ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 916/2019/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Мишкіної М.А., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників провадження в Одеському апеляційному господарському суді:

від Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Волков Д.О. за довіреністю;

від прокуратури - Закернична І.П. за посвідченням;

від ДП "завод "Біопром-Одеса" - Абмаєв Д.В. за паспортом;

від ТОВ "АКРОБІОХІМСЕРВІС" - Бушанський І.А. за паспортом;

від ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" - Швидкий О.О. за довіреністю;

арбітражний керуючий - Дарієнко В.Д. за посвідченням;

За участю представників учасників провадження в господарському суді м. Києва:

від ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" - Федоренко О.А. за довіреністю;

від Міністерства охорони здоров'я України - Мовіле О.С. за довіреністю;

від ПАТ "Укрмедпром" - Ястремський В.П. за довіреністю.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Укрмедпром"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р.

по справі №916/2019/13

за заявою Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України"

до Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.08.2013 за заявою Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гавриша Ю.В., тощо.

Ухвалою суду від 23.12.2013 залучено до участі у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром" Міністерство охорони здоров'я України, Головне управління юстиції в Одеській області та Державну акціонерну компанію "Укрмедпром".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів, до складу якого увійшли наступні кредитори з вказівкою розміру вимог до боржника та черговості їх задоволення: 1 черга заборгованість з виплати заробітної плати 47307,30 грн., Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" 6525,00 грн.; 4 черга: Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" 702974,27 грн.; 6 черга: Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області " 149461, 15 грн., тощо.

20.04.2016 ТОВ "Акробіохімсервіс" звернулось до господарського суду Одеської області з заявою (т. 11 а.с. 65-66) про заміну кредитора у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром", а саме Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на його правонаступника ТОВ "Акробіохімсервіс".

25.04.2016 Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" звернулося до господарського суду Одеської області із заявою (т. 11 а.с. 103-104) про визнання ТОВ "Акробіохімсервіс" процесуальним правонаступником Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" у справі № 916/2019/13 про банкрутство Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" (завод "Біопром-Одеса") Публічного акціонерного товариства "Укрмедпром", внесення змін до реєстру вимог кредиторів у справі №916/2019/13, затвердженого ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2014 та заміну кредитора Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" з вимогою 6 525 грн. у 1 черзі, а також з вимогою 702 974,27 грн. у 4 черзі на кредитора ТОВ "Акробіохімсервіс".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.05.2016, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2016, задоволено заяви ТОВ "Акробіохімсервіс" про заміну кредитора у справі про банкрутство на правонаступника та Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України", замінено кредитора Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Акробіохімсервіс", внесено зміни до затвердженого ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2014 реєстру вимог кредиторів шляхом заміни Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Акробіохімсервіс".

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2016 скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 та ухвалу господарського суду Одеської області від 16.05.2016, справу №916/2019/13 направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області в іншому складі суду.

В мотивах постанови суду касаційної інстанції відзначено, що умови основного договору судами попередніх інстанцій досліджено не було, оскільки поза увагою судів залишилося те, що оригінал вказаного договору № 02-11/09-2 або його належним чином засвідчена копія в матеріалах справи відсутні. Крім того, в матеріалах справи також відсутній оригінал договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016, доказів того, що оригінал даної угоди було оглянуто в судовому засіданні матеріали справи не містять. Також, Вищим господарським судом України зазначено, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що за договором про відступлення права вимоги було відступлено право вимоги за договором №02-11/09-2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.11.2009, в той час як вимоги ініціюючого кредитора ґрунтуються на відповідному судовому рішенні, яке набрало законної сили, однак, обставини справи щодо переходу до ТОВ "Акробіохімсервіс" прав стягувача за відповідним судовим рішенням не досліджувались. До того ж, судом касаційної інстанції відзначено, що потребувало вивчення та відповідної правової оцінки питання переходу до ТОВ "Акробіохімсервіс" відповідних прав вимоги сплати боржником трьох процентів річних та інфляційних втрат. Крім того, Вищий господарський суд України зазначив, що судами попередніх інстанцій не були перевірені обставини щодо наявності у керівника Державного підприємства "ДЕЦ Міністерства охорони здоров'я" відповідних повноважень на укладення договору про відступлення права вимоги з огляду на положення ст. 6 Закону України "Про управління органами державної власності" та Статут підприємства, відповідно до п.п. 1.1. та 1.2 якого уповноваженим органом управляти центром є Міністерство охорони здоров'я України та не було з'ясовано обставини дотримання первісним кредитором - ДП "ДЕЦ Міністерства охорони здоров'я України" вимог ст. 517 ЦК України щодо передачі новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються.

