ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 910/14230/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКролевець О.А.,
суддівЄвсікова О.О., Малетича М.М.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 09.02.2017
у справі№910/14230/16 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Галичфарм"
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" 1. ОСОБА_4, 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провнесення змін до договорів
за участю представників
від позивача:Луцький М.І.,
від відповідача: від третьої особи-1: від третьої особи-2:Лінніченко І.В., ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Галичфарм" (далі - Товариство, ПАТ "Галичфарм", позичальник, іпотекодавець) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Банк, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", кредитор, іпотекодержатель) про внесення змін до іпотечного договору №2006ЦИК/0307 від 28.03.2007, договору про відновлювальну кредитну лінію №1195-01-07 від 19.09.2007, договору про відновлювальну кредитну лінію №1252-08 від 13.06.2008, договору про відновлювальну кредитну лінію №1318-10 від 21.05.2010, договору про відновлювальну кредитну лінію №1319-10 від 26.05.2010, договору про відновлювальну кредитну лінію №1320-10 від 29.06.2010, договору про відновлювальну кредитну лінію №1321м-10 від 29.06.2010 та договору про відновлювальну кредитну лінію №1440-12 від 15.11.2012 в редакції, запропонованій позивачем, у зв'язку з істотною зміною обставин внаслідок загострення соціальної та економічної ситуації на сході України та проведення антитерористичної операції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.09.2016 (суддя Дупляк О.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 (колегія суддів у складі: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л., Тарасенко К.В.), позов задоволено частково: 1) Внесено зміни до договору про відновлювальну кредитну лінію №1195-01-07 від 19.09.2007 (з подальшими змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Галичфарм" в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.4. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити комісійну винагороду Банку до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 4 та 5 пункту 2.5 договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення";

2) Внесено зміни до договору про відновлювальну кредитну лінію №1252-08 від 13.06.2008 (з подальшими змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Галичфарм" в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.4. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити комісійну винагороду Банку до 01 жовтня 2019 року";

абзацу 4 та 5 пункту 2.5 договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення";

3) Внесено зміни до договору про відновлювальну кредитну лінію №1318-10 від 21.05.2010 (з подальшими змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Галичфарм" в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.4. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити комісійну винагороду Банку до 01 жовтня 2019 року";

абзацу 4 та 5 пункту 2.5 договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення";

4) Внесено зміни до договору про відновлювальну кредитну лінію №1319-10 від 26.05.2010 (з подальшими змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Галичфарм" в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.4. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити комісійну винагороду Банку до 01 жовтня 2019 року";

абзацу 4 та 5 пункту 2.5 договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення";

5) Внесено зміни до договору про відновлювальну кредитну лінію №1320-10 від 29.06.2010 (з подальшими змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Галичфарм" в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.4. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити комісійну винагороду Банку до 01 жовтня 2019 року";

абзацу 4 та 5 пункту 2.5 договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення";

6) Внесено зміни до договору про мультивалютну кредитну лінію №1321м-10 від 29.06.2010 (з подальшими змінами та доповненнями) укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Галичфарм" в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.5. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити комісійну винагороду Банку до 01 жовтня 2019 року";

абзацу 3 та 4 пункту 2.6 договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення";

7) Внесено зміни до договору про відновлювальну кредитну лінію №1440-12 від 15.11.2012 (з подальшими змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Галичфарм" в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.4. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити комісійну винагороду Банку до 01 жовтня 2019 року";

абзацу 4 та 5 пункту 2.5 договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення".

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням та постановою судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати повністю як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивачем подано відзив на касаційну скаргу та пояснення до нього, у якому просить постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Третьою особою-2 подано відзив на касаційну скаргу, у якому просить рішення та постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Вищого господарського суду України від 03.05.2017 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №910/14230/16 у зв'язку з відпусткою судді Плюшка І.А.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.05.2017 у справі №910/6664/16 визначено наступний склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий, Євсіков О.О., Губенко Н.М.

В судовому засіданні Вищого господарського суду України, яке відбулося 03.05.2017 року, оголошувалася перерва до 11 год. 50 хв. 6 червня 2017 року.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 02.06.2017 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №910/14230/16 у зв'язку з відпусткою судді Губенко Н.М.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.06.2017 у справі №910/14230/16 визначено наступний склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий, Євсіков О.О., Малетич М.М.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч.1 ст.1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами були укладені декілька кредитних договорів та договір іпотеки, зокрема:

- 19.09.2007р. між позивачем і відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №1195-01-07 на загальну суму 55000000 грн. зі строком повернення до 18.09.2008р., додаткової угодою від 05.10.2015 до договору про відновлювану кредитку лінію №1195-01-07 від 19.09.2007 було встановлено розмір кредитної лінії - 68815284 грн., а також кінцевий строк погашення до 12.05.2016р.;

- 13.06.2008р. між позивачем і відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №1252-08 на загальну суму 50000000 грн. зі строком повернення до 12.06.2010р., додаткової угодою від 05.10.2015 до договору про відновлювану кредитну лінію №1195-01-07 від 19.09.2007 було встановлено розмір кредитної лінії - 108750000 грн., а також кінцевий строк погашення до 10.06.2016р.;

- 21.05.2010р. між позивачем і відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №1318-10 на загальну суму 78000000 грн. зі строком повернення до 20.05.2013, додатковою угодою від 20.05.2013 кінцевий строк погашення встановлено 19.05.2016р.;

- 26.05.2010р. між позивачем і відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №1319-10 на загальну суму 78000000 грн. зі строком повернення до 20.05.2013р., додатковою угодою від 20.05.2013 кінцевий строк погашення встановлено 19.05.2016р.;

- 29.06.2010р. між позивачем і відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №1320-10 на загальну суму 77000000 грн. зі строком повернення до 28.06.2013р., додатковою угодою від 27.06.2013 кінцевий строк погашення встановлено 26.06.2016р.;

- 29.06.2010 між позивачем і відповідачем було укладено договір про мультивалютну відновлювану кредитну лінію №1321-10 на загальну суму 76000000 грн. зі строком повернення до 28.06.2013р., додатковою угодою від 27.06.2013 кінцевий строк погашення встановлено 27.06.2016р.;

- 15.11.2012 між позивачем і відповідачем було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №1440-12 на загальну суму 78000000 грн. зі строком повернення до 14.11.2015р.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами розмір заборгованості позивача по тілу кредитів станом на 30.08.2016р. є таким: за договором про відновлювану кредитну лінію №1195-01-07 від 19.09.2007 - 68815284 грн.; за договором про відновлювану кредитну лінію №1252-08 від 13.06.2008 - 108450000 грн.; за договором про відновлювану кредитну лінію №1318-10 від 21.05.2010 - 61272576,91 грн.; за договором про відновлювану кредитну лінію №1319-10 від 26.05.2010 - 77600000 грн.; за договором про відновлювану кредитну лінію №1320-10 від 29.06.2010 - 76600000 грн.; за договором про мультивалютну кредитну лінію №1321м-10 від 29.06.2010 - 67284870 грн.; за договором про відновлювану кредитну лінію №1440-12 від 15.11.2012 - 77668918,09 грн.

Загальний розмір заборгованості позивача по тілу кредитів, що не заперечується сторонами, становить 537691649 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань по договору про відновлювану кредитну лінію №1252-08 від 13.06.2008 між позивачем і відповідачем було укладено договір іпотеки єдиного майнового комплексу №2006ЦИК/0307 від 28.03.2007, яким було передано в іпотеку будівлі та споруди майнових комплексів за адресами: АДРЕСА_1, загальною площею 31921,3 кв.м.; АДРЕСА_2, загальною площею 872,7 кв.м.; АДРЕСА_3, загальною площею 1770,6 кв.м.; блок складських та допоміжних приміщень (літ. С-3, С'-1), АДРЕСА_1, загальною площею 2268,1 кв.м. Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становила 412631000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з пропозиціями щодо реструктуризації заборгованості за кредитними договорами, а саме в частині строків (термінів) повернення траншів (процентів за ними, комісійної винагороди і пені), у зв'язку з погіршенням становища на ринку та втратою ринку збуту на території проведення АТО, посилаючись на те, що сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання кредитних договорів на умовах, які досягнуто сторонами при їх укладенні.

При цьому, позивач пропонував відповідачу внести зміни в договір іпотеки №2006ЦИК/0307 від 28.03.2007 шляхом поширення дії забезпечення по договору на всі кредитні договори, укладені між сторонами.

Однак, сторони не дійшли згоди стосовно зміни договорів.

Загальновідомим є те, що на час проведення антитерористичної операції з метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1035 "Про обмеження поставок окремих товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію" заборонено на період тимчасової окупації поставки товарів (робіт, послуг) під всіма митними режимами з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію.

Судами також встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18.12.2015р. по 17.12.2017р. включно.

Предметом даного спору, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.09.2016, є вимоги Товариства про внесення змін до укладених з Банком іпотечного договору №2006ЦИК/0307 від 28.03.2007, договору про відновлювальну кредитну лінію №1195-01-07 від 19.09.2007, договору про відновлювальну кредитну лінію №1252-08 від 13.06.2008, договору про відновлювальну кредитну лінію №1318-10 від 21.05.2010, договору про відновлювальну кредитну лінію №1319-10 від 26.05.2010, договору про відновлювальну кредитну лінію №1320-10 від 29.06.2010, договору про відновлювальну кредитну лінію №1321м-10 від 29.06.2010 та договору про відновлювальну кредитну лінію №1440-12 від 15.11.2012 в редакції, запропонованій позивачем.

Обґрунтовуючи підстави позову, позичальник посилається на те, що у зв'язку з загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України і проведенням антитерористичної операції сталася істотна зміна обставин, яка виразилася у погіршенні становища на ринку та втраті певних ринків збуту для позивача (на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей), що унеможливлює виконання ним кредитних договорів на умовах, які було досягнуто сторонами при їх укладанні, а тому на підставі ст.652 ЦК України до кредитних договорів слід внести зміни шляхом продовження термінів повернення траншів (процентів за ними, комісійної винагороди і пені) на 36 місяців (до 01.10.2019р.).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами всі умови, визначені ч.2 ст.652 ЦК України, наявність яких є обов'язковою для внесення змін до кредитних договорів, оскільки сторони не могли передбачити у майбутньому з усією обачністю та добросовісністю різкого погіршення умов ведення господарської діяльності позивачем на території Донецької та Луганської областей, зокрема, масових заворушень, захоплень будівель державних установ, проведення бойових та військових дій, тому в момент укладення кредитних договорів сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, а, у зв'язку з істотною зміною обставин, подальше виконання договорів без відповідних змін порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договорів. Також істотна зміна обставин, з якою позивач пов'язує необхідність внесення змін до кредитних договорів, не є тотожною самому факту проведення антитерористичної операції, а полягає у тих суспільно-політичних подіях, які передували та супроводжували проведення антитерористичної операції. При цьому, суди зазначили про те, що розірвання кредитних договорів призведе до одночасного повернення позивачем всієї суми кредиту, що у даному випадку, за відсутності у позивача можливості нормально здійснювати господарську діяльність, може призвести до банкрутства останнього та потягнути для позивача шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Разом з тим, позичальником не вказано, яким чином умови іпотечного договору у діючій редакції порушують його права та інтереси, і яким чином зміна істотних обставин, що унеможливлює вчасну сплату коштів за кредитними договорами, впливає на предмет іпотечного договору, відтак, позивачем не доведено наявності підстав для внесення змін до іпотечного договору.

Однак, колегія суддів вважає зазначені висновки судів передчасними з огляду на таке.

Як роз'яснено в п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" також зазначено, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 4-2 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.105 ГПК України у постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Перевіривши в межах, встановлених ст.1117 ГПК України, в касаційному порядку рішення і постанову в даній справі щодо застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, касаційна інстанція дійшла висновку, що судами не у повному обсязі дотримано наведених вище вимог, які ставляться до судового рішення.

Дійсно, відповідно до норм ч.ч.1, 2, 4 ст.652 ЦК України, на яку посилається позичальник в обґрунтування своїх вимог, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання чи зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин, і саме позивач повинен довести наявність вищевказаних умов в їх сукупності.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні перегляду рішень господарських судів у справах зі спорів, пов'язаних із застосуванням ст.652 ЦК України (постанова від 27.02.2012 у справі №2/52-09).

Вказуючи на те, що сторони не могли передбачити у майбутньому з усією обачністю та добросовісністю різкого погіршення умов ведення господарської діяльності позивачем на території Донецької та Луганської областей, зокрема, проведення бойових та військових дій, тому в момент укладення кредитних договорів сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, а, у зв'язку з істотною зміною обставин, подальше виконання договорів без відповідних змін порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договорів, судами першої та апеляційної інстанцій в порушення приписів ст.ст.43, 84, 101, 105 ГПК України не відхилено доводи Банку про те, що по шести кредитних договорах (№1195-01-07 від 19.09.2007, №1252-08 від 13.06.2008, №1318-10 від 21.05.2010, №1319-10 від 26.05.2010, №1320-10 від 29.06.2010, №1321м-10 від 29.06.2010), навіть з урахуванням додаткових угод про тривале перенесення первісних строків погашення кредитів, кінцевий строк їх повернення настав у травні-червні 2016 року, тоді як з позовом у даній справі позичальник звернувся лише у серпні 2016 року. При цьому, за кредитним договором №1440-12 від 15.11.2012 строк погашення кредиту настав ще 14.11.2015р.

Крім того, позивачем не доведено понесення ним збитків від втрати певних ринків збуту для позивача (на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей) з огляду на постійне зростання обсягу реалізації продукції ПАТ "Галичфарм" в грошовому виразі протягом 2013-2015рр. та доходів від продажу готової продукції за цей період згідно загальнодоступної річної інформації емітента цінних паперів, розміщеної на сайті Товариства.

Колегія суддів також зауважує, що місцезнаходженням Товариства та його виробничих потужностей є м.Львів, а не зона антитерористичної операції, чим спростовується висновок судів про те, що проведення антитерористичної операції припало на кінцеві терміни повернення кредитних коштів, що практично унеможливило їх належне повернення внаслідок зупинення нормальної роботи підприємства.

Касаційна інстанція не може прийняти до уваги посилання позичальника на те, що одним з наслідків війни на сході України та проведення антитерористичної операції Національним банком України визнано знецінення національної валюти, наслідком цього стало збільшення собівартості виробництва у зв'язку з тим, що закупівля сировини для виробництва лікарської продукції здійснюється в доларах США, відтак, співвідношення інтересів сторін суттєво змінилось за умов необхідності вибірки кредитних коштів, сума яких планувалась для їх витрачання, в тому числі на закупівлю товарів, необхідних для забезпечення виробничих процесів, оскільки відповідно до ст.44 ГК України підприємництво здійснюється, зокрема, на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Як роз'яснено в п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 №1 "Про деякі питання практики застосування практики вирішення спорів, що випливають з кредитних договорів", зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні ст.652 ЦК України.

В зв'язку з цим, колегія суддів зазначає, що знецінення національної валюти по відношенню до іноземної валюти, що впливає на закупівлю суб'єктом господарювання сировини для виробництва лікарської продукції в доларах США, не може вважатися істотною зміною обставин. Крім того, об'єктивно знецінення національної валюти по відношенню до іноземної валюти більше відбивається на майнових правах та інтересах кредитора, аніж боржника.

Водночас, в абзаці 3 п.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що суд касаційної інстанції не зв'язаний доводами касаційної скарги щодо порушення чи неправильного застосування нижчими судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права та може встановлювати порушення чи неправильне застосування відповідних норм, на які не було посилання в такій скарзі.

Відповідно до ч.2 ст.141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, позивач, позицію якого підтримали суди, в якості умов для істотної зміни обставин визначає такі загальновідомі суспільно-політичні події на сході України (на території Донецької та Луганської областей), як масові заворушення, захоплення будівель державних установ, проведення бойових та військових дій, які призвели до різкого погіршення умов ведення господарської діяльності Товариства в регіоні проведення АТО та втрати ним певних ринків збуту своєї продукції.

Однак, колегія суддів зауважує, що наведені позивачем обставини відносяться до форс-мажорних обставин, передбачених статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Таким чином, позивач безпідставно ототожнює форс-мажорні обставини з істотною зміною обставин, правові наслідки настання яких по-різному регулюються чинним законодавством, чим також спростовується висновок апеляційної інстанції про те, що істотна зміна обставин не є тотожною самому факту проведення АТО.

При цьому, місцевим та апеляційним господарськими судами помилково не враховано того, що згідно з ч.4 ст.219 ГК України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Адже, кредитні договори та додаткові угоди до них не містять положень щодо форс-мажорних обставин та звільнення боржника від господарської відповідальності в разі їх виникнення, як це передбачено ч.4 ст.219 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) повинні засвідчуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат, наявності якого в розрізі спірних кредитних правовідносин сторін з матеріалів справи не вбачається та судами не встановлено.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає таким, що не має значення для справи, посилання позивача на те, що, попри складну політичну та соціально-економічну ситуацію на території Донецької та Луганської областей, позичальник не відмовляється від виконання своїх зобов'язань за кредитними договорами, навпаки, використання позивачем такого способу захисту як внесення змін до договорів має на меті саме забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитними договорами в цілях забезпечення отримання коштів відповідачем у повному обсязі.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій залишено поза увагою наступні обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення даного спору.

З огляду на те, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18.12.2015р. по 17.12.2017р. включно, тобто на час пред'явлення позову Банк вже знаходився в процедурі ліквідації, судами безпідставно не враховано поширення на спірні правовідносини дії спеціального закону - Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень якого законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відтак, стаття 652 ЦК України як норма загального закону має застосовуватися судами лише в частині, що не суперечить Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зокрема, згідно імперативних приписів ч.5 ст.48 якого Фонд має право здійснювати реструктуризацію кредитної заборгованості на строк, що не перевищує строк ліквідації банку.

Оскаржувані рішення та постанова фактично запроваджують реструктуризацію кредитної заборгованості Товариства аж на 36 місяців (до 01.10.2019р. включно), що є грубим порушенням вимог ч.5 ст.48 і п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що мають характер припущень, посилання апеляційного суду на те, що згідно з ч.5 ст.44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року, а Банк не позбавлений як права передати свої права кредитора за кредитними договорами, так і права вимагати дострокового повернення виданих кредитних коштів та виплати процентів у разі прострочення оплати процентів позичальником.

Адже, по-перше, з матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про продовження процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" після 17.12.2017р. По-друге, як правильно зазначив апеляційний суд, уступка прав вимоги за кредитними договорами, так само як і вимога дострокового повернення кредитних коштів та виплати процентів є не обов'язком Банку, а його правом, яке він здійснює вільно, на власний розсуд. При цьому, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст.12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, передача Банком своїх прав кредитора за кредитними договорами під час процедури його ліквідації не відповідає вимогам ч.1 ст.38 та п.4 ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно яких Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку, а також Фонд вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що, не врахувавши в повному обсязі приписи ч.ч.2, 4 ст.652 ЦК України, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли передчасного висновку про одночасну наявність всіх передбачених законом 4 умов для виняткової зміни кредитних договорів за рішенням суду у зв'язку з істотною зміною обставин.

Водночас, касаційна інстанція зауважує, що судом апеляційної інстанції не перевірено тих суттєвих обставин, чи входять майнові права Національного банку України за вищенаведеними сімома кредитними договорами, заборгованість за якими просить реструктуризувати позивач, до складу предмета застави за договором застави майнових прав №24/ЗМП від 24.03.2014, укладеним між Національним банком України (заставодержатель) та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (заставодавець), що може вплинути на права та обов'язки Національного банку України, оскільки всупереч вимог ст.86 ГПК України ухвала Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 не містить належного обґрунтування підстав відмови у задоволенні клопотань ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та Національного банку України про залучення останнього в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (а.с.183-210 том 8; а.с.1-2, 46-49 том 9).

Отже, приймаючи рішення та постанову у даній справі, суди попередніх інстанцій в порушення ст.ст.41, 43, 84, 101, 105 ГПК України не взяли до уваги вищенаведеного та не оцінили всі матеріали справи в їх сукупності. Оскільки касаційна інстанція не наділена правом оцінки наданих сторонами доказів, а таке право належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справу слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення усіх суттєвих обставин справи і надання їм належної правової оцінки в сукупності.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 у справі №910/14230/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя О. Кролевець

Судді О. Євсіков

М. Малетич