ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р. Справа № 920/57/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 24.05.2017 року);

третьої особи - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№985С/1-43) на рішення господарського суду Сумської області від 09.03.2017 року у справі №920/57/17,

за позовом Конотопської міської ради Сумської області, м. Конотоп, Сумська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ з питань державної реєстрації Конотопської міської ради Сумської області, м. Конотоп, Сумська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сумський оптовий ринок, м. Суми,

про скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року позивач Конотопська міська рада Сумської області, звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Сумський оптовий ринок, в якому просить суд скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю Сумський оптовий ринок права власності на нерухоме майно, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_2), будинок 2а, а саме на будинок, загальною площею 99,7 кв.м., реєстраційний номер 71189.

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.03.2017 року у справі №920/57/17 (суддя Заєць С.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 09.03.2017 року у справі №920/57/17 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 року апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 19.04.2017 року.

Ухвалою суду від 19.04.2017 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 15.05.2017 року.

11.05.2017 року до канцелярії суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від позивача (вх.№4886), яке він обґрунтовує проведенням сесії Конотопської міської ради та неможливістю представника взяти участь у розгляді апеляційної скарги. Просить не розглядати апеляційну скаргу без його участі, оскільки справа набула широкого розголосу серед населення та участь представника міської ради при розгляді даної справи є необхідною.

Від представника відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№4967 від 15.05.2017 року).

Ухвалою суду від 15.05.2017 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 25.05.2017 року.

Ухвалою суду від 25.05.2017 року задоволено клопотання представника позивача про продовження строку розгляду апеляційної скарги та продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів. Залучено до участі у справі Відділ з питань державної реєстрації Конотопської міської ради Сумської області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.06.2017 року

Позивач та третя особа будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційної скарги, не реалізували своє право на участь у судовому процесі та не забезпечили явку представників в судове засідання 12.06.2017 року.

Від Відділу з питань державної реєстрації Конотопської міської ради Сумської області надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без її представника за наявними у справі матеріалами. Крім того просить задовольнити апеляційну скаргу позивача. (вх.№6060 від 08.06.2017 року).

Позивачем також надано клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника (вх.№6061 від 08.06.2017 року) з урахуванням того, що представником позивача було надано вичерпні пояснення по суті апеляційної скарги, просить задовольнити апеляційну скаргу.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників позивача та третьої особи не була визнана обовязковою, а також те, що їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішеннями Конотопської міської ради (сьоме скликання пятнадцята сесія) від 28 липня 2016 року надано дозвіл Конотопській міській раді на розроблення землевпорядної документації по вул. Євгена Коновальця (район магазину Еко-Маркет) для влаштування скверу відпочинку.

Як зазначає позивач, під час виконання дій щодо розроблення землевпорядної документації, позивачу стало відомо, що за відповідачем ТОВ Сумський оптовий ринок зареєстроване право власності на будинок, розташований в м. Конотоп по вул. Ватутіна (ОСОБА_2), 2 а.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності на будинок, розташований за адресою: Сумська область, м. Конотоп по вул. Ватутіна (ОСОБА_2), 2а, яке зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю Сумський оптовий ринок. Загальна площа (кв.м): 99,7, житлова площа (кв.м): 60,8, площа земельної ділянки (кв.м): 1927, загальна вартість нерухомого майна (грн): 29799. Технічний опис майна: житловий будинок, огорожа.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач придбав майно за адресою Сумська область, м. Конотоп, вул. Ватутіна, 2а на підставі договору купівлі-продажу ВМА № 785006, 24.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3 р№6530.

Також з матеріалів справи вбачається, що влітку 2016 року вищезазначений будинок згорів, згідно звітів про причини пожежі від 26.04.2016 та 04.07.2016 причиною виникнення пожежі стало занесення стороннього джерела запалювання ззовні та необережне поводження з вогнем невстановлених осіб.

Відповідно до листа Комунального підприємства Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації від 01.03.2017 № 224, повідомлено, що виходом інженера-інвентаризатора від 01.03.2017 встановлено, що житловий будинок та господарчо-побутові будівлі по вул. Євгена Коновальця, 2а у м. Конотопі Сумської області розібрані. Земельна ділянка вільна від забудов.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що реєстрація права власності за відповідачем порушує права міської ради як власника, оскільки цей факт заважає в повному обсязі реалізувати свої права відносно земельної ділянки по вул. Євгена Коновальця (біля магазину Еко-Маркет).

Місцевим судом зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того що земельна ділянка за адресою: Сумська область, м. Конотоп по вул. Євгена Коновальця, 2а перебуває на праві власності чи іншому правовому титулі саме позивача Конотопської міської ради, як станом на 29.12.2008 на день прийняття рішення про державну реєстрацію нерухомого майна за відповідачем, так і час розгляду даної справи. Також не надано документів, які б безспірно доводили, що спірна земельна ділянка по вул. Євгена Коновальця, 2а у м. Конотопі Сумської області, на якій розташоване нерухоме майно, що перебуває у власності відповідача та земельна ділянка зазначена у Рішенні Конотопської міської ради від 28.07.2016, а саме земельної ділянки по вул. Євгена Коновальця (біля магазину Еко-Маркет), є тотожніми (однією і тією ж земельною ділянкою).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано спосіб захисту свого порушеного права, який не передбачено чинним законодавством.

При цьому, місцевий суд посилався на ст.26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно якої записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За таких обставин, судом було зроблено висновок, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин чинним законодавством передбачено, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав, проте, позивачем позовній заяві ставиться вимога про скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно що зареєстроване за ТОВ Сумський оптовий ринок.

Щодо розгляду справи по суті позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів (стаття 1 ГПК України).

Норми статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України розкривають зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав.

Приписами статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Аналогія вказаної норми відтворена у статті 16 Цивільного кодексу України.

Вважаючи свої права порушеними, позивач зобов'язаний обрати спосіб захисту порушеного права, що відповідає зазначеним нормам.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з неправильним обранням позивачем способу захисту його права, який не передбачений статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України, оскільки статтею 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено такий спосіб захисту свого права, як скасування запису в реєстрі.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду таке.

Відповідно до ст. 349 Цивільного кодексу України, право власності на майно припиняється в разі його знищення, при цьому право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Якщо майно, що було знищено, підлягає державній реєстрації, то право власності на нього припиняється не з моменту знищення такого майна, а з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру (ст. 182 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом право власності на майно припиняється в момент його знищення, проте на майно, права на яке підлягають державній реєстрації (наприклад, об'єкти нерухомості (ст. 181 ЦК), таке право припиняється з моменту внесення реєструючим органом за заявою власника змін до державного реєстру.

Тобто, припинення права власності на таке майно пов'язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявності рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як встановлено раніше судом, відповідач на день звернення з позивача з позовною заявою до суду є власником будинку, розташованого за адресою Сумська область, м. Конотоп, вул. Євгена Коновальця, 2а. Право власності на вказане нерухоме майно з 29.12.2008 зареєстроване за відповідачем, що підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12).

Актами про пожежу від 16.04.2016 та від 04.07.2016 зафіксовано факт підпалу та пошкодження вогнем приміщення будівлі за адресою: Сумська область, м.Конотоп, вул. Євгена Коновальця, 2а.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач в свою чергу звертався із відповідною заявою, а саме заявою про внесення змін щодо свого майна, до реєстраційних органів, а відтак у Позивача відсутні підстави для визнання права власності Відповідача припиненим.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає позовні вимоги Конотопської міської ради Сумської області безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно абз. 6 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, у звязку з чим підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 32-33, 43, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 09.03.2017 року у справі №920/57/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 15.06.2017 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.