РІШЕННЯ

06 червня 2017 рокуСправа № 921/243/17-г/13
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС", вул. Івана Кудрі, 14, оф.8, м. Київ 42, Київська область, 01042

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики", м. Київ, вул. Федорова, 32

до відповідача: Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство", вул. Замкова, 6, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47501

про стягнення заборгованості в сумі 52 258,59 грн, в тому числі: 42144,70 грн боргу, 9328,88 грн пені та 785,01 грн 3% річних.

За участю представників:

Позивача: ОСОБА_1, довіреність №7 від 10.02.2017 року

Відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 30.03.2017 року.

Третьої особи: не зявився.

Учасникам судового процесу розяснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу не здійснювалася.

В судовому засіданні 06.06.2017р. відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС", м. Київ, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство", м. Бережани, Тернопільська область, про стягнення заборгованості в загальній сумі 52 258,59 грн, в тому числі: 42144,70 грн боргу, 9328,88 грн пені та 785,01 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 11.04.2017 року порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд в судовому засіданні на 24.04.2017 на 10 год. 30 хв., який відповідно до ст.77 ГПК України відкладався на 15.05.2017, 26.05.2017 та на 06.06.2017 року на 10 год. 00 хв., з підстав викладених у відповідних ухвалах.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року, за клопотанням представника позивача, залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики", м. Київ, вул. Федорова, 32.

В судовому засіданні 06.06.2017 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судове засідання з'явився та повністю підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та в поясненнях (вх.№11654е від 25.05.2017, вх.№11655 від 26.05.2017). Додатково в судовому засіданні просить суд врахувати, що дії митниці по затриманню вказаних у позовній заяві вагонів відповідачем не оскаржувалися, також відповідачем не вживалися заходи по підтвердженню форс-мажорних обставин внаслідок затримання таких вагонів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову повністю заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№9843 від 24.04.2017). Зокрема, вказує на те, що за умовами укладеного договору про надання послуг з організації та перевезень вантажів №МРТ-124/1 від 04.03.2016 року та додатків до нього, ДП "Бережанське лісомисливське господарство" не замовляло у ТОВ "Метрудтранс" додаткових послуг на загальну суму 42144,70 грн. За умовами укладеного між сторонами договору (зокрема, абз.2 п.3.6 Договору) обовязок з відшкодування коштів, додатково нарахованих залізницею за надані послуги, виникає лише у випадку наявності вини відповідача, а в даному випадку відсутня вина ДП "Бережанське ЛМГ" у вчиненні будь-яких дій чи бездіяльності, які могли б послужити підставою для надання залізницею додаткових послуг. Також, відповідач просить врахувати, що позивачем не підтверджено факту понесення витрат в розмірі 42144,70 грн, а п.3.6 Договору передбачає обовязок Клієнта відшкодувати додаткові нарахування залізниці лише після підтвердження витрат Виконавця відповідними документами; до того ж, не обгрунтовано права на стягнення неустойки (пені) та 3% річних, оскільки через відсутність підтверджуючих документів понесення позивачем витрат в сумі 42144,70 грн, строк виконання обовязку з відшкодування вказаної суми не настав, відповідно відсутня вина відповідача в порушенні грошового зобовязання. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики", участь уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила. Поряд з цим, на електронну адресу суду та додатково поштою надійшли письмові пояснення по справі (вх.№11659е від 26.05.2017, вх.№12109 від 02.06.2017), у яких, зокрема, підтверджено стягнення ПАТ "Укрзалізниця" 17.08.2016 року з особового рахунку ТОВ "Метрудтранс" додаткових зборів та провізної плати від станції Ходорів до станції Скнилів Львівськогої залізниці, всього на суму 42144,70 грн, у звязку із затримкою вантажу у вагонах №№65245326, 66696915 за перевізними документами №№544973, 544981 з причин, які не залежать від перевізника. При цьому, також вказує на те, що додаткові збори за затримку зазначених вагонів, нараховані ПАТ "Укрзалізниця» на підставі пп.1.8 п.1, п.2.1, п.10 Розділу 3, п.1 Розділу 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 №317 зі змінами, а інформацію щодо них відображено у актах загальної форми та накладних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

У відповідності до вимог ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

- 04 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" (Виконавець) та Державним підприємством "Бережанське лісомисливське господарство" (Клієнт) укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів №МРТ-124/1, відповідно до умов якого (п.1.1 Договору) Виконавець зобовязався за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених цим Договором послуг, повязаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів.

