ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 922/1595/17

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Лавровой Л.С.
при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго», м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова 3-тя особа Військова частина НОМЕР_1 , м. Чугуїв
про стягнення коштів
за участю представників:
позивача Сітаро О. В. за дов. №01-16/2310 від 24.04.2017 р.,

відповідача Сумцова Н. В. за дов. №10010 від 29.12.2016 р.,

третьої особи не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго", м. Харків (надалі - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про стягнення заборгованості в розмірі 4788,68 грн., з яких: 4325,38 грн. пеня та 463,30 грн. 3% річних. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №14110.13 від 12.03.2010 р. (в редакції додаткової угоди від 05.01.2015 р.), що призвело до нарахування пені та 3% річних.

Ухвалою суду від 19.05.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.06.2017 р. о 10:15.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 12.06.2017 р. за вх. № 19160, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач вказував, що є неприбутковою установою, утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету та всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи.

На думку відповідача, ним було вжито всіх можливих заходів для недопущення господарського правопорушення і вина у неналежному виконанні даних зобов`язань відсутня.

Відповідач просив суд зменшити розмір пені на 90% в порядку ч.1 ст. 83 ГПК України з урахуванням складного економічного становища підприємства відповідача, який є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти зменшення розміру нарахованої пені заперечував.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, встановив наступне.

Між Акціонерною компанією «Харківобленерго» (надалі позивач) та військовою частиною НОМЕР_1 було укладено договір про постачання електричної енергії №14110.13 від 12.03.2010 р. (надалі Договір)

Додатковою угодою від 05.01.2015 р. між АК «Харківобленерго» (як постачальник), Військовою частиною НОМЕР_1 (споживач) та Квартирно-експлуатаційним м. Харкова (платник, відповідач) до вказаного Договору було внесено зміни в п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 6, 8, 10 додатка 2 до Договору «Порядок розрахунків», платником за договором від 12.03.2010 р. визначено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова.

За умовами укладеного Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача дозволеною потужністю, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електроенергії.

Протягом січня-березня 2017 року позивачем відповідно до умов укладеного договору та додаткової угоди до нього було здійснено постачання електричної енергії відповідачу. Однак, як зазначав позивач, відповідач проводив розрахунки за отриману електроенергію із порушенням термінів, визначених додатком №2 «Порядок розрахунків» до Договору.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до п. 2.2.5 Договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування.

Пунктом 5 Додатка 2 до Договору встановлено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Даний рахунок повинен бути оплаченим протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отримання рахунків за використану електроенергію, актів за використання електроенергії підтверджується датованими підписами в Книгах видачі рахунків за використану електроенергію за січень, лютий, березень 2017 р. (а. с. 46-48).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В п. 4.2.1 Договору сторони встановили нарахування пені за порушення термінів розрахунку за спожиту електричну енергію у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Окрім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою обсягу спожитої електричної енергії за період з січня по березень 2017 року позивачем було нараховано 4325,38 грн. пені та 463,30 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Однак, статтею 83 ГПК України встановлено права господарського суду щодо прийняття рішення, зокрема, суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Пленумом Вищого господарського суду в постанові №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. були дані роз`яснення щодо застосування господарськими судами положень зазначеної статті.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, дослідивши періоди на які було допущено прострочення виконання зобов`язання, беручи до уваги характер діяльності відповідача та особливості фінансування установ з державного бюджету, при цьому враховуючи інтереси сторін та обов`язковість належного виконання господарських зобов`язань вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 49 ГПК України та те, що з вини відповідача спір було доведено до суду, суд дійшов до висновку, що сума сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково, з урахуванням зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 50%.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 61, код 07923280) на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» (61037, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПЛЕХАНІВСЬКА, будинок 149, код 00131954, на п/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) 463,30 грн. 3% річних, 2162,69 грн. пені та 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.06.2017 р.

Суддя Л.С. Лаврова