КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р. Справа№ 910/525/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Жук Г.А.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача : Логачова Ю.А. ( довір. №31 від 30.05.16р.);

від третьої особи : не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017р.

у справі №910/525/17 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство " Бердянський морський торговельний порт"

про стягнення вартості недостачі вантажу 175444, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2017р. у справі №910/525/17 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що позивачем не доведено обґрунтованості здійсненого ним розрахунку збитків і не доведено невиконання з боку відповідача покладеного на нього договором обов'язку зі забезпечення збереження вантажу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що недостача чавуну у розмірі 66,648 тонн, не є остаточною недостачею позивача, яку він має пред'явити до відшкодування. Позивач здійснив розрахунок погрішності та понесених збитків у позовній заяві, проте Господарський суд міста Києва необґрунтовано не прийняв розрахунок вартості недостачі, за яку несе відповідальність експедитор.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 12.06.2017р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 12.06.2017р. не з'явилися позивач та третя особа.

Враховуючи те, що позивач про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про розгляд справи №910/525/17 на офіційному сайті судової влади України, явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, судова колегія, з урахуванням думки відповідача ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника позивача.

Щодо неявки в судове засідання третьої особи, то на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких крім іншого, третя особа просить апеляційну скаргу розглядати у їх відсутність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали та заслухавши пояснення представника відповідача судова колегія встановила.

31.10.2014 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем (експедитором) укладено договір №31/10/2014/30212дс, згідно з п.1.1 якого замовник доручає, а експедитор бере на себе обов'язки щодо організації перевалки з залізничного та автомобільного транспорту на морські судна експортних, та вивозу з портів імпортних навалювальних вантажів замовника, а замовник зобов'язується оплатити виконанні експедитором роботи та надані послуги в ДП "Бердянський МТП".

Експедитор здійснює контроль документального та фактичного обліку прийнятого і завантаженого з порту вантажу з розбивкою за видами вантажу (п.3.1.2.11 договору).

Згідно з п.3.1.2.12 договору за результатами всіх переважувань оформляються акти переважування, які підписуються уповноваженими представниками порта, ж/д станції (за його участі), експедитора і замовника (за його участі).

Як встановлено Господарським судом міста Києва відповідачем надані позивачу обумовлені договором експедиторські та інші послуги, що підтверджено залученими до справи актами наданих послуг №65Ф/ДМЗ від 26.05.2015, № 59Ф/ДМЗ від 18.05.2015 та № 52Ф/ДМЗ від 09.05.2015.

Відповідно до п. 3.1.2.28 договору, експедитор зобов'язаний забезпечити, зокрема, збереження вантажів при їх перевалки та зберіганні на складах порту; здійснювати документальний і фактичний облік прийнятого і відвантаженого з порту вантажу; у випадках крадіжки, пошкодження, погіршення якості вантажу при перевалці та зберіганні в порту, оперативно інформувати про це замовника.

Так, на склади порту (третя особа) переданий з відповідним документальним підтвердженням та станом на 29.05.2015 обліковувався чавун у кількості 7977,899 тонн., при цьому згідно акту перевантаження після доставки залізницею вагонами недостача склала 23,35 тонн.

У подальшому, у межах надання відповідачем послуг по договору навантажено три судна:

- т/х "HELGA" - 1500 тонн (рейс від 09.05.2015);

- т/х "HELGA" - 1500 тонн (рейс від 18.05.2015);

- т/х "LAURUS" - 4844,541 тонни (рейс від 18.05.2015).

Загальна кількість навантаженого на судна чавуну за результатами draft-survey, копія якого залучена до справи, склала 7844,541 тонни.

Відповідно до акту ДП "Бердянський МТП" станом на 27.04.2015 фактичний залишок, який виник у результаті допустимих похибок при встановленні маси вантажу по осадці судна незалежним сюрвеєром та при перевантаженні у порту склав 264,900 тонн та був оприбуткований на користь позивача.

Отже, в результаті наведених вище операції у порту мав залишитися залишок чавуну. Обома сторонами визнається та відповідає умовам договору, що розмір цього залишку слід обраховувати, від документальної різниці між чавуном, що обліковувався у порту станом на 29.05.2015 у кількості 7977,899 тонн слід відняти завантажений на судна чавун у кількості 7844,541 тонн, отримаємо різницю в 133,358 тонн, і з цієї кількості вантажу слід вирахувати (відняти) встановлену актом перевантаження після доставки залізницею вагонами недостачу у розмірі 23,35 тонн., встановлений за результатами переважування, проведеного портом 04.06.2015 (документ про переважування залучений до позову), залишок чавуну у кількості 43,360 тонн, і отже отримаємо недостачу чавуну у розмірі 66,648 тонн.

Проте, указана кількість чавуну не є остаточною недостачею позивача, яку він має право пред'явити до відшкодування з огляду на наступне.

Як вбачається з залучених до справи супровідних документів, кількість вантажу, навантажена на вищеописані судна "HELGA" та "LAURUS", визначалась по осіданню судна, отже для встановлення дійсної кількості недостачі вантажу (чавуну), від указаної суми у розмірі 66,648 тонн слід відняти суму погрішності (кількість вантажу), яка є нормативною при визначенні кількості вантажу по осіданню судна.

Відповідно до ч. 2 п. 5.5.2 Договору експедитор не несе відповідальність, зокрема, за можливу різницю у вазі вантажу, навантаженого на судно, проти ваги, прийнятого до обліку у межах погрішності при визначенні кількості вантажу по осіданню судна.

Погрішність при визначенні кількості вантажу по осіданню судна складає до 0,5 % включно від дедвейту судна згідно з "Кодексом єдиних стандартів і процедур розрахунку ваги вугілля по осіданню судна".

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції необґрунтовано не прийнято розрахунок вартості недостачі, за яку несе відповідальність експедитор до уваги судовою колегією не приймаються з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення вартості недостачі вантажу, позивач розраховує його, враховуючи погрішність при визначенні кількості вантажу по осіданню судна - 0,5 %, але місцевим господарським судом обґрунтовано не прийнято до уваги такий розрахунок, оскільки погрішність обраховуються не від дедвейту суден, на які було навантажено чавун, як того вимагають умови договору, а від маси чавуну, який було навантажено на судна (7844,541*0,5%).

Також, передбачена ч. 2 п. 5.5.2 договору погрішність при визначенні кількості вантажу по осіданню судна до 0,5 % включно від дедвейту судна передбачена "Кодексом єдиних стандартів і процедур розрахунку ваги вугілля по осіданню судна", тоді як на вищеописані судна "HELGA" та "LAURUS" завантажувався чавун, відтак "Кодекс єдиних стандартів і процедур розрахунку ваги вугілля по осіданню судна" до правовідносин даного спору не застосовується у зв'язку з іншим типом вантажу, стандарти і процедури розрахунку якого він регулює.

Отже, у даному випадку підлягає застосуванню ч.1 п. 5.5.2 договору, який вказує, що експедитор не несе відповідальність, зокрема, за можливу різницю у вазі вантажу, навантаженого на судно, проти ваги, прийнятого до обліку у межах погрішності при визначенні кількості вантажу по осіданню судна.

Відтак, у даному випадку для обрахунку недостачі вантажу, яка може бути пред'явлена експедитору, необхідним є врахування погрішності при визначенні кількості вантажу по осіданню судна.

Отже, позивач не обґрунтував розміру погрішності, яку належить визначити при визначенні кількості вантажу по осіданню судна, та за яку відповідач відповідальності не несе, тому розрахунок недостачі вантажу (чавуну), за який повинен нести відповідальність експедитор, є необґрунтованим, а відтак, розмір недостачі, заявлений позивачем, та вартість якого може бути пред'явлена до відшкодування експедитору, є недоведеним.

Крім того, за умовами п.5.5.1 договору, експедитор несе відповідальність, зокрема, у випадку припущеної експедитором недбалості та за пошкодження вантажу з його провини, і саме на ці порушення з боку відповідача посилається позивач.

Проте матеріали справи не містять доказів того, яка саме допущена експедитором недбалість призвела до втрати вантажу, та які пошкодження вантажу мали місце з провини експедитора. Відтак, позивачем не доведено настання випадку, у разі настання якого за умовами п.5.5.1 договору експедитор несе відповідальність за втрату вантажу.

При цьому, судом враховано, що у п. 5.5.1 договору сторони погодили, що експедитор несе відповідальність у розмірі реально нанесеного ним збитку при наявності документальних доказів факту нанесеного збитку, його розміру, а також провини експедитора".

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 № 3-72гс12 викладено правову позицію, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано доказів того, яка саме протиправна поведінка відповідача призвела до втрати (недостачі) вантажу та який зв'язок між поведінкою відповідача та нанесенням позивачу збитків у розмірі вартості цього вантажу.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017р. у справі №910/525/17 залишити без змін.

3. Справу №910/525/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Г.А. Жук