Відповідно до пп.2.2.5 Договору, Клієнт взяв на себе зобовязання здійснювати попередню оплату за послуги, повязані з організацією перевезення вантажів, що замовлені Клієнтом, шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг (з урахуванням режиму роботи банківських установ, але не менше ніж середньодобове нарахування протягом 3 діб, що склалося за попередні періоди) за реквізитами, вказаними в п.12.1 даного Договору та забезпечувати своєчасне надходження коштів на зазначений рахунок Виконавця.

Пунктом 2.3.1 Договору передбачено право Клієнта виступати платником додаткових послуг, повязаних з організацією перевезень вантажів, які замовлені Клієнтом, у всіх видах сполучення в межах України, а також послуг, які надаються залізницями за вільними тарифами, на підставі укладених із залізницями договорів.

Згідно п.3.1 Договору, загальна ціна Договору складається із суми наданих послуг, повязаних з організацією перевезень вантажів, вартість яких визначається в Протоколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього Договору (додаток №2 до Договору) та не може перевищувати суму з ПДВ у розмірі 3872117,91 грн.

Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється Сторонами у національній валюті України, на умовах попередньої оплати (п.3.2 Договору).

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що плата за додаткові послуги, зазначені в додатку №1 до Договору, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за калькуляціями залізниць. У випадку затримки вагонів на шляху прямування до станції призначення, де Експедитором та платником залізничного тарифу за перевезення є ТОВ "МЕТРУДТРАНС" у звязку з завантаженням вагонів понад їх вантажопідйомність; порушення технічних умов навантаження; не належним оформленням перевізних документів; іншими діями чи бездіяльністю, які виникли з вини Клієнта (Вантажовідправника/Вантажоотримувача), що стало підставою додаткового нарахування залізницею коштів за надані послуги та їх стягнення з ТОВ "МЕТРУДТРАНС" по договору з ПАТ "Українська залізниця", то ця сума беззаперечно відшкодовується Клієнтом Виконавцю після підтвердження витрат відповідними документами.

Пунктами 10.1, 10.2 Договору визначено, що останній набирає чинності з дати підписання Сторонами та діє до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків за надані послуги по цьому Договору до повного здійснення розрахунків. Якщо жодна із Сторін не звернулася письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до інших Сторін про припинення його дії, то цей Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

Додатком №1 до Договору Сторонами погоджено Перелік додаткових послуг, повязаних з перевезенням вантажів до Договору №МРТ-124/1 від 04 березня 2016 року.

При цьому, пунктом 1 вказаного Додатку передбачено, що додаткові послуги, повязані з організацією перевезень вантажів у межах України та які замовлені Клієнтом, сплачуються Клієнтом у розмірі ставок, встановлених Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, затвердженим наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356.

Відповідно до п.2 Додатку №1 до Договору, оплата кожної послуги, повязаної з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів та які надаються за вільними (договірними) тарифами, здійснюється за цінами, визначеними згідно з розробленими калькуляціями ПАТ "Укрзалізниця" відповідно до укладених договорів "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги" між Замовником та залізницею.

Додатком №2 до Договору Протокол погодження договірної ціни між Виконавцем і Клієнтом №1 до Договору №МРТ-124/1 від 04 березня 2016 року, підписаного Сторонами, погоджено, що вартість (ціна послуг) з організації перевезення вантажів Клієнта у вагонах (напіввагонах) згідно з наданими Заявками по кожному вагону включає в себе, зокрема: тариф на перевезення вантажу в межах України, встановлений Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, для вагонів парку залізниць, який складається з інфраструктурної складової для вагонів парку залізниць, та вагонної складової, з урахуванням 20% ПДВ на вагонну складову (при перевезенні вантажів на особливих умовах тариф збільшується відповідно до положень Збірника тарифів, як для вагонів парку залізниць); вартість додаткових зборів, повязаних з перевезенням вантажів, включених до перевізних документів та встановлених Збірником тарифів; вартість інших додаткових послуг, що замовлені Замовником, згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Також, 04.03.2016 року сторонами підписано Додаток №3 до Договору Протокол погодження договірної ціни між Виконавцем і Клієнтом №2, пунктом 1 якого, зокрема передбачено, що Клієнт сплачує Виконавцю за кожний перевезений вагон лісовоз згідно з наданими заявками платежі, зокрема: тариф, встановлений Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги на час відправлення вантажу для вагонів власного парку; додаткові збори, повязані з перевезенням вантажів, включені до перевізного документу та встановлені Збірником тарифів; додаткові послуги повязані з оформленням перевезення або видачі вантажу та інші додаткові послуги замовлені Замовником згідно з Додатком №1 цього Договору.

05.03.2016 року Сторонами підписано Додаткову угоду №1 від до Договору №МРТ-124/1 від 04.03.2016 року про надання послуг з організації перевезень вантажів, відповідно до якої внесено зміни в Договір в частині загальної вартості договору, визначивши її в розмірі 3 817 467,97 грн.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов укладеного між сторонами Договору №124/1 від 04 березня 2016 року, Державним підприємством "Бережанське лісомисливське господарство" у травні 2016 року відправлено зі станції Бережани Львівської залізниці вагони №66696915 та №65245326 з вантажем "Деревина паливна у вигляді колод, полін, сучків, вязок хмизу або в аналогічних видах", станція призначення Дорнешти (Румунія), згідно накладних ЦИМ/СМГС №544981 та №544973. Організувати перевезення вказаного вантажу доручено ТОВ "Метрудтранс".

18.05.2016 року на шляху прямування на станції Ходорів Львівської залізниці вказані вагони було затримано на вимогу правоохоронних органів та громадських активістів до зясування всіх питань, про що складено акт загальної форми від 18.05.2016 №164.

20.05.2016 року на станції Ходорів складено акт загальної форми №183, яким підтверджено, що вагон №66696915 був відправлений на станцію Скнилів 19.05.2016 для проведення митного огляду вантажу. Також, згідно вказаного акту нараховано тариф зі ст.Ходорів до ст.Скнилів 1819 грн; за простій вагона на станції 290,50 грн, маневрову роботу 673,60 грн, зберігання вантажу 442 грн, телеграма 2 шт. 244 грн (вказані суми відображені в накладній №544981).

Згідно акту загальної форми №184 від 20.05.2016 підтверджено, що вагон №65245326 відправлений на станцію Скнилів 19.05.2016 для проведення митного огляду, та нараховано тариф зі ст.Ходорів до ст.Скнилів 1819 грн; за простій вагона на станції 290,50 грн, маневрову роботу 673,60 грн, зберігання вантажу 451,20 грн, телеграма 2 шт. 244 грн (вказані суми відображені в накладній №544973).

20.05.2016 року на станції Скнилів складено акт загальної форми №1395, в якому зокрема, зазначено, що вагони №65245326 та №66696915 прибули з вантажем "деревина паливна» по відправках №544973 та №544981 для проведення комісійного вивантаження, у відповідності до листа Львівської митниці №7400/13-20-20/10/38 від 19.05.2016, та відставляються на 15 колію вантажного двору в очікуванні представників митниці і торгово-промислової палати для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт.

Відповідно до складеного акту загальної форми №1398 від 20.05.2016 року, підтверджено проведення вивантаження вантажу із вищевказаних вагонів, комісійний огляд та огляд спеціалістами НЛТУ України щодо встановлення фактичної наявності вантажу. Прийнято рішення про завантаження вантажу у вагони і подальше зберігання до надання висновку спеціалістами НЛТУ України.

Після вивантаження вантажу з вагонів та його комісійного огляду, даний вантаж було завантажено назад у вагони 20.05.2016, що підтверджується актом загальної форми №1436 від 20.05.2016 року.

28.05.2016 на станції Скнилів складено акт загальної форми №1475, згідно якого підтверджено, що 28.05.2016 закінчилась затримка вагону №66696915, згідно наказу МРО-28 від 28.05.2016 та нараховано за тарифом від станції Скнилів до станції Ходорів 1819 грн, за простій вагона з 20.05.2016 до 28.05.2016 7219,10 грн, за зберігання вантажу в вагоні 9 діб 3977,90 грн, маневрову роботу 673,60 грн, повідомлення (2 тел.) 244 грн, участь представника при митному огляді 592,30 грн, вантажо-розвантажувальні роботи 2088 грн (вказані суми відображені в накладній №544981).

Також, 28.05.2016 на станції Скнилів складено акт загальної форми №1477, згідно якого підтверджено, що 28.05.2016 закінчилась затримка вагону №65245326, згідно наказу МРО-28 від 28.05.2016 та нараховано за тарифом від станції Скнилів до станції Ходорів 1819 грн, за простій вагона з 20.05.2016 до 28.05.2016 7219,10 грн, за зберігання вантажу в вагоні 9 діб 4060,70 грн, маневрову роботу 673,60 грн, повідомлення (2 тел.) 244 грн, участь представника при митному огляді 592,30 грн, вантажо-розвантажувальні роботи 2131,50 грн (вказані суми відображені в накладній №544973).

Листом №ЦТЛ-10/2286 від 15.08.2016 року Філія "Центр транспортної логістики» ПАТ "Укрзалізниця» проінформувала ТОВ "Метрудтранс" про проведення коригування платежів за перевезення в травні 2016 року власних вагонів №65245326 та №66696915 з вантажем "деревина паливна" відповідно до накладних №544973 та №544981 зі станції Бережани Львівської залізниці призначенням на станцію Дорнешти ЧФР. Відповідно до перевізних документів в графі 111 зазначено код 9321661, який надано ТОВ "Метрудтранс" згідно з договором про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах.

Вказаним листом було повідомлено, що за затримку вагонів працівниками Львівської залізниці нараховано додаткові збори по коду 115 маневрова робота, повязана з затримкою вагонів на прикордонних станціях, по коду 116 зберігання вантажів у вагонах через затримку вагонів на прикордонних станціях, по коду 117 плата за користування вагонами, яка виникла через затримку вагонів на прикордонних станціях, по коду 118 надання інформації про вантажні роботи, зважування вантажів при затримці на прикордонних станціях та провізну плату від станції Ходорів до станції Скнилів Львівської залізниці.

Крім того, повідомлено, що додаткові збори та тариф стягнуто з особового рахунку філії "ЦТЛ", тому сума в розмірі 42144,70 грн. (в т.ч.ПДВ 307,20 грн) буде віднесена на платника ТОВ "Метрудтранс".

27.02.2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №МРТ-2841 від 27.02.2016, в якій просив протягом 5 днів з моменту отримання претензії погасити заборгованість, яка виникла у звязку із нарахуванням в ході перевезення на виконання умов договору №МРТ-124/1 додаткових зборів в розмірі 42144,70 грн, та що підтверджується Актами надання послуг №952, №953 та Актом звірки взаєморозрахунків з додатком за серпень 2016 року.

Однак, дана претензія відповідачем не була задоволена (лист-відповідь №221 від 14.03.2017), посилаючись на те, що в результаті проведення митного огляду не встановлено порушення ДП "Бережанське ЛМГ" вимог митного законодавства. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій (затримка вагонів, зберігання вантажу у вагонах, розвантаження, завантаження тощо) відшкодовуються та оплата додаткових послуг, про які йдеться у претензії, здійснюється органом, з ініціативи якого вони проводилися, а саме Львівською митницею ДФС та Жидачівським СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. Крім того, ДП "Бережанське ЛМГ" наголосило на тому, що не замовляло у ТОВ "Метрудтранс" додаткових послуг, описаних у претензії, на суму 42144,70 грн.

Враховуючи відмову від задоволення претензії №МРТ-2841 від 27.02.2017 року, та посилаючись на те, що відповідач зобовязаний відшкодувати зазначені витрати в сумі 42144,70 грн, позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав шляхом стягнення в примусовому порядку з ДП "Бережанське лісомисливське господарство" 42144,70 грн вартості нарахованих залізницею додаткових платежів, а також 9328,88 грн пені та 785,01 грн 3% річних.

Суд, на підставі ст.43 ГПК України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Правовідносини з перевезення та переміщення продукції залізницями регламентуються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. №113, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), яка є чинною для України (оскільки в даному випадку має місце перевезення вантажів у міжнародному сполученні), іншими нормативними актами.

Так, статтею 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується зі змістом ст.908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ч.2 ст.908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут залізниць).

Так, зокрема, статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами залізниці вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Згідно ст.121 Статуту залізниць, вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; у інших випадках, передбачених Правилами.

Відповідно до п.2 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, передбачено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Статтею 13 Правил передбачено, що плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктом 16 вказаних Правил передбачено випадки, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема, якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці.

При цьому, митні процедури не входять до цього переліку, отже не є підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами.

Згідно п.5.15 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

За приписами §2 ст.12 УМВС, перевірка вантажу на шляху перевезення може здійснюватися, зокрема, за умови, передбаченими митними правилами.

Відповідно до п.п.24, 29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митним контролем є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частинами 1, 2 статті 325 Митного кодексу України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобовязаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, повязані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою (ч.5 ст.338 Митного кодексу України).

Посилаючись на зазначені положення Митного кодексу України, відповідач заперечує проти позову та вказує, що не має нести додаткові витрати, пов'язані із затримкою вагонів, оскільки такий обов'язок покладається на ініціатора додаткового огляду, а саме Львівську митницю ДФС та Жидачівський СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

Відповідно до ч.1 ст.129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу (ч.2 ст.129 Статуту залізниць).

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ч.4 ст.129 Статуту залізниць).

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.218 Митного кодексу України передбачено, розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

При цьому, положення даної правової норми регулюють й "інші операції", які здійснюються у разі необхідності проведення митного контролю та митного оформлення товарів. Дана обставина дає підстави вважати, що терміном "інші операції" охоплюється і проведення маневрової роботи, повязаної з затримкою вагонів на прикордонних станціях, зберігання вантажів у вагонах через затримку вагонів на прикордонних станціях тощо. Таким чином, стягнення коштів за виконання таких операцій, вбачається за можливе не тільки за умови наявності попередньої згоди на проведення таких дій вантажовласником, а й у інших випадках передбачених законом, у тому числі у випадку проведення митного контролю та митного оформлення товарів.

З аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст.ст.325, 338 Митного кодексу України, включені у глави 47 "Організація митного контролю" та 48 "Зони митного контролю" - відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури митного контролюю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як ст.218 Митного кодексу України включена у главу 32 "Митні формальності на залізничному транспорті", яка має спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті та підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спеціальна норма права.

В даному випадку, слід зазначити, що правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі Договору №МРТ-124/1 від 04.03.2016 року, за умовами якого Виконавець (ТОВ "Метрудтранс") взяв на себе зобов'язання виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, повязаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів.

І саме під час виконання умов вказаного договору щодо організації перевезення вантажу згідно накладних №544973 та №544981, з рахунку ТОВ "Метрудтранс" 17.08.2016 року філією "Центр транспортної логістики" було стягнуто (списано) додаткові збори по вказаних перевезеннях на загальну суму 42144,70 грн, що підтверджується поясненнями третьої особи - філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" (вх.№11659е від 26.05.2017, вх.№12109 від 02.06.2017), випискою з особового рахунку ТОВ "Метрудтранс" станом на 01.09.2016 року.

При цьому, умовами укладеного сторонами Договору передбачено відшкодування вартості додаткових послуг лише за наявності вини Клієнта та за умови підтвердження витрат відповідними документами (п.3.6 Договору), або лише у випадку замовлення таких додаткових послуг (Додаток №1 до Договору).

В п.2 Додатку №2 до Договору передбачено, що вартість додаткових зборів, повязаних з перевезенням вантажів, включених до перевізних документів та встановлених Збірником тарифів, включається до вартості (ціни) послуг з організації перевезення вантажів Клієнта у вагонах (напіввагонах), при цьому вказується, що лише згідно з наданими Заявками по кожному вагону.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема пояснень відповідача, відповідей №7845/13-70-20/10/38 від 26.05.2016 та №8116/13-70-20/10/38 від 31.05.2016 Львівської митниці ДФС на адвокатські запити, вагони із вантажем, що належав відповідачу, були зупинені 18.05.2016 року на підставі розпорядження начальника СВ Жидачівського відділення поліції Стрийського відділу ГУНП у Львівській області у звязку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань Кримінального провадження №0000489 від 18.05.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, по факту затримання ешелону залізничних вагонів, заповнених лісопродукцією без відповідного маркування на 7-ій колії пасажирського парку станції Ходорів Жидачівського району Львівської області. За результатами проведеного митного огляду товару, розбіжностей щодо заявлених даних в товаросупровідних документах, відповідно до наявного товару не виявлено.

Таким чином, зазначені дії Львівської митниці Державної фіскальної служби України є митними формальностями, а тому на них поширюються положення ст.218 Митного кодексу України.

Отже, обов'язок власників товару (яким в даному випадку є відповідач) або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений нормами чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України у справі №908/356/14 від 11.12.2014).

У звязку із наведеним, враховуючи відсутність вини відповідача у додатковому нарахуванні залізницею коштів, а також те, що додаткових послуг, повязаних із перенаправленням вагонів для поглибленого огляду на станцію Скнилів, відповідач не замовляв, і такі послуги договором №МРТ-124/1 від 04.03.2016 року не передбачені, суд приходить до висновку, що відшкодування позивачу суми додаткових зборів, які нараховані залізницею, керуючись Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 №317, включені до перевізних документів (накладні №544973 та №544981) та стягнуті з ТОВ "Метрудтранс", повинно здійснюватись відповідачем в силу закону, а саме на підставі ч.2 ст. 218 Митного кодексу України.

В матеріалах справи наявні копії складених залізницею актів загальної форми, зокрема від 18.05.2016 №164, від 20.05.2016 №№183, 184, 1395, 1398, 1436, від 28.05.2016 №№1475, 1477, якими підтверджено обставини, що мали місце при затриманні вантажу у вагонах №№65245326, 66696915 за перевізними документами №№544973, 544981 на шляху прямування на станціях Скнилів, Ходорів.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 42144,70 грн додаткових платежів, нарахованих залізницею у звязку із затримкою вагонів (власником вантажів у яких останній являється), обгрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про те, що Львівською митницею разом з представниками поліції неправомірно затримано та проведено огляд вагонів, а нараховані залізницею платежі за час затримки вагону повинна сплачувати Львівська митниця та Жидачівський СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області на підставі ст.338 Митного кодексу України, то слід зазначити, що неправомірність дій Львівської митниці ДФС та поліції не є ні предметом, ні підставою позову у даній справі, а відтак не відносяться до предмету дослідження при вирішенні даного спору.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 9328,88 грн пені, то суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Так, відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Обгрунтовуючи заявлену вимогу про стягнення 9328,88 грн пені за період з 16.08.2016 року по 31.03.2017 року, позивач посилається на п.4.3 Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів №МРТ-124/1, яким передбачено, що у разі виникнення заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів, Клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення платежу до моменту повного погашення заборгованості (включаючи день оплати), з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Проте, як вже зазначалось вище, судом встановлено, що донараховані залізницею додаткові збори за послуги по перенаправленню вагонів для поглибленого огляду відповідач не замовляв, і такі послуги договором №МРТ-124/1 від 04.03.2016 року не передбачені, у звязку з чим застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобовязання у вигляді пені, передбаченої умовами договору, тим більше починаючи з 16.08.2016 року (вказані кошти списано з рахунку ТОВ "Метрудтранс" 17.08.2016 року), суд визнає необгрунтованим, у звязку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 785,01 грн 3% річних, то така вимога підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, у п.1.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розяснено, що за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 вказаної Постанови).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Як вже вказувалось судом, у відповідача в силу закону, а саме ч.2 ст.218 Митного кодексу України, виник обовязок відшкодувати позивачу суму нарахованих залізницею додаткових зборів в сумі 42144,70 грн, у зв'язку із виконанням ТОВ "Метрудтранс" взятих на себе зобов'язань за договором №МРТ-124/1. При цьому, умовами укладеного правочину відшкодування вартості додаткових послуг передбачено лише за наявності вини відповідача за умови підтвердження витрат відповідними документами, або у випадку замовлення таких додаткових послуг відповідачем шляхом передоплати. В даному випадку здійснені залізницею донарахування проведені залізницею за відсутності вини відповідача, також такі послуги відповідачем не замовлялися. Отже, строк виконання такого обовязку умовами договору не визначений, а тому повинен визначатися з урахуванням положень ч.2 ст.530 ЦК України.

Судом встановлено, що 27.02.2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №МРТ-2841 від 27.02.2016, в якій просив протягом 5 днів з моменту отримання претензії погасити заборгованість, яка виникла у звязку із нарахуванням в ході перевезення на виконання умов договору №МРТ-124/1 додаткових зборів в розмірі 42144,70 грн, та що підтверджується Актами надання послуг №952, №953 та Актом звірки взаєморозрахунків з додатком за серпень 2016 року (доказів направлення та отримання вказаних документів відповідачем матеріали справи не містять).

Із роздруківки з офіційного сайту "Укрпошти" Відстеження пересилання поштових відправлень, вбачається, що відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 697 (направлена на адресу відповідача претензія №2841 від 27.02.2016) отримане одержувачем 06.03.2017 року, проте у семиденний строк від дня отримання такої претензії свого зобовязання не виконав. Дана претензія відповідачем не була задоволена.

У звязку із наведеним, та враховуючи заявлений позивачем період, суд визнає обгрунтованим стягнення з відповідача 62,35 грн 3% річних, починаючи з 14.03.2017 по 31.03.2017 року.

Стягнення решти 722,66 грн 3% річних за період з 16.08.2016 року по 13.03.2017 року суд визнає необгрунтованим, у звязку з чим в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково в частині стягнення з ДП "Бережанське лісомисливське господарство" на користь позивача 42144,70 грн боргу та 62,35 грн 3% річних.

Щодо інших наведених відповідачем заперечень, то такі судом враховані, однак не спростовують висновків суду про часткове задоволення позову.

Судовий збір, відповідно до ст.49 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1292,25 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство" (вул. Замкова, 6, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, код 00993018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" (вул. Івана Кудрі, 14, оф.8, м. Київ 42, Київська область, код 34980991) 42144 (сорок дві тисячі сто сорок чотири) грн 70 коп. боргу, 62 (шістдесят дві) грн 35 коп. 3% річних та 1292 (одну тисячу двісті дев'яносто дві) грн 25 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. В решті позову відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "12" червня 2017 року.

Суддя С.Г. Стопник