ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Справа № 915/280/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. №11-13/73 від 02.06.2017

представник відповідача в судове засідання не з'явився,

представники 3-х осіб в судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Державного підприємства Укрриба, 04050, м.Київ, вул. Тургенєвська,82-А

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АВ І ММ, 54048, м.Миколаїв, вул. Силікатна, буд.269

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 аграрної політики та продовольства України, 01001, м.Київ, вул. Хрещатик, будинок 24

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 агентство рибного господарства України, 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 45-А,

про: стягнення 19 887,36 грн.

встановив:

ОСОБА_3 підприємство Укрриба звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АВ І ММ заборгованості по Договору від 18.05.2012 №40/12 у розмірі 19 887,36 грн. з якої: 13 173,90 грн. основна заборгованість, 4 372,36 грн. пеня, 1 955,17 грн. інфляційні, 385,96 грн. 3% річних.

Відповідач в судове засідання 15.06.2017 не зявився, причини неявки не повідомив, відзив по суті позовної заяви до суду не надав. Ухвалами Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2017 та від 27.04.2017 відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вказані ухвали були направлені відповідачеві та повернулись до суду з зазначенням причин невручення.

Відповідно до приписів абз.3 п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що ухвали Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2017 та від 27.04.2017 направлені на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві та в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, який був зроблений судом, то суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 аграрної політики та продовольства України у наданих до суду поясненнях №31-4/695 від 13.06.2017 просить суд позовні вимоги Державного підприємства «Укрриба» задовольнити в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 агентство рибного господарства України у наданому до суду листі №915/280/17-02.06 від 08.06.2017 позовні вимоги позивача Державного підприємства «Укрриба» підтримує у повному обсязі та просить суд проводити слухання справи №915/280/17 без участі представника Державного агентства рибного господарства України, у звязку з відсутністю коштів на відрядження спеціалістів.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Наказом Державного департаменту рибного господарства ОСОБА_2 аграрної політики України № 209 від 29.07.2003, на виконання п. 11 «Положення про порядок передачі обєктів права державної власності», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року №1482 «Про передачу обєктів права державної і комунальної власності» та спільного наказу Фонду державного майна України та ОСОБА_2 аграрної політики України за №126/752 «про передачу гідротехнічних споруд», затверджено «Акт прийому передачі споруд, які не увійшли до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Миколаївське сільськогосподарсько рибоводне підприємство» (м.Миколаїв), на баланс державного підприємства «Укрриба» та закріплене зазначене в Акті майно за ДП «Укрриба» на праві повного господарського відання (а.с.9 17).

18 травня 2012 року між ОСОБА_3 підприємством Укрриба (далі поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю АВ І ММ (далі зберігач) було укладено договір зберігання державного майна №40/12 (далі Договір), у відповідності до умов якого поклажодавець за участю уповноважених представників сторін передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з Актом приймання передачі нерухоме державне майно гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу ОСОБА_2 аграрної політики України та Фонду державного майна України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 06 травня 2003 року №126/752 (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п. 1.2 Договору, обєктом зберігання є гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, греблі, дамби, будівлі, насосні станції, повязані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, що перебуває в державній власності відповідно до п. 1.1 Договору.

Згідно п. 1.4 Договору, вартість переданого зберігачу майна визначається на підставі даних бухгалтерського обліку і відображається по кожному найменуванню (інвентарному номеру) в Акті приймання передачі майна, який є невідємним додатком до цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн. в тому числі ПДВ, з врахуванням щомісячного індексу інфляції. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року.

Відповідно до п.6.1 Договору, договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом десяти років з 18 травня 2012 року по 18 травня 2022 року.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що будь які зміни та доповнення до цього Договору вносяться в письмовій формі в порядку, передбаченому чинним законодавством, і є невідємною частиною до Договору.

На виконання умов Договору, 18.05.2012 між ОСОБА_3 підприємством Укрриба та Товариством з обмеженою відповідальністю АВ І ММ було укладено акт приймання передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання (а.с. 21).

Згідно вказано акту, поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставів) балансовою вартістю - 463 720,00 грн., яке розташоване за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Максимівка, а саме:

- ставок №7, інв. №65, рік введення в експлуатацію 1975, балансова

вартість 163800,00 грн., залишкова вартість на 01.04.2012 49 049,76 грн.;

- ставок №8, інв. №66, рік введення в експлуатацію 1975, балансова

вартість 203 330,00 грн., залишкова вартість на 01.04.2012 60 923,76 грн.;

- ставок №9 виростковий, рік введення в експлуатацію 1975, балансова

вартість 64 390,00 грн., залишкова вартість на 01.04.2012 19 296,63 грн.;

- нерестові ставки 1-44, рік введення в експлуатацію 1975, балансова

вартість 32 200,00 грн., залишкова вартість на 01.04.2012 9 949,00 грн.

Вказаний акт містить підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

21 травня 2012 року між ОСОБА_3 підприємством Укрриба (далі поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю АВ І ММ (далі зберігач) було укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна №40/12 від 18.05.2012 (далі Додаткова угода). У звязку із заявою зберігача щодо надання дозволу на користування майном, яке передано зберігаченів згідно з актом приймання передачі, сторони вирішили, відповідно до ст. 944 ЦК України поклажодавець надає згоду зберігачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання в порядку даного договору, а зберігач засвідчує свою обізнаність з усіма властивостями майна та його цільового призначення. Використання майна здійснювати відповідно до «Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств», затверджених наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004 №6 та Виробничої програми, розробленої зберігачем та погодженою із поклажодавцем (п.1.1 Додаткової угоди).

У відповідності до п. 1.3 Додаткової угоди, зберігач зобовязується здійснювати оплату за користування державним майном, зазначеним в Акті приймання передачі. Ціна за користування майном становить 677,70 грн. в тому числі ПДВ, яку зберігач повинен вносити до 14 числа місяця, наступного за звітним. Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що Договір зберігання державного майна №40/12 від 18.05.2012 та Додаткова угода від 21.05.2012 до договору зберігання державного майна не оскаржувались та на час розгляду справи у суді є чинними.

Згідно розрахунку позовних вимог заборгованість відповідача за користування державним майном становить 13 173,90 грн. (а.с.30, 31).

Відповідач вимоги Додаткової угоди не виконав, оплату за користування державним майном в сумі 13 173,90 грн. в строк встановлений Договором не здійснив, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 13 173,90 грн. є обґрунтованими відповідно до вимог Договору та Закону і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до п. 1.4 Додаткової угоди, у разі затримки оплати за використання майна, переданого для зберігання, зберігач сплачує поклажодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.32 44) нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 4 372,36 грн., а саме нараховану:

- на суму заборгованості 619,63 грн. за період з 15.03.2013 по 25.05.2013 в

розмірі 18,33 грн.;

- на суму заборгованості 672,29 грн. за період з 15.05.2013 по 25.05.2013 в

розмірі 3,04 грн.;

- на суму заборгованості 672,29 грн. за період з 15.04.2013 по 25.05.2013 в

розмірі 11,33 грн.;

- на суму заборгованості 672,96 грн. за період з 15.06.2013 по 13.08.2013 в

розмірі 15,49 грн.;

- на суму заборгованості 672,96 грн. за період з 15.07.2013 по 13.08.2013 в

розмірі 7,74 грн.;

- на суму заборгованості 669,79 грн. за період з 13.08.2013 по 14.08.2013 в

розмірі 0,48 грн.;

- на суму заборгованості 669,79 грн. за період з 15.08.2013 по 07.10.2013 в

розмірі 12,88 грн.;

- на суму заборгованості 667,58 грн. за період з 15.09.2013 по 07.10.2013 в

розмірі 5,47 грн.;

- на суму заборгованості 654,95 грн. за період з 08.10.2013 по 29.11.2013 в

розмірі 12,36 грн.;

- на суму заборгованості 670,25 грн. за період з 15.11.2013 по 29.11.2013 в

розмірі 3,58 грн.;

- на суму заборгованості 661,63 грн. за період з 15.12.2013 по 16.01.2014 в

розмірі 7,78 грн.;

- на суму заборгованості 674,95 грн. за період з 15.01.2014 по 16.01.2014 в

розмірі 0,48 грн.;

- на суму заборгованості 666,96 грн. за період з 15.02.2014 по 15.04.2014 в

розмірі 14,25 грн.;

- на суму заборгованості 680,36 грн. за період з 15.03.2014 по 15.04.2014 в

розмірі 7,75 грн.;

- на суму заборгованості 718,27 грн. за період з 15.05.2014 по 13.08.2014 в

розмірі 37,34 грн.;

- на суму заборгованості 745,57 грн. за період з 15.06.2014 по 13.08.2014 в

розмірі 26,72 грн.;

- на суму заборгованості 753,02 грн. за період з 15.07.2014 по 13.08.2014 в

розмірі 15,22 грн.;

- на суму заборгованості 756,04 грн. за період з 13.08.2014 по 14.08.2014 в

розмірі 1,04 грн.;

- на суму заборгованості 762,10 грн. за період з 15.08.2014 по 18.11.2014 в

розмірі 50,49 грн.;

- на суму заборгованості 784,19 грн. за період з 15.09.2014 по 18.11.2014 в

розмірі 35,30 грн.;

- на суму заборгованості 803,02 грн. за період з 15.10.2014 по 18.11.2014 в

розмірі 19,65 грн.;

- на суму заборгованості 818,26 грн. за період з 15.12.2014 по 14.01.2015 в

розмірі 19,46 грн.;

- на суму заборгованості 842,81 грн. за період з 15.01.2015 по 14.02.2015 в

розмірі 22,32 грн.;

- на суму заборгованості 868,94 грн. за період з 15.02.2015 по 14.04.2015 в

розмірі 75,77 грн.;

- на суму заборгованості 914,99 грн. за період з 15.03.2015 по 14.04.2015 в

розмірі 46,63 грн.;

- на суму заборгованості 1013,81 грн. за період з 15.04.2015 по 07.07.2015 в

розмірі 139,99 грн.;

- на суму заборгованості 1015,74 грн. за період з 15.05.2015 по 07.07.2015

в розмірі 90,16 грн.;

- на суму заборгованості 1181,17 грн. за період з 15.06.2015 по 07.07.2015

в розмірі 44,66 грн.;

- на суму заборгованості 1174,04 грн. за період з 15.08.2015 по 14.02.2016 в

розмірі 276,03 грн.;

- на суму заборгованості 1164,64 грн. за період з 15.09.2015 по 14.03.2016 в

розмірі 258,53 грн.;

- на суму заборгованості 1191,43 грн. за період з 15.10.2015 по 14.04.2016 в

розмірі 262,53 грн.;

- на суму заборгованості 1175,94 грн. за період з 15.11.2015 по 14.05.2016 в

розмірі 253,15 грн.;

- на суму заборгованості 1199,46 грн. за період з 15.12.2015 по 14.06.2016 в

розмірі 252,21 грн.;

- на суму заборгованості 1207,86 грн. за період з 15.01.2016 по 14.07.2016 в

розмірі 242,33 грн.;

- на суму заборгованості 1218,73 грн. за період з 15.02.2016 по 14.08.2016 в

розмірі 232,03 грн.;

- на суму заборгованості 1213,86 грн. за період з 15.03.2016 по 14.09.2016 в

розмірі 220,65 грн.;

- на суму заборгованості 1226,00 грн. за період з 15.04.2016 по 14.10.2016 в

розмірі 207,35 грн.;

- на суму заборгованості 1268,92 грн. за період з 15.05.2016 по 14.11.2016 в

розмірі 204,61 грн.;

- на суму заборгованості 1270,18 грн. за період з 15.06.2016 по 14.12.2016 в

розмірі 194,41 грн.;

- на суму заборгованості 1267,64 грн. за період з 15.07.2016 по 14.01.2017 в

розмірі 188,86 грн.;

- на суму заборгованості 1366,38 грн. за період з 15.08.2016 по 14.02.2017 в

розмірі 184,54 грн.;

- на суму заборгованості 1262,58 грн. за період з 15.09.2016 по 14.03.2017 в

розмірі 177,96 грн.;

- на суму заборгованості 1285,31 грн. за період з 15.10.2016 по 14.03.2017 в

розмірі 149,52 грн.;

- на суму заборгованості 1321,30 грн. за період з 15.11.2016 по 14.03.2017 в

розмірі 121,43 грн.;

- на суму заборгованості 1345,08 грн. за період з 15.12.2016 по 14.03.2017 в

розмірі 92,74 грн.;

- на суму заборгованості 1357,19 грн. за період з 15.01.2017 по 14.03.2017 в

розмірі 61,42 грн.;

- на суму заборгованості 1372,12 грн. за період з 15.02.2017 по 14.03.2017 в

розмірі 29,47 грн.;

- на суму заборгованості 1385,84 грн. за період з 15.03.2017 по 27.03.2017 в

розмірі 13,82 грн.

Так, за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» розмір пені за вказаними вище періодами, який підлягає задоволенню становить 4 368,72 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 3,64 грн. (4 372,36 грн. 4 368,72 грн.) задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В силу приписів статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до підпункту 1 пункту 2 ст.258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною третьою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем заяви про застосування строків позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України до суду надано не було.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с. 53 - 58) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в загальному розмірі 385,96 грн. нараховані за період з 15.03.2013 по 27.03.2017.

Так, за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» розмір 3% річних за період з 15.03.2013 по 27.03.2017, який підлягає задоволенню становить 381,35 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4,61 грн. (385,96 грн. 381,35 грн.) задоволенню не підлягають.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с. 45 - 52) нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні в загальному розмірі 1955,14 грн. нараховані за період з квітня 2013 року по лютий 2017 року.

Дослідивши розрахунок інфляційних в розмірі 1 955,14 грн. суд приходить до висновку, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню оскільки, згідно Роз'яснення Вищого Арбітражного Суду України "Про деякі питання, пов'язані з застосуванням індексу інфляції» № 02-5/223 від 12.05.1999 року (зі змінами та доповненнями) та Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України № 62-97Р від 03.04.1997 року, індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути збитки з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми. При здійсненні розрахунку індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін"). Отже при стягненні інфляційних за прострочення виконання боржником грошового зобовязання, якщо термін прострочення становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується, вказана правова позиція також зазначена в Постанові Вищого Господарського Суду України по справі № 29/75-10-1823 від 24.11.2010 року та по справі № 4/54-10-18-18 від 19.01.2011 року.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних за період з квітня 2013 року по лютий 2017 року в розмірі 1 955,14 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 904,41 грн. без врахування інфляційних за період прострочення сплати грошових зобовязань, термін яких є меншим ніж місяць.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів інфляційних в розмірі 50,73 грн. (1 955,14 грн. 1 904,41 грн.) задоволенню не підлягають.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобовязання по Договору, відповідач у порушення приписів ст. 33 ГПК України суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АВ І ММ (54048, м.Миколаїв, вул. Силікатна, буд.269, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Державного підприємства Укрриба (04050, м.Київ, вул. Тургенєвська,82-А, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) 13 173,90 грн. основної заборгованості, 4 368,72 грн. пені, 1904,41 грн. інфляційних, 381,35 грн. 3% річних та 1584 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 16.06.2017

Суддя Н.О. Семенчук