ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа № 914/996/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1

при секретарі Мокрій А.В.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі- ПАТ НАК Нафтогаз України) вх. № 01-05/2333/17 від 23.05.2017р.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.04.2017 р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 914/996/15 (суддя Кітаєва С.Б.)

за позовом: ПАТ НАК Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ОСОБА_2) Енергія Новий Розділ, м. Новий Розділ Львівської області

про стягнення 13 114 784,84 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність у матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність у матеріалах справи).

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у звязку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено судовий розгляд апеляційної скарги на 07.06.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.04.2017 р. у справі №914/996/15 (суддя Кітаєва С.Б.) (з урахуванням описок, виправлених ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.05.2017 р.) заяву ОСОБА_2 Енергія Новий Розділ про визнання наказу від 21.07.15 р. таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано наказ Господарського суду Львівської області від 21.07.2015 року у справі №914/996/15 в частині стягнення з ОСОБА_2 Енергія Новий Розділ на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 1 681 967,7 грн. пені, 750 908,17 грн.- 3% річних, 2 530 169,88 грн. інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.

З врахуванням встановлених у справі обставин про відсутність у боржника заборгованості за спожитий у 2013 р. природний газ, яка була погашена до 30.11.16 р., до вступу в законну силу Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, місцевий господарський суд прийшов до висновку про застосування до даних спірних правовідносин положень пункту 3 ст.7 зазначеного Закону, оскільки, на думку суду, додаткові умови для списання сум пені, інфляційних втрат та відсотків річних при відсутності кредиторської заборгованості за спожитий природний газ на день набрання чинності Законом не вимагаються.

ПАТ НАК Нафтогаз України оскаржує ухвалу з тих підстав, зокрема, що, оскільки, заявником не подано доказів участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016р. № 1730-VIII порядку, та, відповідно, не надано доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, у суду відсутні підстави вважати боржника учасником процедури врегулювання заборгованості перед стягувачем як постачальником природного газу. Наполягає на тому, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню лише за умови виконання вимог Закону щодо участі у процедурі врегулювання заборгованості. Вважає невірними доводи відповідача про те, що вказаний Закон не вимагає від сторін будь-яких дій і заборгованість визнається списаною автоматично зі вступом в дію цього Закону, оскільки враховуючи вимоги Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999р. № 996-XIV, Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії у відповідача з 30.11.2016 року виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох процентів річних, на стягнення яких видано наказ, але не автоматично, як вважає заявник, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами. Посилається на те, що ч.4 ст.117 ГПК України визначає можливість припинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, лише внаслідок наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто, обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобовязань боржника. Посилається на відповідну правову позицію Вищого господарського суду України, висловлену у постанові від 15.05.17 р. по справі № 910/15873/13. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.04.2017 р. у справі №914/996/15 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 Енергія Новий Розділ про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_2 Енергія Новий Розділ у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що Законом не вимагаються додаткові умови для списання заборгованості, станом на 31.12.2016р. згідно балансу непокритий збиток підприємства становив 144 018 тис. грн., а стягнення згідно наказу заборгованості негативно позначиться на діяльності підприємства.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, судова колегія прийшла до висновку про можливість прийняття в даному судовому засіданні постанови, при цьому судовою колегією встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.05.2015 року у справі № 914/996/15, яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_2 Енергія-Новий Розділ на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 1 681 967,7 грн. пені, 750 908,17 грн. - 3% річних, 2 530 169,88 грн. інфляційних втрат та 35 324,16 гри. судового збору. В решті позову, а саме в стягненні 6 775 583,69 грн. основного боргу відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р. (судді: Орищин Г.В., Галушко Н.А., Данко Л.С.) рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2015 року у справі № 914/996/15 залишено без змін.

На виконання рішення суду від 28.05.2015 року у справі № 914/996/15 Господарський суд Львівської області видав наказ від 21.07.2015 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2015р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р. у справі №914/996/15 залишено без змін.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 від 26.11.2015 р. ВП №49472694 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу №914/996/15 від 21.07.2015 року (а.с. 42-43, т. 3).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 від 26.11.2015 р. ВП №49472694 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 Енергія-Новий Розділ у межах суми звернення стягнення 4 998 369,91 грн та заборонено здійснювати відчуження вищевказаного майна боржника лише в межах суми боргу (а.с. 44, т. 3)

27.03.2017 року ОСОБА_2 Енергія Новий Розділ звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою про визнання наказу №914/996/15 від 21.07.2015 року щодо стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних таким, що не підлягає виконанню з підстав списання цих сум відповідно до частини 3 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016р. № 1730-VIII (далі Закон № 1730-VIII), який набрав чинності 30.11.2016 року.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону № 1730-VIII реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 1730-VIII учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 1 Закону № 1730-VIII визначено яка саме кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу за спожитий природний газ підлягає врегулюванню.

Це кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (ч.1 ст. 1 Закону № 1730-VIII).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1730-VIII, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Заявником, як вбачається зі справи, долучені докази, що згідно рішення № 367 від 28.08.06 р. виконкому Новороздільської міської ради він визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення. На відповідні види господарської діяльності йому видано відповідні ліцензії Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 1730-VIII встановлено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1730-VIII доручено Кабінету Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом прийняти нормативно-правові акти, передбачені цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.05.2015 року у справі №914/996/15 встановлено, що ОСОБА_2 "Енергія Новий Розділ до порушення провадження у справі (30.03.15 р. винесена ухвала про порушення провадження у справі) погасило перед ПАТ НАК Нафтогаз України борг за поставлений природний газ у січні-грудні 2013 року на умовах договору від 28 грудня 2012 року № 13/2840-ТЕ-21, що підтверджувалось наявним в матеріалах справи витягом з рахунку 631 за січень 2013р.-грудень 2014р., а за несвоєчасне виконання зобов'язання боржник має відшкодувати кредитору втрати від інфляції та річні, а також сплатити пеню. Таким чином, до набрання чинності Законом № 1730-VIII (30.11.2016 року) заборгованість боржника за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, була погашена.

Згідно з ч.3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Частина 3 статті 7 Закону № 1730-VIII є підставою для ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ОСОБА_2 "Енергія Новий Розділ списати з відображенням у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності сум пені, інфляційних втрат і річних, нарахованих на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, яка погашена до 30 листопада 2016 року

За змістом частин 2 і 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, якщо обов'язок відсутній повністю чи частково і перелік підстав для того не є вичерпним (відповідна правова позиція відображена у постанові Вищого господарського суду України від 19 квітня 2017 року у справі №912/487/15-г).

Таким чином, заборгованість за поставлений природний газ у січні-грудні 2013 року згідно договору від 28 грудня 2012 року № 13/2840-ТЕ-21 була погашена до подання позову до суду та до 30.11.2016 року, а саме набрання чинності Законом № 1730-VIII, а тому нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних підлягають списанню згідно ч.3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, яка не вимагає виконання жодних додаткових умов.

Доводи позивача щодо відсутності відповідача у реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, спростовуються імперативними приписами ч.3 ст.7 Закону №1730-У111, якою списання неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, поставлено в залежність від набрання чинності вказаним Законом.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону № 1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 р. № 197, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України. Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону № 1730-VIII порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, з порушенням встановленого законом місячного строку лише 21 лютого 2017 року постановою Кабінету Міністрів України № 93 був затверджений Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, яка набрала чинність 28.02.2017р.

Згідно п.п. 4, 5 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 93 формування та ведення реєстру здійснюється Мінрегіоном шляхом: збирання та оброблення інформації про підприємства; внесення даних до реєстру та змін до них, а також виключення таких даних з реєстру. Рішення про включення підприємства до реєстру або про відмову в його включенні приймається керівником Мінрегіону або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви про включення підприємства до реєстру та розміщується на офіційному веб-сайті Мінрегіону.

Реєстр є відкритим для всіх його користувачів (п. 17 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром).

Станом на час винесення оскаржуваної ухвали (25.04.2017р.). були відсутні рішення Мінрегіону щодо включення підприємств до реєстру, а перші рішення були прийняті 24.05.2017р.

Суд зазначає, що ще 27.03.2017 року ОСОБА_2 Енергія Новий Розділ звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою про визнання наказу №914/996/15 від 21.07.2015 року щодо стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних таким, що не підлягає виконанню з підстав списання цих сум відповідно до частини 3 статті 7 Закону № 1730-VIII.

Метою прийняття Закону № 1730-VIII, згідно пояснювальної записки до нього, було забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій, поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості.

Таким чином, несвоєчасне затвердження органами державної влади положення. що стосувалось реалізації закону № 1730-VIII, унеможливило реалізацію положень ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII.

Невиконання вимоги закону погіршує матеріальне становище відповідача, з урахуванням накладеного постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 26.11.2015 р. ВП №49472694 арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 Енергія-Новий Розділ у межах суми звернення стягнення 4 998 369,91 грн, що нівелює мету, з якою був прийнятий відповідний закон.

Враховуючи в сукупності викладене, колегія суддів приходить до висновку про винятковість та особливість вищезазначених обставин, які, в свою чергу, є підставою для визнання наказу №914/996/15, виданого 21.07.2015 року Господарським судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

До «легітимних сподівань» Суд, зокрема, відносить існування заборгованості, підтверджене обовязковими й такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, оскільки це надає особі право розраховувати, що заборгованість буде їй сплачено. Отже, така заборгованість становитиме її майно в розумінні ст.1 Першого протоколу. Водночас скасування такого судового рішення прирівнюється до втручання в її право на мирне володіння майном (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії»)

Для оцінки поведінки держави в контексті дотримання вимог ст.1 Першого протоколу Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що мета конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Серед іншого, встановлюється наявність спірної ситуації. При цьому, коли питання суспільної користі дійсно виникає у справі, ЄСПЛ вимагає від державних органів влади «реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю» (див. рішення у справах «Василеску проти Румунії» та «Бейлер проти Іспанії»).

Враховуючи вищенаведене. колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання наказу №914/996/15, виданого 21.07.2015 року Господарським судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду слід покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.04.2017 р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на апелянта.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 12.06.2017р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Скрипчук О.С.

Суддя Юрченко Я.О.