та недоведеністю.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги твердження апелянта, що зазначені в апеляційній скарзі стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Укртранссоюз» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі № 910/3481/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна