РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017Справа №910/6139/17

За позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 11893,41 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачане з'явилися
від відповідачаСавенко О.І. - представник
від третьої особине з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» 11893,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу №УБ1168862 від 07.09.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6699073, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/6139/17, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 за клопотанням відповідача продовжено строк вирішення спору у справі №910/6139/17 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 20.06.2017.

Позивач, якого належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, представників в судове засідання не направив, про причину неявки представників суд не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказує, що сума відшкодування за спірним страховим випадком була виплачена ним в повному обсязі, а при здійсненні розрахунку позивачем не було враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Третя особа заперечень проти позову не надала, просила розглядати справу без участі її представника.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №УБ1168862 (надалі - Договір), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

25.09.2016 о 08 год. 10 хв. по вул. Ак.Павлова, 140 у м.Харкові сталася ДТП, а саме: ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив здійснення з транспортним засобом Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Московського районного суду м.Харкова від 22.11.2016 у справі №643/12587/16-п, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №СТО-16-7934/1 від 17.10.2016, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП у розмірі 12893,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням №51540 від 20.10.2016.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 12893,41 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Московського районного суду м.Харкова від 22.11.2016 у справі №643/12587/16-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_1

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, станом на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6699073.

Вказаним договором (полісом) №АЕ/6699073 передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №УБ1168862 від 07.09.2016 у розмірі 12893,41 грн.

В той же час, до правовідносин, що виникли між позивачем і відповідачем у даній справі підлягають застосуванню положення ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як спеціальних норм, що регулюють питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Враховуючи наведене, у відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку виник обов'язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (50000,00 грн) і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1344гс16.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем до матеріалів справи надано ремонтну калькуляцію №7934 від 30.09.2016, складену за допомогою системи AUDATEX, у відповідності до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу при спірному ДТП складає 13403,41 грн.

Водночас, для долучення до матеріалів справи відповідачем було надано розрахунок №80/17.05.17 від 02.05.2017, здійснений суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, яким визначено, що коефіцієнт фізичного зносу складників транспортного засобу - автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, становить 0,5558.

З поданої позивачем калькуляції №7934 від 30.09.2016 вбачається, що вартість запасних частин автомобіля становить 7446,51 грн; вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 2168,00 грн, а вартість необхідних для ремонту матеріалів - 3788,90 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 9264,64 грн (7446,51 грн (загальна вартість запчастин) х (1-0,5558) + 5956,90 грн (загальна вартість робіт та матеріалів).

Отже, враховуючи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (у розмірі 9264,64 грн), визначені полісом №АЕ/6699073 розміри франшизи (1000,00 грн) та ліміт відповідальності, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 8264,64 грн (9264,64 грн мінус 1000,00 грн франшизи за полісом).

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №19427 від 25.05.2017 вбачається, що по спірному страховому випадку після порушення провадження у даній справі відповідачем на користь позивача сплачено суму відшкодування у розмірі 7835,79 грн.

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 7835,79 грн підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Доказів сплати решти належної до сплати суми відшкодування - у розмірі 428,85 грн відповідачем не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 428,85 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Наявності у відповідача зобов'язання з оплати решти заявленої до стягнення суми страхового відшкодування по спірному страховому випадку (у розмірі 3628,77 грн) позивачем належними та допустимими доказами не доведено.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, оскільки сума відшкодування у розмірі 7835,79 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, судовий збір в цій частині покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м.Київ, вулиця Артема, будинок 37-41, ідентифікаційний код 25201716) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м.Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) суму страхового відшкодування у розмірі 428 (чотириста двадцять вісім) грн 85 коп. та судовий збір у розмірі 1111 (одна тисяча сто одинадцять) грн 68 коп.

3. Провадження у справі в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» 7835,79 грн припинити у зв'язку з відсутністю предмету спору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.06.2017

Суддя Ю.М. Смирнова