РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017Справа №910/5649/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Славське лісове господарство»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» стягнення заборгованості у розмірі 415 556 грн. 75 коп.
Представники:

від Позивача: Сидоренко А.А. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Чекмарьов О.С. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Державне підприємство «Славське лісове господарство» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 415 556 грн. 75 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 19.06.2015 року між Державним підприємством «Славське лісове господарство» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» (Покупець) було укладено Договір поставки товару №81, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю природний газ, а Постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю замовлений товар (лісоматеріали та інший товар відповідно до Специфікації - Додаток №1 до цього Договору), що буде додатково погоджена Сторонами, а Покупець зобов'язався своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах даного Договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він поставив товар на загальну суму в розмірі 343 617 грн. 02 коп., що підтверджується товарно -транспортними накладними, залізничними накладними, проте Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Державним підприємством «Славське лісове господарство» в розмірі 343 617 грн. 02 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» інфляційні у розмірі 56 801 грн. 75 коп. та 3% річних у розмірі 15 137 грн. 98 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року порушено провадження у справі № 910/5649/17, судове засідання призначено на 26.04.2017 року.

21.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.04.2017 року.

26.04.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представник відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.04.2017 року не виконав, а в судовому засіданні подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки не отримував копію позовної заяви з додатками і потребує час для ознайомлення з матеріалами справи.

Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача з вказаних в ньому підстав, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення Позивачем копії позовної заяви з додатками на адресу Відповідача. Крім того, Суд зазначив, що відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 10.04.2017 року уповноваженим представником Відповідача було отримано ухвалу суду і Відповідач мав можливість, користуючись правами передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, ознайомитись з матеріалами справи завчасно до судового засідання.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати всі належним чином засвідчені копії додатків до Договору поставки товару №81 від 19.06.2015 року;

- надати докази на підтвердження виставлення Товариству з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" рахунків на оплату за Договором поставки товару №81 від 19.06.2015 року;

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо визначення отримувачем товару за залізничними накладними - Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансвагон".

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості за Договором поставки товару №81 від 19.06.2015 року у розмірі 343 617,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 року відкладено розгляд справи на 24.05.2017 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

18.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 26.04.2017 року.

18.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

24.05.2017 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ";

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази та ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України щодо визначення періоду початку прострочки Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" саме з 30.08.2015 року з урахуванням того, що між сторонами не підписаний Додаток №3 до Договору поставки товару №81 від 19.06.2015 року (план фінансування до специфікації);

- здійснити обґрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних із зазначенням періоду початку прострочки Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" та закінчення такого нарахування, відповідно до вимог ч. 5 ст. 254, ст. 530 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року відкладено розгляд справи на 07.06.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

24.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив Відповідача, а також заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» заборгованість у розмірі 343 617 грн. 02 коп., інфляційні у розмірі 42 476 грн. 04 коп. та 3% річних у розмірі 14 516 грн. 64 коп.

В судовому засіданні 07 червня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Що стосується заяви Державного підприємства «Славське лісове господарство» про зменшення розміру позовних вимог від 24.05.2017 року, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Державного підприємства «Славське лісове господарство» до розгляду.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 07 червня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

19.06.2015 року між Державним підприємством «Славське лісове господарство» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» (Покупець) було укладено Договір поставки товару №81, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю природний газ, а Постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю замовлений товар (лісоматеріали та інший товар відповідно до Специфікації - Додаток №1 до цього Договору), що буде додатково погоджена Сторонами, а Покупець зобов'язався своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору ціна, кількість товару, що підлягають виготовленню та поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у Специфікації - Додатку №1 до цього Договору, що буде додатково погоджена Сторонами.

Згідно з п.3.1 Договору загальна сума цього Договору відповідно до Специфікації - Додатку №1 до цього Договору буде додатково погоджена Сторонами.

У п.5.2 Договору визначено, що Постачальник поставляє товар на умовах СРТ станція визначена у Специфікації - Додатку №1 до цього Договору.

Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі товару перевізнику на станції відправлення, що підтверджується відміткою в залізничній накладній. (п.5.3 Договору)

Відповідно до п.7.2 Договору оплата за товар здійснюється Покупцем на підставі цього Договору згідно плану фінансування (Додаток №3 до Договору), що буде додатково погоджений Сторонами. Покупець сплачує Постачальнику вартість поставленого товару та доставки товару в межах суми цього Договору, але не більше фактичної вартості поставленого товару та фактичної вартості доставки товару відповідно до підтверджуючих документів.

