ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.06.2017

Справа № 920/555/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В, розглянувши матеріали (вх. № 1829 від 20.06.2017)

за позовом:          Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації, м. Тростянець, Сумська область,

до відповідача:           Комунального підприємства Тростянецької міської ради «Тростянецьке житлово - експлуатаційне управління»,

м. Тростянець, Сумська область

про стягнення 159 112 грн. 76 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору на підставі підпункту 19 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Нормами статей 1, 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви.

Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн. 00 коп.).

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі (п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до пункту 19 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення.

Дослідивши надані позивачем документи, суд приходить до висновку, що останнім не подано належних доказів в обґрунтування того, що він має бути звільнений від сплати судового збору на підставі підпункту 19 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору господарський суд відмовляє у задоволенні останнього.

Згідно з п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Також позивачем не подано належних доказів надсилання відповідачеві примірника позовної заяви з додатками.

В якості доказів надсилання відповідачеві позовної заяви з додатками позивачем надано копію фіскального чеку № ПН 55 від 16.06.2017, при цьому належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів є оригінали фіскального чеку та опису вкладення.

За таких обставин, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд при цьому враховує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням.

Позивачу доводиться до відома, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

УХВАЛИВ:

1.          Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток на адресу позивача: позовна заява № 03-09/2070 від 16.06.2017 на 2 аркушах з додатками на 15 аркушах, у тому числі копія фіскального чеку № ПН 55 від 16.06.2017 на 1 аркуші, опис вкладення до цінного листа б/н від 10.06.2017 року на 1 аркуші; поштовий конверт на 1 аркуші.

Суддя                                           С.В. Заєць