28.02.2017 Міністерство охорони здоров'я України, звернулось до господарського суду Одеського області із клопотанням про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016 (т.19, а.с.65-67). Своє клопотання заявник обґрунтував тим, що під час укладення спірного правочину ДП "ДЕЦ Міністерства охорони здоров'я" та ТОВ "Акробіохімсервіс" без заміни кредитора у зобов'язанні фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, не врахувавши, що заміна стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору чинним законодавством не передбачена, що на його думку є підставою нікчемності цього правочину.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.03.2017 (суддя Найфлейш В.Д.) відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства охорони здоров'я України згідно пояснень від 28.02.2017 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016, задоволено заяви ТОВ "Акробіохімсервіс" та ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" про заміну кредитора у справі про банкрутство на правонаступника, замінено кредитора Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Акробіохімсервіс", внесено зміни до затвердженого ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2014 реєстру вимог кредиторів шляхом заміни Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на ТОВ "Акробіохімсервіс", тощо.

В мотивах оскаржуваної ухвали, посилаючись на приписи ст. 2, 21, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 512 Цивільного кодексу України, ст. 25, 111-12 ГПК України суд першої інстанції зазначив, що на виконання вказівок Вищого господарського суду України, господарським судом Одеської області було витребувано оригінали договору про надання поворотної фінансової допомоги №02-11/09/2 від 02.11.2009 та договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016, які оглянуто в судовому засіданні, перевірено обставини щодо наявності у керівника Державного підприємства "ДЕЦ Міністерства охорони здоров'я" відповідних повноважень на укладення договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016, судом також зазначено, що на момент укладення спірного договору відступлення права вимоги від 14.04.2016 існувала заборгованість в сумі 709 499, 27 грн., в тому числі трьох процентів річних та інфляційних втрат, що також підтверджено ухвалою попереднього засідання суду від 24.03.2014, у зв'язку з чим переведення права вимоги цієї суми заборгованості до ТОВ "Акробіохімсервіс" є, на думку суду, правомірним та з'ясовано в процесі розгляду справи дотримання первісним кредитором - ДП "ДЕЦ Міністерства охорони здоров'я України" вимог ст. 517 ЦК України щодо передачі новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються.

Щодо клопотання Міністерства охорони здоров'я України про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016 з підстав порушення порядку заміни сторони на стадії виконання судового рішення, місцевим господарським судом з посиланням на приписи ст. 11, 627, 512-514 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України зазначено, що чинне законодавство не містить обмежень щодо строку укладення правочину про відступлення права вимоги чи щодо строку заміни кредитора у зобов'язанні, тому така заміна допускається протягом усього часу існування зобов'язання. Тому, на думку суду, прийняття судом рішення від 11.06.2012 по справі №5017/966/2012 не припинило зобов'язальних відносин між ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" і боржником, а наявність зазначеного судового рішення не впливає на правомірність укладення договору відступлення права вимоги. Місцевим господарським судом зазначено, що спірний договір відступлення права вимоги від 14.04.2016 відповідає вимогам законодавства і його недійсність прямо не встановлена законом, а тому підстави визнання його недійсним в порядку п. 1 ст. 83 ГПК України відсутні, у зв'язку з чим клопотання задоволенню не підлягає. Крім того, пославшись на приписи п. 8 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" суд першої інстанції зазначив, що оскільки ухвалою господарського суду Одеської області від 13.08.2013 порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, у зв'язку з необхідністю обов'язкового зупинення виконавчого провадження стосовно конкурсних вимог ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України", на які поширюється дія мораторію, заміна сторони за судовим рішенням від 11.06.2012 по справі №5017/966/2012 на стадії виконавчого провадження є неможливою, однак допускається виключно в межах справи про банкрутство в порядку ст. 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У зв'язку з наведеним, судом першої інстанції визнано за можливе задовольнити заяви ТОВ "Акробіохімсервіс" та Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" та внести зміни до затвердженого ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2014 реєстру вимог кредиторів шляхом заміни Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на ТОВ "Акробіохімсервіс".

Не погоджуючись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось приватне акціонерне товариство "Укрмедпром" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 по справі №916/2019/13 про заміну сторони її правонаступником, в частині заміни кредитора ДП "ДЕЦ МОЗ України" на ТОВ "Акробіохімсервіс", в задоволенні заяви ТОВ "Акробіохімсервіс", про заміну ДП "ДЕЦ МОЗ України" її правонаступником - ТОВ "Акробіохімсервіс" відмовити, скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 по справі №916/2019/13 в частині відмови у задоволенні заяви МОЗ України про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги 14.04.2016 №52/8-16 та визнати недійсним договір про відступлення права вимоги 14.04.2016 №52/8-16, укладений між ТОВ "Акробіохімсервіс" та ДП "ДЕЦ МОЗ України".

Так, апелянт зазначає, що у зв'язку з укладанням договору про відступлення права вимоги 14.04.2016 №52/8-16 ТОВ "Акробіохімсервіс" набуло статусу нового кредитора, який за обсягом прав та обов'язків має статус первісного кредитора, отже має право вимагати від боржника виконання умов договору №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02 листопада 2009. Таким чином, на думку скаржника, ТОВ "Акробіохімсервіс" повинен мати такий самий обсяг правоздатності та дієздатності на укладання договору про надання поворотної фінансової допомоги як і Державне підприємство "Державний фармакологічний центр" Міністерства охорони здоров'я України. Однак, за твердженням апелянта, відповідно до даних Єдиного державного реєстру ТОВ "Акробіохімсервіс" створено 19.02.2016, про що свідчить запис 1 057303. Отже, апелянт вважає, що ТОВ "Акробіохімсервіс" право цивільної правоздатності (дієздатності) отримало з 19.02.2016, отже саме з цього моменту має право укладати договори та інші правочини. Але, договір про відступлення права вимоги від 14.04.2016 №52/8-16 наділяє правами та обов'язками кредитора ТОВ "Акробіохімсервіс" з 02 листопада 2009 (з моменту укладення договору №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги). Апелянт зазначає, що цивільним законодавством не врегульовані питання зворотної дії правоздатності та дієздатності, як права на виникнення цивільних прав та обов'язків за правочинами, які породжують такі права та обов'язки до моменту створення юридичної особи, у розумінні ст. 8 ЦК України необхідно застосовувати аналогію права, а отже, відповідно п. 2 рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 у справі №1-7/99 не може мати зворотної дії цивільна правоздатність та дієздатність. Отже, скаржник вважає, що ТОВ "Акробіохімсервіс" не має повного обсягу правоздатності та дієздатності на виникнення у нього права кредитора за договором №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги від з 02 листопада 2009, тому як воно є створеним з моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру, а саме з 19.02.2016. Посилаючись на приписи ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України апелянт зазначає, що договір про відступлення права вимоги 14.04.2016 р. № 52/8-16 укладений між ДП "ДЕЦ МОЗ України" та ТОВ "Акробіохімсервіс" є недійсним та таким, що не створює юридичних наслідків для його сторін та боржника по справі.