У п.10.1 Договору зазначено, що він набирає чинності з моменту підписання Сторонами та скріплення його печатками Сторін і діє до 31.12.2015 р., а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між Сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього Договору, жодна зі Сторін не повідомила іншу Сторону про свій намір припинити дію Договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки товару №81 від 19.06.2015 року Позивач поставив товар, що підтверджується накладною №150 від 20.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №300, залізничною накладною №37196301, накладною №151 від 23.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №307, залізничною накладною №3724449, накладною №153 від 25.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №313, залізничною накладною №37262755, накладною №154 від 25.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №314, залізничною накладною №37202789, накладною №178 від 01.08.2015 року на суму 76 806 грн. 14 коп., специфікацією - накладною №373, залізничною накладною №37667836, а загалом на суму в розмірі 343 617 грн. 02 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Державним підприємством «Славське лісове господарство» в розмірі 343 617 грн. 02 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» інфляційні у розмірі 42 476 грн. 04 коп. та 3% річних у розмірі 14 516 грн. 64 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 24.05.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Позивач неодноразово (18.11.2015 р. №650, 05.04.2016 р. №196, 11.11.2016 р. №612) направляв на адресу Відповідача претензії з вимогами сплатити заборгованість, у відповідь на які Відповідач листом №108 від 21.12.2015 року підтвердив факт отримання лісоматеріалів за договором №81 від 19.06.2015 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства «Славське лісове господарство» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки товару №81 від 19.06.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки товару №81 від 19.06.2015 року Позивач поставив товар, що підтверджується накладною №150 від 20.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №300, залізничною накладною №37196301, накладною №151 від 23.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №307, залізничною накладною №3724449, накладною №153 від 25.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №313, залізничною накладною №37262755, накладною №154 від 25.06.2015 року на суму 66 702 грн. 72 коп., специфікацією - накладною №314, залізничною накладною №37202789, накладною №178 від 01.08.2015 року на суму 76 806 грн. 14 коп., специфікацією - накладною №373, залізничною накладною №37667836, а загалом на суму в розмірі 343 617 грн. 02 коп., проте Відповідачем не здійснена оплата за отриманий товар у повному обсязі.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо неотримання товару за Договором поставки товару №81 від 19.06.2015 року, оскільки відповідно до п.5.3 Договору право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі товару перевізнику на станції відправлення, що підтверджується відміткою в залізничній накладній. Крім того, Відповідач листом №108 від 21.12.2015 року підтвердив факт отримання лісоматеріалів за договором №81 від 19.06.2015 року.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» перед Державним підприємством «Славське лісове господарство» за Договором поставки товару №81 від 19.06.2015 року становить 343 617 грн. 02 коп.

При цьому, Суд зазначає, що оскільки між Сторонами не були підписані додатки до Договору поставки товару №81 від 19.06.2015 року, зокрема, Додаток №3, який визначає порядок здійснення оплати за товар згідно з планом фінансування (Додаток №3 до Договору), до даних правовідносин Сторін підлягає застосуванню частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Позивач неодноразово (18.11.2015 р. №650, 05.04.2016 р. №196, 11.11.2016 р. №612) направляв на адресу Відповідача претензії з вимогами сплатити заборгованість, у відповідь на які Відповідач листом №108 від 21.12.2015 року підтвердив факт отримання претензії №650 від 18.11.2015 року.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що на час розгляду даної справи у Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» виник обов'язок по оплаті за отриманий товар, поставлений Державним підприємством «Славське лісове господарство» на виконання умов Договору поставки товару №81 від 19.06.2015 року у розмірі 343 617 грн. 02 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Державному підприємству «Славське лісове господарство» в розмірі 343 617 грн. 02 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості отриманого й прийнятого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 343 617 грн. 02 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 24.05.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 27.12.2015 р. по 23.05.2017 р. у розмірі 14 516 грн. 64 коп. та інфляційні за загальний період прострочки з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. у розмірі 42 476 грн. 04 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за Договором поставки товару №81 від 19.06.2015 року за загальний період прострочки з 27.12.2015 р. по 23.05.2017 р. у розмірі 14 516 грн. 64 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за загальний період прострочки з 27.12.2015 р. по 23.05.2017 р. у розмірі 14 516 грн. 64 коп.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 42 476 грн. 04 коп. за загальний період прострочки з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» на користь Державного підприємства «Славське лісове господарство» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 343 617 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 14 516 грн. 64 коп. та інфляційні у розмірі 42 476 грн. 04 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Державного підприємства «Славське лісове господарство» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОВЕНТ» (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПШЕНИЧНА, будинок 4, Ідентифікаційний код юридичної особи 32110708) на користь Державного підприємства «Славське лісове господарство» (82660, Львівська обл., Сколівський район, селище міського типу Славське, ВУЛИЦЯ ОЛЕНИ СТЕПАНІВНИ, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 00992384) заборгованість у розмірі 343 617(триста сорок три тисячі шістсот сімнадцять) 02 (дві) коп., 3% річних у розмірі 14 516 (чотирнадцять тисяч п'ятсот шістнадцять) грн. 64 (шістдесят чотири) коп., інфляційні у розмірі 42 476 (сорок дві тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 04 (чотири) коп. та судовий збір у розмірі 6 009 (шість тисяч дев'ять) грн. 14 (чотирнадцять) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 червня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин