КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р. Справа№ 927/298/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Калінін І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олишівка" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2017р. у справі №927/298/17 (суддя Фетисова І.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрросхим"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олишівка"

про стягнення 1985332,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача (з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 30.03.2017р., 10.04.2017р.) про стягнення штрафу за несвоєчасно викуплений товар у сумі 1489749,90 грн та штрафу за ухилення від підписання видаткових накладних в сумі 495583,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2017р. позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача 495583,00 грн штрафу та 7433,75 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення обґрунтоване тим, що Відповідачем не було виконано умови п.3.1.10 договору щодо підписання документів на підтвердження переходу права власності на товар, визначених п.3.3.1 договору, а також враховуючи, що Відповідачем не заперечується факт переходу права власності на товар у сумі 4965833,00 грн, місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої Позивачем вимоги про стягнення з Відповідача на підставі п.5.6 договору суми штрафу за ухилення від підписання видаткових накладних у сумі 495583,00 грн.

Також місцевий суд дійшов висновку, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафу за своєчасно не викуплений товар у сумі 1489749,90 грн відповідно до п.5.8 договору задоволенню не підлягає з огляду на те, що викуп товару до 03.02.2017р., який було передано на зберігання Відповідачу є виключно його правом, а не обов'язком, тому господарського зобов'язання щодо викупу товару до 03.02.2017р. у Відповідача перед Позивачем не існувало.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2017р. у справі №927/298/17 частково, в частині задоволення позову про стягнення з Відповідача 495583,00 грн штрафу та 7433,75 грн витрат зі сплати судового збору та відмовити Позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивач не скористався наданим йому правом одноособової передачі права власності на товар, а вимогу від 10.02.2017р. №59 направив після закінчення строку дії договору. Також Відповідач зазначає, що підстави для застосування до останнього штрафу на підставі п.5.6 договору відсутні, оскільки Відповідач не ухилявся від підписання видаткової накладної №826 від 31.01.2017р. та надіслав її Позивачу 03.03.2017р., що підтверджується журналом вихідної кореспонденції, згрупованим реєстром поштових відправлень. Вказані докази Відповідач просить долучити до матеріалів справи на підставі ст.101 Господарського процесуального кодексу України. Неможливість подання вказаних доказів до місцевого суду Відповідач обґрунтовує зміною власника останнього, що викликало труднощі в отриманні вказаних документів через вивезення документів до іншого офісу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2017р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 01.06.2017р.

29.05.2017р. Відповідач подав до суду пояснення до апеляційної скарги, в обґрунтування якої останній додатково зазначив, що відповідно п.3.3.2 договору право власності на товар перейшло до Відповідача у зв'язку із направленням поштою Позивачем Відповідачу накладних та неповерненням Відповідачем вказаних накладних протягом 10 календарних днів. Також Відповідач зазначає, що не заперечував факту переходу права власності на товар.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

16.09.2016р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір зберігання з правом викупу товару №ДХ-12/17, відповідно до п.1.1. якого предметом договору є прийняття Відповідачем переданих йому на зберігання мінеральних добрив з правом викупу всього або частини товару, що зберігається до 10.10.2016р., та з обов'язком викупити весь залишок товару, що зберігається після 10.10.2016р. Асортимент, кількість, фасування та заставна вартість товару вказується в актах приймання-передачі майна на зберігання, які є невід'ємною частиною договору.

В даному договорі під товаром розуміється: добриво азотно-фосфорно-калійне комплексне 9:14:27, в кількості 229 тон по ціні на дату цього договору 9400 грн/тону з ПДВ; добриво азотно-фосфорно-калійне комплексне 5:17:36, в кількості 232 тон по ціні на дату цього договору 10500 грн/тону з ПДВ.

Згідно з п.1.2. договору заставна (базисна) ціна на товар фіксується сторонами на дату укладення цього договору на рівні, який зазначено в п.1.1. цього договору (з ПДВ). Базисна ціна, зазначена у цьому пункті застосовується сторонами для вирахування ціни викупу товару на той день, в який здійснюється такий викуп. Порядок розрахунку ціни, по якій провадиться викуп товару (або відшкодування вартості товару в разі його втрати) здійснюється в порядку, встановленому розділом 4 цього договору.

Відповідно до п.3.1.7. договору Відповідач має право, придбати (викупити) у власність отриманий на зберігання товар за цінами Позивача, які розраховані за правилами розділу 4 цього договору на дату здійснення оплати. В подальшому викуплений товар Відповідач може використати у власній господарській діяльності або ж здійснити його продаж третім особам. В разі продажу товару третім особам Відповідач не зобов'язаний узгоджувати ціну продажу із Позивачем.

Згідно з п.3.1.8. договору Відповідач зобов'язаний після закінчення терміну дії даного договору викупити у Позивача всі залишки товару, або ж, в разі необхідності продовжити термін дії цього договору шляхом укладання відповідної додаткової угоди до нього.

Відповідно до п.3.1.9. договору в разі, якщо Відповідач не повертає товар із зберігання Позивачу по закінченню терміну зберігання, вказаного в актах прийняття товару на зберігання, або ж по закінченню терміну дії цього договору, а додаткову угоду щодо продовження терміну його дії не укладено, товар переходить у власність Відповідача. В цьому випадку Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу вартість неповернутого товару, за ціною яка вираховується за правилами розділу 4 цього договору на момент закінчення терміну його дії. Зазначену ціну Позивач відображає в рахунку на оплату неповернутого товару. Такий рахунок надсилається Відповідачу протягом трьох робочих днів з дати закінчення терміну дії цього договору.

Відповідно до п.3.1.10. договору Відповідач зобов'язаний не ухилятися від підписання актів прийняття товару на зберігання, актів повернення товарів із зберігання та інших документів, що засвідчують передачу товару та (або) перехід права власності на нього.

Згідно з п.3.3.1. договору в разі викупу товару Відповідачем або ж при переході до Відповідача права власності на товар на умовах п.3.1.9. цього договору, передача товару у власність Відповідача оформлюється видатковою накладною Позивача. Накладна підписується повноважними представниками сторін договору та скріплюється печатками. Повноваження представника Відповідача, який підписує накладну, мають бути підтвердженні довіреністю на отримання матеріальних цінностей.

Відповідно до п.3.3.2. договору при документальному оформленні переходу права власності на товар, якщо після оформлення та відправки Відповідачу примірників накладних поштою, Відповідач не повертає ці накладні Позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів, то товар вважається прийнятим Відповідачем, а сам прийом товару у власність та перехід права власності вважається належним чином оформленим.

Згідно з п.4.2. договору ціна, за якою Відповідач має право викупити товар, а також ціна, по якій Відповідач має відшкодувати вартість товару в разі його втрати або пошкодження (надалі - ціна викупу), не є сталою, та вираховується за формулою, наведеною в п.4.3. цього договору. Величина цієї ціни напряму залежить від дати, коли здійснюється викуп або відшкодовується вартість. Формула розрахунку ціни викупу передбачає збільшення заставної (базисної) ціни на 0,06% за кожен календарний день, що минув від дати укладення цього договору.

Згідно з п.4.3. договору ціна викупу товару розраховується за формулою: Цв (грн/тонну) = Бц +(Бц : 100 х (Кд х 0,06)), де Цв - ціна викупу, яка розраховується; Бц - заставна (базисна) ціна зафіксована сторонами в п.1.2. цього договору; Кд - кількість календарних днів, що минули від дати укладання цього Договору.

Відповідно до п.5.6. договору за ухилення від підписання актів прийняття товару на зберігання, актів повернення товару із зберігання та інших документів, що засвідчують передачу товару та (або) перехід права власності на нього винна сторона договору сплачує іншій стороні штраф у розмірі 10% вартості товару на який не оформлюються відповідні документи.

Згідно з п.5.8. договору у випадку, якщо Відповідач до закінчення терміну дії цього договору (у тому числі додаткових угод до нього) не викупить весь обсяг товару, який він зберігає, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу разовий штраф в розмірі 30% від вартості партії товару, яка залишилася не викупленою. Сплата штрафу, передбаченого цим пунктом, не звільняє Відповідача від обов'язку провести оплату за товар на умовах п.3.1.9. та з урахуванням вимог розділу 4 цього договору.

Відповідно до п.7.3 договору термін дії останнього - з дати укладання до 10.10.2016р. Строк дії договору може бути пролонговано на інший період, що має бути вказано у додаткових угодах до даного договору.

19.09.2016р. між Позивачем та Відповідачем укладено додатковий договір №1 до договору зберігання з правом подальшого викупу №ДХ-12/17 від 16.09.2016р., в якому сторонами було внесено зміни п.1.1, 2.3, 7.3 щодо дати виконання зобов'язань за договором №ДХ-12/17 від 16.09.2016р. та змінено термін дії останнього, а саме: «16.10.2016р.» змінено на «03.02.2017р.»

Згідно з п.4 цього додаткового договору сторони домовилися, що за укладеним між ними договором №ДХ-17/17 від 19.09.2016р. Позивачу надається право у 2017 році і до кінця строку дії договору здійснити передачу прав власності на товар, що зберігається, одноособово, шляхом оформлення видаткових накладних на товар, виставлення рахунку на оплату та надсилання цих документів Відповідачу.

23.10.2016р. між Позивачем та Відповідачем підписано та скріпленого печатками сторін акт прийому передачі майна №1 до договору зберігання №ДХ-12/17 від 16.09.2016р., відповідно до якого Позивачем було передано, а Відповідачем прийнято на зберігання добриво азотно-фосфорно-калійне комплексне 9:14:27 у кількості 229 тонни на суму 2152600,00 грн та добриво азотно-фосфорно-калійне комплексне 5:17:36 в кількості 232 тон по ціні на дату цього договору 10500 грн/тону з ПДВ на суму 2436000,00 грн, а всього на загальну суму 4588600,00 грн.

21.02.2017р. Позивач направив на адресу Відповідача два примірники видаткової накладної №862 від 31.01.2017р. на суму 4965833,00 грн (з ПДВ), рахунок на оплату по замовленню №349 від 30.01.2017р. та вимогу №59 від 10.02.2017р., відповідно до якої Позивач просив сплатити заборгованість у сумі 4965833,00 грн, штраф за несвоєчасний викуп товару у сумі 1489749,90 грн відповідно до п.5.8. спірного договору, а також просив підписати, засвідчити печаткою та повернути на поштову адресу Позивача надісланий примірник видаткової накладної на товар. Крім того, Позивач зазначив про застосування штрафу у розмірі 10% від вартості товару у відповідності до п.5.6 спірного договору. Вказану вимогу з додатками було отримано Відповідачем 28.02.2017р., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та опису вкладення у цінний лист.

03.03.2017р. Відповідач направив Позивачу видаткову накладну №862 від 31.01.2017р., що підтверджується журналом вихідної кореспонденції та згрупованим реєстром поштових відправлень. Вказані докази долучені судом до матеріалів справи на підставі ст.101 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вірно встановлено місцевим судом, умовами договору чітко не визначено строків виконання Відповідачем грошового зобов'язання по оплаті товару, при цьому на Позивача покладено обов'язок щодо направлення Відповідачу рахунку на оплату товару протягом трьох робочих днів з дати закінчення терміну дії договору, чого своєчасно зроблено не було. Направлення такого рахунку Позивачем здійснено лише 21.02.2017р. разом з вимогою, яку Відповідач отримав 28.02.2017р.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що Відповідач мав виконати грошове зобов'язання щодо оплати товару до 08.03.2017р., враховуючи умови п.3.1.9, ст.530 Цивільного кодексу України. Разом з тим, оплату за товар у розмірі 4965833,00 грн Відповідач здійснив 24.03.2017р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки по рахунку Позивача.

У зв'язку із вказаними обставинами Позивач просить стягнути з Відповідача штраф у сумі 1489749,90 грн на підставі п.5.8 договору та штраф сумі 495583,00 грн на підставі п.5.6 договору.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Місцевий суд дійшов висновку, що Відповідачем не було виконано умови п.3.1.10 договору щодо підписання документів на підтвердження переходу права власності на товар, визначених п.3.3.1 договору, у зв'язку з чим задовольнив вимогу Позивача про стягнення з Відповідача на підставі п.5.6 договору суми штрафу за ухилення від підписання видаткових накладних у сумі 495583,00 грн.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що 03.03.2017р. Відповідач направив Позивачу видаткову накладну №826 від 31.01.2017р., що підтверджується журналом вихідної кореспонденції та згрупованим реєстром поштових відправлень, відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги Позивача про стягнення з Відповідача на підставі п.5.6 договору штрафу у сумі 495583,00 грн, тому апеляційний суд вважає необхідним відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Крім того, згідно з п.5.6. договору відповідальність Відповідача передбачена за ухилення від підписання документів, що засвідчують передачу товару, а не направлення цих документів Позивачу. Доказів ухилення Відповідача саме від підписання цих документів Позивач суду не подав.

Стосовно вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафу за своєчасно не викуплений товар у сумі 1489749,90 грн на підставі п.5.8 договору, апеляційний суд зазначає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що вказана вимога задоволенню не підлягає оскільки викуп товару до 03.02.2017р., який було передано на зберігання Відповідачу є виключно його правом, а не обов'язком, оскільки умовами договору передбачено саме право Відповідача викупити такий товар на протязі терміну дії спірного договору.

Таким чином, господарського зобов'язання щодо викупу товару до 03.02.2017р. року у Відповідача перед Позивачем не існувало, а відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України штраф може бути застосовано до винної сторони лише за умови порушення зобов'язань.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олишівка" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2017р. у справі №927/298/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2017р. у справі №927/298/17 скасувати в частині задоволення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олишівка" штрафу в сумі 495583,00 грн та витрат зі сплати судового збору в сумі 7433,75 грн.

В цій частині позовних вимог прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. В іншій частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2017р. у справі №927/298/17 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрросхим" (40020, м. Суми, вул.. Ковпака, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олишівка" (15575, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, смт. Олишівка, вул. Чернігівська, 3, ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 32757 (тридцять дві тисячі сімсот п'ятдесят сім) грн 99 коп.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов