ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року Справа № 915/237/16

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ УКРЕКСІМБАНК) (03150, м. Київ, вул. Горького, 127) в особі філії АТ УКРЕКСІМБАНК у м. Донецьку (83015, м. Донецьк, пр. Миру, 8а; адреса для листування: 03150, м. Київ, вул. Горького, 127)

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Будівельно-торгівельної компанії ТАВРІЯ (54025, м. Миколаїв, пр-т Героїв Сталінграду, буд. 9Р),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМСТОР (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27)

про: звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 010-01/2649 від 17.06.2016,

від відповідача: не зявився,

від 3-ої особи: не зявився,

Суть спору:

09 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (АТ УКРЕКСІМБАНК) в особі філії АТ УКРЕКСІМБАНК у м. Донецьку звернулось до господарського суду з позовом (вх. № 4604/16) до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Будівельно-торгівельна компанія ТАВРІЯ та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМСТОР, у якому просить:

1) звернути стягнення на майно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТАВРІЯ» (ідентифікаційний код 32459120, місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Р) предмет іпотеки за іпотечним договором № 5109Z5 від 17.04.2009, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за № 631 зі змінами, а саме: нежитлову будівлю торгівельного центру (літ. А-1) загальною площею 9531,7 кв.м, що розташована за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Т (девять літера Т), що належить йому на праві власності на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк», ідентифікаційний код 00032112, місцезнаходження: вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку (ідентифікаційний код 19362148, місцезнаходження: пр. Миру, 8а, м. Донецьк, 83015) в рахунок погашення заборгованості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АМСТОР» за Кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 18075475,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами в сумі 3540282,67 доларів США, простроченої заборгованості з комісії за управління в сумі 24576613,01 гривень, пені на прострочену заборгованість за процентами в сумі 28806,47 гривень, пені на прострочену заборгованість з комісії за управління в сумі 239,04 гривень, 3% річних в сумі 17466339,14 гривень, втрат від інфляції в сумі 2728159,46 гривень;

2) встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни для подальшої реалізації предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідно до вимог чинного законодавства;

3) стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ТАВРІЯ (ідентифікаційний код 32459120, місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Р) на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк, ідентифікаційний код 00032112, місцезнаходження: вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі Філії АТ Укрексімбанк у м. Донецьку (ідентифікаційний код 19362148, місцезнаходження: пр. Миру, 8а, м. Донецьк, 83015) суму сплаченого судового збору в розмірі 206700,00 гривень.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: умов кредитного договору № 5107К18 від 10.10.2007, додаткових угод №№ 14, 6, 12, 22, меморіальних валютних ордерів, вимоги за вих. № 051-11/426 від 30.03.2015 про дострокове погашення заборгованості; умов іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009 за реєстровим № 631, вимоги за вих. № 051-11/644 від 14.05.2015 про усунення порушених зобовязань за кредитним договором; норм статей 525, 526, 610, 625, 509, 530, 1050, 1054, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, статей 1, 7, 33, 35 Закону України «Про іпотеку», статтями 346 (ч. 3), 174, 175, 193 Господарського кодексу України та мотивовані, по-перше, несплатою відповідачем процентів за користування кредитом та несвоєчасним погашенням кредиту, по-друге, правом іпотекодержателя згідно п. 5.1 іпотечного договору на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником вимоги дострокового виконання кредитних зобов'язань.

Згідно Статуту Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (далі Банк) є державним банком, що створений відповідно до Розпорядження Президента України від 27 квітня 2000 р. № 189, постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2000 р. № 1020, законодавства шляхом перетворення Державного експортно-імпортного банку у публічне акціонерне товариство (п. 1). Банк є правонаступником усіх прав і обов'язків Державного експортно-імпортного банку України, утвореного згідно з указом Президента України від 3 січня 1992 р. № 29 та зареєстрованого Національним банком України 23 січня 1992 р. за № 5 (п. 2).

