ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р. Справа №917/85/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №136 від 23.12.2016р.,

третя особа - не з'явився,

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 26.01.2017р.,

третя особа - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1213П/1-41 від 10.04.2017р.), на рішення господарського суду Полтавської області від 21.03.2017р. у справі №917/85/17,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта", м. Київ в особі філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта", м. Кременчук,

до Публічного акціонерного товариства "ВЕПР", м. Кременчук,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віва", м. Кременчук,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Філія Кременчуцької ТЕЦ ПАТ "Полтаваобленерго", м. Кременчук,

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженням майном, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського Полтавської області із позовом до ПАТ "ВЕПР", в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні власником права користування будівлі пункту обліку теплової енергії, площею 25,6 кв. м. (інв. №10001903) шляхом знесення встановленої огорожі навколо будівлі пункту обліку теплової енергії, площею 25,6 кв.м. (інв. №10001903), що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 64.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.03.2017р. (суддя Сірош Д.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права, просить рішення господарського суду Полтавської області від 21.03.2017р. скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своєї позиції по справі, апелянт зазначає, що враховуючи, що дії відповідача по встановленню металевої огорожі незаконні, скаржник просив суд зобов'язати відповідача усунити перешкоди у користуванні будівлею шляхом знесення встановленої навколо неї огорожі. Вимоги позивача спрямовані на відновлення того майнового положення, яке мало місце до порушення його права власності. Знесення огорожі це засіб, який позивач просив застосувати у зв'язку з порушенням своїх майнових прав та спрямовані на їх відновлення, що узгоджується із вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2017р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження призначено до розгляду на 29.05.2017р.

Філія Кременчуцької ТЕЦ ПАТ "Полтаваобленерго" надала клопотання (вх.№5578 від 29.05.2017р.) про розгляд справи без її участі представника. Також, філія Кременчуцької ТЕЦ ПАТ "Полтаваобленерго" зазначила, що теплова мережа з розташованими на ній тепловими камерами ТК-13/28 та ТК-13/29 дійсно проходить по земельній ділянці, розташованій за адресою м. Кременчук, вул. Київська,64. В свою чергу пункт обміну тепла не підключений до магістральної теплової мережі. Магістральні трубопроводи теплової мережі є власністю держави та використовуються для забезпечення тепловою енергією жителів міста Кременчук. Пункт обміну тепла, який є предметом спору жодним чином не використовується ПАТ "Полтаваобленерго" в господарській діяльності.

ПАТ "ВЕПР" до судового засідання Харківського апеляційного господарського суду надано до матеріалів справи клопотання (вх.№5549 від 29.05.2017р.) про відкладення розгляду справи, у звязку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в даному судовому засіданні.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. розгляд справи відкладено на 12.06.2017р.

Позивач надав пояснення до апеляційної скарги (вх.№6140 від 12.06.2017р.), які долучено до матеріалів справи. Зокрема, позивач вказав, що на даний час ПАТ "Укртранснафта" здійснює заходи по виготовленню технічної документації із землеустрою, а саме на веб-порталі публічних закупівель ProZorro в мережі Інтернет оприлюднено оголошення ПАТ "Укртранснафта" про проведення відкритих торгів: Закупівля №1050060 Науково-технічні послуги в галузі інженерії "розробка технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для експлуатації та обслуговування будівель і споруд за адресою: вул. Київська, 64-а, м. Кременчук".

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№6148 від 12.06.2017р.), в якому просить залишити оскаржуване рішення суду в силі, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ "Віва" в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвала суду про призначення скарги до розгляду отримана представником третьої особи 19.04.2017р.).

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на клопотання третьої особи на стороні відповідача про розгляд справи за відсутності її представника, а також на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, а сторони попереджені про те, що у разі неявки представників справа може бути розглянута за наявними в ній документами, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників третіх осіб.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 12.06.2017р. представник апелянта підтримав вимоги своєї апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача проти вимог скарги заперечував, з підстав її необґрунтованості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення уповноважених представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "Укртранснафта", створеного відповідно до рішення спостережної ради Національної акціонерної компанії Нафтогаз України від 28.07.2001р. на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.06.2001 №256-р "Про утворення ВАТ "Укртранснафта" внаслідок реорганізації шляхом злиття ДАТ Магістральні нафтопроводи "Дружба" (м. Львів) та ДАТ "Придніпровські магістральні нафтопроводи" (м. Кременчук) та є правонаступником всіх його майнових та немайнових прав та обовязків (копія Статуту в матеріалах справи).

Відкрите акціонерне товариство "Кременчуцьке автотранспортне підприємство 1536" (Продавець) та Державне акціонерне товариство "Придніпровські магістральні нафтопроводи" (правонаступником якого стало ПАТ "Укртранснафта") уклали договір купівлі-продажу від 03.05.2001р. (реєстр. №2647).

Згідно з пунктом 1.1 Продавець зобовязується передати у власність Покупця наступне майно:

будівля адміністративного корпусу (літ. А) нежитловою площею 288,1 м.кв.; будівля побутових приміщень (літ. Б, В, Г) нежитловою площею 117,6 м.кв.; будівля майстерні по ремонту автомобілів (літ. Д) нежитловою площею 670,5 м.кв; будівля ТО - 2 (літ. Е) нежитловою площею 1111,0 м.кв.; будівля складу ПАРМ (літ. 3) нежитловою площею 478,1 м.кв., які знаходяться за адресою: 39631 м. Полтавська область м. Кременчук, вул. Київська 64, розташовані на земельній ділянці площею 1,5 га Покупець зобов'язаний прийняти майно і сплатити за нього ціну згідно умов визначених даним договором.

Майно включає невід'ємні пристрої, устаткування, інвентар та ін. згідно переліку вказаному в книзі № Н - 2 за № 652 Кременчуцького інвентар бюро: мережі зв'язку по території і 2 (два) телефонних номери; підвал; стовпи освітлення території; огорожа; каналізація по території; водопровід; ливневі колодязі траси; лінії електропередач; зовнішня електромережа; опалювальна мережа №1, №2;кранбалки - 3 шт.; опалювальний трубопровід.

Отже, на балансі філії "ПДМН" ПАТ "Укртранснафта" обліковується нерухоме майно- будівлі і споруди загальною площею 2665,3 м.кв., розташовані за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 64-а, у тому числі будівлі побутових приміщень (літ. Б, В, Г) нежитловою площею 117,6 м.кв.

Будівля літ. "Г" по вул. Київській, 64 в місті Кременчук відповідно до Інвентаризаційної справи №2879 є пунктом обліку площею 25,6 м.кв.

Відповідно до схематичного плану земельної ділянки виробничих будівель по вул. Київській, 64-а у місті Кременчук, наданої позивачем, будівля побутових приміщень-пункт обліку позначена літерою "Г".

Територія, на якій розміщені придбані будівлі, межує з територією відповідача ПАТ "ВЕПР" (правонаступник ВАТ "Кременчуцьке автотранспортне підприємство 1536").

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що навколо будівлі побутових приміщень, позначеної літ. "Г" площею 25,6 м.кв. відповідачем встановлено металеву огорожу.

01.07.2016р. Публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпоративний фонд "Укртранснафта" уклали договір позички №1.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору позивач ОСОБА_3 (позивач) передав Користувачу у тимчасове користування наступне нерухоме майно будівлі, що знаходяться за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 64, загальною площею 2665,3 кв.м, в тому числі будівля пункту обліку, позначену літерою "Г" площею 25,6 кв.м (копія договору в матеріалах справи).

01.07.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ВІВА" і ТОВ Корпоративний фонд "Укртранснафта" уклали договір №1, відповідно до якого ТОВ "ВК ВІВА" прийняло у тимчасове користування приміщення загальною площею 2665,3 кв.м та земельну ділянку площею 4634 кв.м.

На зазначеній орендованій земельній ділянці знаходиться спірний обєкт - будівля пункту обліку позначена літерою "Г" площею 25,6 м.кв.

Листом №431 від 22.11.2016р. Орендар - ТОВ "ВК ВІВА" повідомило ПАТ "Укртранснафта в особі філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта" (Правонаступник, власник приміщення), що 21.11.2016р. невідомими особами вибито отвір у цегляному паркані та встановлено огорожу навколо будівлі електричної підстанції, будівлі побутового приміщення пункту обліку теплової енергії та частини приміщення будівлі ТО-1, які знаходяться на території, що належить ПАТ "Укртранснафта".

Позивач вважає, що, металеву огорожу навколо спірної будівлі встановлено працівниками ПАТ "ВЕПР".

Листом від 22.07.2016р. №91-07/4632 позивач повідомив відповідача про забезпечення доступу до будівель разом з техніком КП "Кременчуцьке БТІ" з метою проведення обмірних робіт з поточної інвентаризації будівель.

Проте, як зазначає позивач, дана вимога була проігнорована відповідачем і доступу до будівлі не надано.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженням майном, а саме: будівлею пункту обліку теплової енергії, площею 25,6 кв.м. (інв. №10001903) шляхом знесення встановленої огорожі навколо будівлі пункту обліку теплової енергії, площею 25,6 кв.м. (інв. №10001903), що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 64.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становище, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі, тощо.

За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судовий захист права власності та майнових інтересів власників - осіб, названих у статті 1 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до господарського суду; визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпоряджання річчю.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном; факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що вона регулює захист права власності не в будь-якому випадку, в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та/або розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов'язані з позбавленням володіння майном.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України визначено форму та зміст позовної заяви та передбачено, що позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Таким чином, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Такої ж думки дотримується Верховий Суд України, що знайшло відображення в ухвалі №6-28598св07 від 02.04.2008р.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Колегія суддів зазначає, що предметом позову у даній справі є усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення встановленої огорожі. Підстава позову стаття 391 Цивільного кодексу України.

Як вже було зазначено вище, згідно статті 391 Цивільного кодексу України предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що предметом негаторного позову (на підставі статті 391 Цивільного кодексу України) не може бути вимога щодо порушення права власності/користування іншої особи зокрема вимога про знесення огорожі, яка не належить позивачу на земельній ділянці, докази про належність якої позивачу в матеріалах справи також відсутні.

Колегія суддів зазначає, що позивач не заявляв суду вимогу про усунення перешкод у здійсненні користування майном шляхом надання фактичного доступу до вказаного приміщення, не зачіпаючи про цьому право власності-користуванні іншої особи.

При цьому згідно приписів Господарського процесуального кодексу України господарський суд не може за власною ініціативою виходити за межі позовних вимог, змінювати предмет та підстави заявленого позову.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає вірним висновок про необхідність відмови в задоволенні позову, у зв'язку із невідповідністю обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України №7 від 17.05.2011р. не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст.49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню апелянту.

Керуючись ст.ст.49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта", м. Київ в особі філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 21.03.2017р. у справі №917/85/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 16 червня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий