ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 922/1576/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенергопроект", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "УКРЕЛЕКТРОМАШ", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 143677,93 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, договір від 05.05.2017р.,

відповідча: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Газенергопроект звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Харківський електротехнічний завод Укрелетромаш - про стягнення заборгованості з оплати спожитого природного газу в сумі 110403,95 грн., пені в сумі 18878,25 грн., інфляційних втрат в сумі 12365,25 грн., 3% річних в сумі 2030,48 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором №19/04/16-1 від 19.04.2016 р.

06.06.2017 р. від позивача надійшла заява (вх.№18574), в якій позивач просить Суд стягнути з відповідача також витрати на послуги адвоката в сумі 8000,00 грн.

В судовому засіданні 12.06.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив Суд їх задовольнити.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні 12.06.2017 р. не скористався, витребуваних Судом документів не надав, про причини неявки Суд не повідомив, хоча про розгляд справи Судом був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.с. 69) та телефонограма від 02.06.2017 р. (арк.с. 73).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

19.04.2016 р. між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір №19/04/16-1 постачання природного газу (далі договір постачання природного газу).

Відповідно до п. 1.1 договір постачання природного газу, постачальник зобовязується постачати споживачу природний газ, в обсязі, погодженому сторонами в цьому договорі та/або в додаткових угодах до цього договору, відповідно до заявок споживача щодо запланованого місячного обсягу споживання газу, а споживач зобов39язується приймати та проводити оплату за поставлений газ на умовах даного договору.

Газ, що постачається за цим договором використовується споживачем виключно для власних потреб (п. 1.2 договору постачання природного газу).

Згідно з п. 3.4 договору постачання природного газу, приймання-передача газу, поставленого постачальником споживачеві у відповідному місці, оформлюється щомісячними актами приймання-передачі природного газу. Кількість газу, поставленого споживачу підтверджується щомісячними технічними актами приймання-передачі газу, які підписуються повноважними представниками споживача та газотранспортної організації.

В п. 4.1 договору постачання природного газу сторони домовились, що ціна на газ є договірною, встановлюється в українських гривнях і зазначається у Протоколах погодження ціни на кожен період споживання.

В протоколах погодження ціни сторони домовились про наступну вартість природного газу: станом на момент укладення договору 6700,80 грн. за 1000 кум.м. з урахування ПДВ; станом на 1 травня - 64800,00 грн. за 1000 кум.м. з урахування ПДВ; станом на 1 червня - 6100,80 грн. за 1000 кум.м. з урахування ПДВ; станом на 1 серпня - 6650,40 грн. за 1000 кум.м. з урахування ПДВ; станом на 1 вересня 6650,40 грн. за 1000 кум.м. з урахування ПДВ.

Наявні в матеріалах справи Акти приймання-передачі природного газу свідчать, що в період з травня по вересень 2016 р. позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 497766,35 грн., а саме:

- в травні 2016 р. 148683,60 грн.

- в червні 2016 р. 118843,58 грн.

- в липні 2016 р. 39838,22 грн.

- в серпні 2016 р. 69795,95 грн.

- в вересні 2016 р. 120605,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору постачання природного газу, остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідач частково розрахувався за спожитий газ, сплативши за нього 387362,40 грн. (платіжні доручення арк.с. 28-36).

Позивач стверджує, що решту вартості спожитого газу в сумі 110403,95 грн. відповідач не сплатив, що й зумовило звернення до Суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд входить з наступного.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Судом встановлено, що остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, за спожитий в травні-вересні 2016 року природний газ, відповідач мав розрахуватись в наступні строки:

- за травень 2016 р. до 05.06.2016 р. в сумі 148683,60 грн.

- за червень 2016 р. до 05.07.2016 р. в сумі 118843,58 грн.

- за липень 2016 р. до 05.08.2016 р. в сумі 39838,22 грн.

- за серпень 2016 р. до 05.09.2016 р. в сумі 69795,95 грн.

- за вересень 2016 р. до 05.10.2016 р. в сумі 120605,00 грн.

Як свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення та стверджує позивач, відповідач частково розрахувався за спожитий газ, сплатив за нього 387362,40 грн. (платіжні доручення арк.с. 28-36).

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів здійснення плати за спожитий в період з травня по вересень 2016 року газ в більші частині або в повному обсязі.

З огляду на наведене, відповідач є таким, що прострочив виконання перед позивачем грошове зобовязання за договором, а від так позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 110403,95 грн. є законними та обґрунтованими, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 7.2 договору постачання природного газу відповідач погодився за порушення строків оплати спожитого природного газу сплачувати позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи викладене вище та прострочення відповідачем грошового зобовязання за договором, перевіривши розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат на предмет відповідності вимогам договору, чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 253-255, ч. З ст. 549, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України, статтям 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення за період з 06.10.2016 р. по 17.05.2017 р. пені в сумі 18878,25 грн., 3% річних в сумі 2030,48 грн. та інфляційних втрат в сумі 12365,25 грн. - є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд констатує, що позивачем при розрахунку пені не враховано встановлене ч. 6 ст. 232 ГК України обмеження, відповідно до якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Разом з тим, заявлена до стягнення сума пені не перевищує суми, розрахованої з урахуванням такого обмеження.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст.49 ГПК України, відповідно до якої при задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2155,18 грн.

Щодо судових витрат на послуги адвоката в сумі 8000,00 грн., Суд зазначає наступне.

Як розяснено в п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відшкодування витрат на послуги адвоката здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору про надання правової допомоги від 05.05.2017 р. (арк.с. 64-66), адвокат ОСОБА_1 зобовязалась надати позивачу правову допомогу у господарській справі за позовом ТОВ «Газенергопроект» до ПуАТ «Харківський електротехнічний завод «Укрелектромаш» про стягнення боргу та штрафних санкцій в господарському суді Харківської області, зокрема: здійснювати представництво в суді, складати, підписувати та подавати від імені позивача позовні заяви, скарги тощо.

Статус ОСОБА_1 як адвоката підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №3836 (арк.с. 67).

Як свідчить Акт приймання-передачі наданих послуг від 07.06.2017 р. (арк.с. 78), адвокат надала, а позивач прийняла виконання адвокатських послуг на суму 6080,00 грн.

22.05.2017 р. позивач сплатив адвокатські послуги згідно договору про надання правової допомоги від 05.05.2017 р. в сумі 6000,00 грн.

З огляду на наведене, враховуючи задоволення позову у даній справі, розяснення п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7, Суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат по послуги адвоката в межах суми, фактично сплаченої позивачем, тобто в розмірі 6000,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Укрелектромаш» (61001, м. Харків, вул. Іскринська, 37, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергопроект» (61072, м. Харків, вул. Тобольська, 38 літ. "А-5", ) заборгованість за поставлений природний газ в сумі 110403,96 грн., пеню в сумі 18878,25 грн., 3% річних в сумі 2030,48 грн., інфляційні втрати в сумі 12365,25 грн., судовий збір в сумі 2155,18 грн., витрати на послуги адвоката в сумі 6000,00 грн.

Видати накз після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_2