Також, апелянт зазначає, що відповідно до вимог, ст. 513 ЦК України договір про відступлення права вимоги від 14.04.2016 №52/8-16 повинен мати форму договору надання поворотної фінансової допомоги, тому як укладений на підставі та на виконання договору №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02 листопада 2009. До того ж, апелянт зазначає, що стаття 1049 ЦК України як істотною умовою договору позики визначає обов'язок позичальника повернути позику, але такий обов'язок договір про відступлення права і вимоги від 14.04.2016 №52/8-16 не містить. Отже, на думку скаржника, зазначені вади договору про відступлення права вимоги 14.04.2016 № 52/8- 16 свідчать про його недійсність, тому він не породжує цивільних прав та обов'язків для його сторін та не може бути підставою для правонаступництва у зазначеній справі.

Також, за твердженням апелянта, ДП "ДЕЦ МОЗ України" та ТОВ "Акробіохімсервіс" не надано до матеріалів справи доказів того, що новому кредиторові надані документи, які посвідчують права, що передаються, а тому у боржника не виникає право виконувати зобов'язання перед новим кредитором, оскільки є зобов'язаною особою перед первісним боржником, тобто перед ДП "ДЕЦ МОЗ України".

До того ж скаржник зазначає, що право вимоги, яке ґрунтується на договорі №02-11/09-2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.11.2009, виникає не на підставі зобов'язань визначених зазначеним договором, а на підставі судового рішення та оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах, визначених ГПК України та Законом, які регулюють умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Так, апелянт відзначає, що в постанові Вищого господарського суду України від 25.09.2014 у справі № 923/945/13 суд зазначив, що у питання щодо заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується лише судом у порядку, передбаченому статтею 25 ГПК України, а заміна стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору чинним законодавством не передбачена.

Крім того, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 10, ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ТОВ "Акробіохімсервіс" та ДП "ДЕЦ МОЗ України" укладено договір про відступлення права вимоги від 14.04.2016 №52/8-16, який не відповідає вимогам цивільного законодавства, а отже є недійсним, оскільки, відповідно до п.п.1.1., 1.4., 9.1. Статуту ДП "ДЕЦ МОЗ України" останнє в частині укладання зазначених договорів має обмежену правоздатність та може здійснювати укладення таких договорів за результатами погодження МОЗ України.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що договір про відступлення права вимоги від 14.04.2016 №52/8-16 укладений між ТОВ "Акробіохімсервіс" та ДП "ДЕЦ МОЗ України" є недійсним в силу ст. 215 ЦК України, тому як укладений ДП "ДЕЦ Міністерства охорони здоров'я" за межами його правоздатності, а тому, на думку апелянта, зазначений договір повинен бути визначний судом в порядку ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" недійсним.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрмедпром" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р. по справі №916/2019/13 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Філінюка І.Г., Мишкіної М.А.

29.05.2017 Одеським апеляційним господарським судом отримано відзив арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича в якому останній просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрмедпром" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р. - без змін.

Також, 29.05.2017 до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення від ТОВ "Акробіохімсервіс" в яких останнє просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрмедпром" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р. - без змін.

Розпорядженням керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №412 від 29.05.2017 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Лавриненко Л.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2017 р. для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Укрмедпром" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р. по справі №916/2019/13 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Філінюка І.Г., Мишкіної М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрмедпром" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р. по справі №916/2019/13 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Філінюка І.Г., Мишкіної М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 р. відкладено розгляд справи на 12.06.2017 р., доручено господарському суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання у справі №916/2019/13, розгляд якої призначено на 12 червня 2017 року о 14:00 год. в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду м. Києва.

У судовому засіданні від 12.06.2017 представник скаржника, прокуратури та Міністерства охорони здоров'я України підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на їх задоволенні.

Представники ДП "Завод "Біопром-Одеса", ТОВ "АКРОБІОХІМСЕРВІС", ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" та арбітражний керуючий заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р. без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників провадження у справі про банкрутство та перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "Укрмедпром" не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно до ст. 4-1 ч. 2 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Частиною ч. 1 ст. 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншої особи, яка бере участь у справі, здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником.

У відповідності до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Статтею 25 ГПК України визначено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Інших обмежень права кредитора на укладення договору уступки вимог законодавство не містить.

Тобто, особа, яка набула статусу правонаступника у визначених законодавством випадках, вправі звернутись, а господарський суд зобов'язаний за наявності відповідних підстав замінити сторону або іншого учасника провадження - його правонаступником.

В силу положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншої особи, яка бере участь у справі, здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

За змістом положень до п. 51 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство" статтею 512 ЦК встановлено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, в тому числі й грошовому. Законом не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство. Тому арбітражні керуючі мають вносити до реєстру відомості про заміну кредиторів за грошовими зобов'язаннями у разі переходу їх права вимоги відповідно до правил ЦК, а господарські суди - зобов'язувати арбітражних керуючих вносити відповідні зміни до реєстру в разі оскарження необґрунтованої відмови арбітражних керуючих у внесенні відомостей про заміну кредитора. Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до абзацу двадцять другого статті 1 Закону. Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14.04.2016 між Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" та ТОВ "Акробіохімсервіс" був укладений договір про відступлення права вимоги №52/8-16, згідно п. 1.1 якого Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" передає, а ТОВ "Акробіохімсервіс" приймає на себе право вимоги по договору №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.11.2009, укладеному між Державним підприємством "Державний фармакологічний центр" Міністерства охорони здоров'я України і Дочірнім підприємством "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" ("Біопром-Одеса") Державної акціонерної компанії "Укрмедпром", в обсягах та на умовах, встановлених договором між Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" та Дочірнім підприємством "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" ("Біопром-Одеса") Державної акціонерної компанії "Укрмедпром".

Згідно з п. 1.2. даного договору ТОВ "Акробіохімсервіс" одержує право (замість Державного підприємства „"Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України") вимагати від Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" ("Біопром-Одеса") Державної акціонерної компанії "Укрмедпром" належного виконання всіх зобов'язань за основним договором, після повної сплати Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" суми коштів, визначених в п.2.1. цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору за передане право вимоги до Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" ("Біопром-Одеса") Державної акціонерної компанії "Укрмедпром" за основним договором ТОВ "Акробіохімсервіс" сплачує Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" грошові кошти у розмірі 709 499,27 грн.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що ТОВ "Акробіохімсервіс" зобов'язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту набрання чинності цим договором здійснити перерахування коштів, зазначених в п.2.1 цього договору, на поточний рахунок Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України".

Згідно з п. 5.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.04.2016.

У відповідності до п. 5.3. договору відступлення права вимоги згідно п.1.1 цього договору не тягне за собою жодних змін умов основного договору.

На виконання умов даного договору, ТОВ "Акробіохімсервіс" було перераховано Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" 709 499, 27 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №2 від 18.04.2016 (т. 11 а.с. 69).

На виконання вимог договору №52/8-16 від 14.04.2016, Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" було передано ТОВ "Акробіохімсервіс" оригінал договору №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.11.2009 та належним чином засвідчену копію ухвали попереднього засідання господарського суду Одеської області від 24.03.2014 №916/2019/13, що підтверджується актом прийому-передачі документів від 14.04.2016 (т.18, а.с. 200).

Судова колегія відзначає, що наявна заборгованість боржника перед Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" підтверджується рішенням господарського суду Одеської області від 11.06.2012 у справі №5017/966/2012, яким стягнуто з боржника борг по договору про надання поворотної фінансової допомоги №02-11/09/2 від 11.06.2012, а також ухвалою попереднього засідання суду від 24.03.2014, згідно якої до реєстру вимог кредиторів включені грошові вимоги ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" до першої та четвертої черги на загальну суму 709 499, 27 грн.

22.04.2016 розпорядником майна боржника було надано до господарського суду Одеської області реєстр вимог кредиторів Дочірнього підприємства "Одеський завод бактерійних і вірусних препаратів" (завод "Біопром-Одеса") Публічного акціонерного товариства "Укрмедпром" (т. 11 а.с. 83-84), відповідно до якого ним внесено зміни в частині виключення вимог Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" та включення ТОВ "Акробіохімсервіс" з вимогами на суму 709 499, 27 грн.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що ТОВ "Акробіохімсервіс" на підставі договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016 набуло право вимоги до боржника в межах суми 709 499, 27 грн. за договором №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.11.2009, що першочергово належало Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" та визнано ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2014 у даній справі.

Судова колегія відзначає, що у матеріалах справи містяться оригінали договору про надання поворотної фінансової допомоги №02-11/09/2 від 02.11.2009 та договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016, які було оглянуто як судом першої інстанції та й колегією суддів апеляційного суду (т.19, а.с.161-165).

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для здійснення заміни кредитора Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на його правонаступника ТОВ "Акробіохімсервіс" в межах кредиторських вимог у сумі 709 499, 27 грн.

Судова колегія також відзначає, що за договором про відступлення права вимоги було відступлено право вимоги щодо сплати заборгованості за договором №02-11/09-2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.11.2009, яка стягнута рішенням господарського суду Одеської області від 11.06.2012 по справі №5017/966/2012, що набрало законної сили, а тому до ТОВ "Акробіохімсервіс" переведені права стягувача за вказаним судовим рішенням, при цьому переведення прав вимоги сплати боржником трьох процентів річних та інфляційних втрат за договором відступлення права вимоги, що стягнуто за цим судовим рішенням, не суперечить чинному законодавству, оскільки згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент укладення спірного договору відступлення права вимоги від 14.04.2016 р. існувала заборгованість в сумі 709 499, 27 грн., в тому числі трьох процентів річних та інфляційних втрат, що також підтверджено ухвалою попереднього засідання суду від 24.03.2014, у зв'язку з чим переведення права вимоги цієї суми заборгованості до ТОВ "Акробіохімсервіс" є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції відхиляються посилання скаржника на те, що ТОВ "Акробіохімсервіс" не має повного обсягу правоздатності та дієздатності на виникнення у нього права кредитора за договором №02-11/09/2 про надання поворотної фінансової допомоги від з 02 листопада 2009, тому як воно є створеним з моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру, а саме з 19.02.2016, оскільки, жодними нормами чинного законодавства не передбачено заборони відступлення права вимоги особі, яку було створено та зареєстровано після укладення договору, за яким останній набуває права первісного кредитора.

Колегія суддів відзначає, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.11, а.с.100-102) ТОВ "Акробіохімсервіс" було зареєстровано 19.02.2016, у той час як оскаржуваний апелянтом правочин було вчинено 14.04.2016, отже, на момент укладення договору про відступлення права вимоги №52/8-16 ТОВ "Акробіохімсервіс" набуло необхідний обсяг цивільної дієздатності, як то передбачено ст. 203 ЦК України.

Не заслуговують на увагу й посилання апелянта на те, що відповідно до п.п.1.1., 1.4., 9.1. Статуту ДП "ДЕЦ МОЗ України" останнє в частині укладання, зокрема, про відступлення права вимоги, має обмежену правоздатність та може здійснювати укладення таких договорів за результатами погодження МОЗ України, з наступних підстав.

Так, ст. 6 Закону України "Про управління органами державної власності" визначено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань серед інших повноважень погоджують підприємствам, установам, організаціям, що належать до сфери їх управління, а також господарським товариствам, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, повноваження з управління корпоративними правами держави яких він здійснює, договори про спільну діяльність, договори комісії, доручення та управління майном, зміни до них та контроль виконання умов цих договорів.

Згідно з розділом 8 Статуту ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" від 16.05.2016, генеральний директор центру самостійно вирішує питання діяльності центру, за винятком тих, що віднесені статутом до компетенції МОЗ, укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки.

Відповідно до розділу 9 Статуту, МОЗ серед інших повноважень погоджує договори про спільну діяльність, договори комісії, інвестиційні договори, кредитні договори, договори застави, за якими використовується нерухоме майно, що перебуває у його повному господарському віданні та інші договори, що регламентують використання земельної ділянки та/або нерухомого майна Центру, доручення та управління майном, зміни до них та контролює виконання умов цих договорів.

Отже, вказаним Статутом визначено вичерпний перелік договорів, що мають бути погоджені МОЗ України, разом з цим, означений перелік не містить договору про відступлення права вимоги, а тому, твердження скаржника про обов'язковість погодження такого договору з МОЗ України є такими, що не заслуговують на увагу та спростовуються наявними матеріалами справи.

Щодо тверджень апелянта про те, що право вимоги, яке ґрунтується на договорі №02-11/09-2 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.11.2009, виникає не на підставі зобов'язань визначених зазначеним договором, а на підставі судового рішення та оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах, визначених ГПК України та Законом, які регулюють умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, після введення процедури розпорядження майном боржника вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, в тому числі на виконання рішень суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Згідно з ч. 5 ст. 8 цього ж Закону, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець або заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Крім того, відповідно до п. 8 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на момент порушення провадження по справі) виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Відповідно до ч. 16 ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження справи про банкрутство.

З урахуванням наведеного, колегія суддів наголошує, що після введення процедури розпорядження майном боржника вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, в тому числі на виконання рішень суду, а тому твердження апелянта стосовно того, що заміну заявника правонаступником здійснено на стадії виконання рішення суду являється необґрунтованим, оскільки заміну Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на ТОВ "Акробіохімсервіс" було проведено у відповідності з нормам спеціального закону, норми якого застосовуються при порушені провадження у справі про банкрутство.

Щодо клопотання Міністерства охорони здоров'я України про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016 з підстав порушення порядку заміни сторони на стадії виконання судового рішення, судова колегія відзначає наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Разом з цим, Верховний Суд України у своїх постановах від 04 листопада 2015 року у справі №3-956гс15 та від 18 листопада 2015 року у справі №3-877гс15 наголошує, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

За приписами статті 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншої особи, яка бере участь у справі, здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником.

Колегія суддів відзначає, що у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі №3-163гс14 зроблено висновок щодо можливості здійснення правонаступництва у справі про банкрутство за угодою про відступлення права вимоги.

Отже, правонаступництво як перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи відбувається у зв'язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення, а тому для вирішення питань можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

Колегія суддів відзначає, що враховуючи вищевикладені обставини щодо встановлення відповідності договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016 вимогам чинного законодавства, підстав для визнання його недійсним в порядку п. 1 ст. 83 ГПК України не вбачається, у зв'язку з чим, судова колегія вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було відхилено клопотання Міністерства охорони здоров'я України про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №52/8-16 від 14.04.2016.

Відповідно до ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства охорони здоров'я України згідно пояснень від 28.02.2017 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016, задоволено заяви ТОВ "Акробіохімсервіс" та ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" про заміну кредитора у справі про банкрутство на правонаступника, замінено кредитора Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Акробіохімсервіс", внесено зміни до затвердженого ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2014 реєстру вимог кредиторів шляхом заміни Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" на ТОВ "Акробіохімсервіс"..

Колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі порушення допущенні судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, а мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Отже, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Одеської області від 28.03.2017 є законною та обґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 28.03.2017 у справі №916/2019/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Мишкіна М.А.

Суддя Філінюк І.Г.