Відповідач у відзиві б/н від 27.04.2017 зазначає, що задоволення позовної вимоги ПАТ «УКРЕКСІМБАНК» про визначення початкової ціни предмету іпотеки в редакції, що наведена в позовній заяві, може стати підставою для скасування судового рішення, прийнятого за результатами розгляду вказаної позовної заяви, як такого, що суперечить нормам матеріального і процесуального права та обовязковим правовим висновкам Верховного Суду України, оскільки під час звернення стягнення на предмет іпотеки його початкова ціна повинна бути визначена в конкретному грошовому вираженні за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, відповідач вважає вимогу позивача про стягнення з ТОВ БТК ТАВРІЯ суми сплаченого судового збору в розмірі 206700,00 грн. безпідставною, вважаючи позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки вимогою немайнового характеру, розмір судового збору за яку складає 1378,00 грн.

Третя особа ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМСТОР в судові засідання жодного разу свого повноважного представника не направив, письмових пояснень по суті позову не надав, про час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать, зокрема, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (Т. 4, а. с. 2, 4, 19).

11 квітня 2017 року суд розпочав розгляд справи по суті та ухвалою відклав розгляд справи на 27 квітня 2017 року.

27 квітня 2017 року розгляд справи було відкладено на 18 травня 2017 року та зобовязано сторін не пізніше ніж за три робочі дні до дня проведення судового засідання надати суду докази вжиття заходів щодо врегулювання питання погодження розміру початкової ціни предмету іпотеки.

16.05.2017, на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2017, до суду від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 6968/17) з доказами звернення до позивача з пропозицією погодження початкової ціни продажу предмета іпотеки.

18 травня 2017 року розгляд справи було відкладено на 01 червня 2017 року та зобовязано позивача виконати вимоги ухвали суду від 27.04.2017, а саме: не пізніше ніж за три робочі дні до дня проведення судового засідання надати суду докази вжиття заходів щодо врегулювання питання погодження розміру початкової ціни предмету іпотеки (зокрема надання відповіді на лист ТОВ Будівельно-торгівельна компанія ТАВРІЯ за вих. № 28/04-1 від 28.04.2017 щодо погодження ціни продажу предмета іпотеки).

В судовому засіданні 01.06.2017 було оголошено перерву до 08 червня 2017 року о 09 год. 45 хв.

Також 01.06.2017 апаратом суду було здійснено спробу телефонного зв'язку з ТОВ АМСТОР, яке не було отримано, тому 02.06.2017 о 10 год. 47 хв. відбулася телефонна розмова з представником ТОВ БТ ТАВРІЯ ОСОБА_4 (тел. 050-595-60-37), в якій представник повідомила про сповіщення ТОВ АМСТОР щодо оголошеної в судовому засіданні від 01.06.2017 по справі № 915/237/16 перерви до 08.06.2017 об 11 год. 15 хв.

08.06.2017, на виконання вимог ухвали суду від 18.05.2017, до суду від позивача надійшли докази вжиття заходів щодо врегулювання питання погодження розміру початкової ціни предмету іпотеки підтвердження надання відповіді на лист ТОВ БТК ТАВРІЯ за вих. № 28/04-1 від 28.04.2017 (вх. № 8152/17).

08 червня 2017 року представники позивача і відповідача зявилися у судове засідання та повідомили суд про досягнення згоди між іпотекодавцем та іпотекодержателем щодо початкової ціни предмету іпотеки в розмірі 79720352 (сімдесят девять мільйонів сімсот двадцять тисяч триста пятдесят дві) грн. 64 коп., без ПДВ.

08 червня 2017 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 08 червня 2017 року о 14 год. 00 хв.

Після перерви в судове засідання зявився лише представник позивача.

08.06.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

1. 10 жовтня 2007 року між ВАТ Державний експортно-імпортний банк України (надалі Банк, кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМСТОР (надалі позичальник) було укладено кредитний договір № 5107К18, згідно з предметом якого Банк відкриває позичальнику невідновлювану кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього договору (п. 3.1). Ліміт кредитної лінії: еквівалент 12000000,00 (дванадцять мільйонів) доларів США (пп. 3.2.1). Кінцевий термін погашення кредиту: 31 серпня 2013 року (пп. 3.2.3). Цілі кредиту: фінансування та рефінансування витрат позичальника, понесених при будівництві торгівельного центру «Амстор» по вулиці Орджонікідзе в м. Краматорську Донецької області (пп. 3.2.5).

До вказаного договору було укладено ряд додаткових угод: № 1 від 27.12.2007, № 2 від 18.03.2008, № 3 від 24.06.2008, № 4 від 29.12.2008, № 5 від 06.01.2009, № 6 від 20.01.2009, № 7 від 17.04.2009, № 8 від 30.12.2009, № 9 від 29.01.2010, № 10 від 21.04.2010, № 11 від 12.11.2010, № 12 від 30.12.2010, № 13 від 17.08.2011, № 14 від 28.02.2012, № 15 від 12.09.2012, № 5107К18-16 від 01.02.2013, № 5107К18-17 від 01.04.2013, № 5107К18-18 від 07.06.2013, № 5107К18-19 від 10.07.2013, № 5107К18-20 від 30.08.2013, № 5107К18-21 від 28.02.2014, № 5107К18-22 від 29.08.2014.

Так, пунктом 1.3 додаткової угоди № 6 від 20.01.2009 сторони підпункт 3.2.3 пункту 3.2 «Ліміт кредитної лінії, строк користування кредитом, призначення кредиту та умови кредитування» статті 3 «Кредит та проценти» кредитного договору № 5107К18 від 10.10.2007 виклали в наступній редакції: « 3.2.3. Кінцевий термін погашення кредиту « 31» серпня 2015 року».

Пунктом 1 додаткової угоди № 12 від 30.12.2010 сторони, зокрема, абзац 1 підпункту 3.5.1 пункту 3.5 «Проценти» кредитного договору № 5107К18 від 10.10.2007 виклали в наступній редакції: « 3.5.1. Позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні до 15 числа) на рахунок, зазначений у п. 3.8 цього договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом».

Додатковою угодою № 14 внесено зміни в наступні підпункти та пункти кредитного договору: 3.2.1, 3.2.4-3.2.7, 3.3.1, 3.8, 3.2.10, 3.6, 4.1.1, 5.1.3.7, 5.1.4, 5.1, 5.5.3. Зокрема, абзац 1 підпункту 3.2.1 пункту 3.2 «Ліміт кредитної лінії, строк користування кредитом, призначення кредиту та умови кредитування» статті «Кредит та проценти» кредитного договору № 5107К18 від 10.10.2007 викладено в наступній редакції:

« 3.2.1. Ліміт кредитної лінії 182238882,50 (сто вісімдесят два мільйона двісті тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят два) гривень 50 копійок (із можливістю відхилення до 5% у звязку зі зміною курсу валют), в тому числі:

- для заборгованості у доларах США 18075475,00 (вісімнадцять мільйонів сімдесят пять тисяч чотириста сімдесят пять) доларів США 00 центів;

- для заборгованості у гривні 37635082,50 (тридцять сім мільйонів шістсот тридцять пять тисяч вісімдесят дві) гривні 50 копійок».

Додатковою угодою № 5107К18-22 від 29.08.2014 сторонами змінено графік надання та погашення кредиту.

2. 17 квітня 2009 року між ВАТ Державний експортно-імпортний банк України (далі іпотекодержатель) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Будівельно-торгівельної компанії ТАВРІЯ (далі іпотекодавець) був укладений іпотечний договір № 5109Z5, згідно з предметом якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з: зокрема, кредитного договору № 5107К18 від 10 жовтня 2007 (десятого жовтня дві тисячі сьомого) року, з усіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені (далі кредитний договір № 2), укладеного між іпотекодержателем та боржником відповідно до якого іпотекодержатель при виконанні боржником певних його умов відкрив боржнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом, еквівалентним 12000000,00 (дванадцять мільйонів) доларів США, на визначених кредитним договором № 2 умовах строком погашення 31 серпня 2015 року (тридцять першого серпня дві тисячі пятнадцятого року), з нарахуванням процентів, комісій та інших плат у відповідності до умов кредитного договору № 2.

Предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобовязань боржника, є нерухоме майно, що розташовано за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Т (девять літера Т), а саме: нежитлова будівля торгівельного центру (літ. А-1) загальною площею 9531,7 кв.м, що належить на праві власності іпотекодавцю.

За домовленістю сторін станом на дату укладення цього договору загальна заставна вартість предмета іпотеки складає 49462000,00 (сорок девять мільйонів чотириста шістдесят дві тисячі) гривень (п. 1.3 договору).

Предмет іпотеки залишається у володінні і користуванні іпотекодавця (п. 1.5).

Розділом 5 договору сторони дійшли згоди щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, за умовами пунктів 5.1, 5.2, 5.6 та 5.7 договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором. іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання боржником, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Реалізація предмета іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства.

Початкова ціна предмета іпотеки для його продажу на прилюдних торгах визначається у встановленому законодавством порядку.

До вказаного іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009 укладались наступні договори про внесення змін: № 1 від 29.12.2009, № 2 від 21.04.2010 та № 3 від 28.02.2012.

Так, договором № 3 від 28.02.2012 про внесення змін до іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009 у пункті 1.1 розділу «Предмет іпотеки» іпотечного договору, абзац з посиланням на кредитний договір № 5107К18 від 10 жовтня 2007 року викладено в наступній редакції:

«- Кредитного договору № 5107К18 від 10 жовтня 2007 (десятого жовтня дві тисячі сьомого) року, зі всіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені (далі кредитний договір № 2), укладеного між іпотекодержателем та боржником відповідно до якого іпотекодержатель при виконанні боржником певних його умов відкриває боржнику мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 182238882,50 гривень (сто вісімдесят два мільйона двісті тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят дві грн., 50 коп.), в тому числі:

- для заборгованості у доларах США 18075475,00 (вісімнадцять мільйонів сімдесят пять тисяч чотириста сімдесят пять) доларів США;

- для заборгованості у гривні 37635082,50 (тридцять сім мільйонів шістсот тридцять пять тисяч вісімдесят дві грн., 50 коп.),

на визначених кредитним договором № 2 умовах, строком погашення 31 серпня 2015 року (тридцять першого серпня дві тисячі пятнадцятого року), з нарахуванням процентів, комісій та інших плат у відповідності до умов кредитного договору № 2».

Матеріали справи свідчать, що у звязку з неналежним виконанням позичальником ТОВ АМСТОР умов кредитного договору № 5107К18 від 10 жовтня 2007 року:

- 30 березня 2015 року позивач звертався до ТОВ АМСТОР з вимогою № 051-11/426 про дострокове погашення заборгованості на підставі умов підпунктів 6.1.1, 6.1.3, 3.6.2, пункту 6.2 кредитного договору № 5107К18 від 10.10.2007 протягом 10 банківських днів з моменту отримання цієї вимоги.

Вказана вимога була отримана адресатом 20.04.2015.

- 14 травня 2015 року позивач у відповідності до вимог підпункту 2.2.2 іпотечного договору звертався до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Будівельно-торгівельної компанії ТАВРІЯ з вимогою № 051-11/644 про усунення порушених зобов'язань за кредитним договором. У цій вимозі позивач звернув увагу іпотекодавця на те що, у разі потреби банк готовий надати на вимогу ТОВ БТК ТАВРІЯ документи, що засвідчують стан заборгованості ТОВ АМСТОР перед АТ УКРЕКСІМБАНК за кредитним договором. А також звернув увагу, що в разі непогашення ТОВ АМСТОР та/або ТОВ БТК ТАВРІЯ заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, згідно п. 2.1.14 іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009, банк буде змушений направити до суду позов до ТОВ БТК ТАВРІЯ про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009.

Вказана вимога була отримана адресатом 26.05.2015.

Однак, у встановлений чинним законодавством строк позивач не отримав задоволення своїх вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Частинами 4, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частин 1-2 статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Розділом 5 іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009 сторонами врегульовано умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У звязку з неотриманням у встановлений чинним законодавством строк задоволення своїх вимог, позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області за захистом свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до умов іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009 відповідачем було передано позивачу в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань боржником ТОВ «АМСТОР», зокрема, за кредитним договором № 5107К18 від 10 жовтня 2007 року нерухоме майно, що розташовано за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Т (девять літера Т), а саме: нежитлова будівля торгівельного центру (літ. А-1) загальною площею 9531,7 кв.м, що належить на праві власності іпотекодавцю.

При цьому слід зазначити, що відповідні записи про обтяження належного відповідачу нерухомого майна, прийнятого банком в іпотеку, були внесені в Державний реєстр іпотек, про що свідчать: витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) № 25863007 від 29.12.2009 та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 85511743 від 21.04.2017.

Разом з тим слід зазначити, що в силу частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Укладений між банком та третьою особою кредитний договір є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов'язань відповідно до ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України (ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України), і згідно зі ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона), у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Так, ч. 1 ст. 174 ГК України зазначає, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 ЦК України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За статтею 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на момент подання позову 24.02.2016 заборгованість позичальника ТОВ «АМСТОР» перед АТ «Укрексімбанк» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку за кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007, становить 21615757,67 доларів США та 44800157,12 гривень, і складається з: простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 18075475,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами в сумі 3540282,67 доларів США, простроченої заборгованості з комісії за управління в сумі 24576613,01 гривень, пені на прострочену заборгованість за процентами в сумі 28806,47 гривень, пені на прострочену заборгованість з комісії за управління в сумі 239,04 гривень, 3% річних в сумі 17466339,14 гривень, втрат від інфляції в сумі 2728159,46 гривень.

Неналежною сплатою позичальником отриманих кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами позичальником третьою особою були порушено умови цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Разом з тим частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим суд вважає цілком обґрунтованим застосування позивачем санкцій за прострочку повернення кредиту і сплати нарахованих відсотків. Так, згідно умов вказаного кредитних договорів позичальник зобов'язався сплачувати нараховані відсотки, здійснити погашення кредиту, проте порушив вказані умови.

Враховуючи вищевикладене та те, що позичальником не були своєчасно виконані зобовязання за кредитним договором кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007, на думку суду, позивачем правомірно нараховано пеню 3% річних та витрати від інфляції.

Таким чином, загальна заборгованість ТОВ «АМСТОР» перед АТ «Укрексімбанк» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку за кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007, становить 21615757,67 доларів США та 44800157,12 гривень.

При цьому слід зазначити, що розмір спірної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором не оспорювався ані відповідачем, ані третьою особою. Так, частиною другою статті 22 ГПК України передбачено, що сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо; обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в силу ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Між тим у даній справі з метою задоволення вимог банку за кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007, що складають 21615757,67 доларів США та 44800157,12 гривень, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за укладеним між банком і відповідачем іпотечним договором від № 5109Z5 від 17.04.2009 шляхом його продажу.

При цьому розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач на свій розсуд обирає спосіб захисту порушеного права, в той час як на суди покладено обов'язок перевірки відповідності обраного позивачем способу захисту приписам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться і в ст. 20 ГК України.

Предметом даного спору є вимоги позивача про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни для подальшої реалізації предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідно до вимог чинного законодавства, які мотивовані невиконанням позичальником зобов'язань в частині повернення позивачу кредитних коштів та сплати процентів за користування цими коштами, з посиланням на норми статей 525, 526, 610, 625, 509, 530, 1050, 1054, 1048, 1049 Цивільного кодексу України та статей 1, 7, 33, 35 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови, іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку майно.

При цьому слід зазначити, що відповідні записи про обтяження належного відповідачу нерухомого майна, прийнятого банком в іпотеку, були внесені в Державний реєстр іпотек, а отже вимоги банка як іпотекодержателя мають вищий пріоритет перед іншими кредиторами ТОВ «АМСТОР» одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Порядок задоволення вимог встановлений розділом 5 Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Вказане кореспондується зі ст. 589 ЦК України, відповідно до якої у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з розділом 5 іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої вказаної статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. При цьому вимога, встановлена частиною першою вказаної статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (ч. ч. 2, 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно положень п. 4.4.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 24 листопада 2014 року N 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, господарські суди мають враховувати приписи статті 35 Закону України "Про іпотеку", якими передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Проте ненадіслання іпотекодержателем іпотекодавцю відповідної вимоги не виключає права іпотекодержателя на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав.

Так, докази повідомлення позивачем відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в матеріалах справи відсутні. Однак, невиконання позивачем як іпотекодержателем вищевказаної вимоги закону не є підставою для відмови в позові, оскільки позивачем реалізується не позасудовий, а судовий порядок звернення на заставлене нерухоме майно. Підтвердженням цього є положення ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи те, що у передбачений кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007 термін кредит не був повернутий та заборгованість за вказаним договором не була сплачена, позивач набув права звернення стягнення на предмет іпотеки, що узгоджується з умовами іпотечного договору № 5109Z5 від 17.04.2009, за яким позивач виступає іпотекодержателем відносно майна, що є предметом іпотеки.

Згідно ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

При цьому ст. 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

В ч. 3 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Так, за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлена в розмірі 79720352 (сімдесят девять мільйонів сімсот двадцять тисяч триста пятдесят дві) грн. 64 коп., без ПДВ (лист відповідача за вих. № 28/04-1 від 28.04.2017 та лист позивача № 176-00/2432 від 07.06.2017).

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та встановлені обставини справи, господарський суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: звернення стягнення на майно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ТАВРІЯ (ідентифікаційний код 32459120, місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Р) предмет іпотеки за іпотечним договором № 5109Z5 від 17.04.2009, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за № 631 зі змінами, а саме: нежитлову будівлю торгівельного центру (літ. А-1) загальною площею 9531,7 кв.м, що розташована за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Т (девять літера Т), що належить йому на праві власності, на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк, ідентифікаційний код 00032112, місцезнаходження: вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі Філії АТ Укрексімбанк у м. Донецьку (ідентифікаційний код 19362148, місцезнаходження: пр. Миру, 8а, м. Донецьк, 83015) в рахунок погашення заборгованості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АМСТОР за Кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007 в загальному розмірі 21615757,67 доларів США та 44800157,12 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 18075475,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами в сумі 3540282,67 доларів США, простроченої заборгованості з комісії за управління в сумі 24576613,01 гривень, пені на прострочену заборгованість за процентами в сумі 28806,47 гривень, пені на прострочену заборгованість з комісії за управління в сумі 239,04 гривень, 3% річних в сумі 17466339,14 гривень, втрат від інфляції в сумі 2728159,46 гривень зі встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку за початковою ціною, встановленою за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, в розмірі 79720352 (сімдесят девять мільйонів сімсот двадцять тисяч триста пятдесят дві) грн. 64 коп., без ПДВ.

За наведених обставин, враховуючи досягненням згоди між іпотекодавцем та іпотекодержателем щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, в задоволенні частини позову щодо встановлення початкової ціни для подальшої реалізації предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідно до вимог чинного законодавства, слід відмовити.

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Звернути стягнення на майно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ТАВРІЯ (ідентифікаційний код 32459120, місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Р) предмет іпотеки за іпотечним договором № 5109Z5 від 17.04.2009, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за № 631 зі змінами, а саме: нежитлову будівлю торгівельного центру (літ. А-1) загальною площею 9531,7 кв.м, що розташована за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Т (девять літера Т), що належить йому на праві власності, на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк, ідентифікаційний код 00032112, місцезнаходження: вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі Філії АТ Укрексімбанк у м. Донецьку (ідентифікаційний код 19362148, місцезнаходження: пр. Миру, 8а, м. Донецьк, 83015) в рахунок погашення заборгованості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АМСТОР за Кредитним договором № 5107К18 від 10.10.2007 в загальному розмірі 21615757,67 доларів США та 44800157,12 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 18075475,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами в сумі 3540282,67 доларів США, простроченої заборгованості з комісії за управління в сумі 24576613,01 гривень, пені на прострочену заборгованість за процентами в сумі 28806,47 гривень, пені на прострочену заборгованість з комісії за управління в сумі 239,04 гривень, 3% річних в сумі 17466339,14 гривень, втрат від інфляції в сумі 2728159,46 гривень зі встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку за початковою ціною, встановленою за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, в розмірі 79720352 (сімдесят девять мільйонів сімсот двадцять тисяч триста пятдесят дві) грн. 64 коп., без ПДВ.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУДІВЕЛЬНО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ТАВРІЯ (ідентифікаційний код 32459120, місцезнаходження: 54025, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, будинок 9Р) на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк, ідентифікаційний код 00032112, місцезнаходження: вул. Горького, 127, м. Київ, 03150) в особі Філії АТ Укрексімбанк у м. Донецьку (ідентифікаційний код 19362148, місцезнаходження: пр. Миру, 8а, м. Донецьк, 83015) судовий збір в розмірі 206700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. В задоволенні частини позову щодо встановлення початкової ціни для подальшої реалізації предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідно до вимог чинного законодавства, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 13 червня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова