номер провадження справи 12/58/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 Справа № 908/237/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/237/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

про зобовязання включити до проміжного ліквідаційного балансу вимоги у сумі 436618,48 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 30.04.2017 року

від відповідача не зявився

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» про зобовязання включити до проміжного ліквідаційного балансу вимоги у сумі 436618,48 грн.

30.05.2017 року на адресу суду від позивача у справі надійшли пояснення по справі в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- 18.07.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» був укладений кредитний договір № 0;

- в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0 від 18.07.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» 18.07.2006 року укладено договір застави транспортних засобів №0/3;

- рішенням Господарською суду Дніпропетровської області від 01.07.2010 року було встановлено що, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого с Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» 18.07.2006 року було укладено кредитний договір № 0 строком дії до повного повернення відповідачем суми кредиту, сплати за кредит та пені, у разі її нарахування.

- зазначає, що рішенням Господарською суду Дніпропетровської області від 01.07.2010 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСіббанк» борг за кредитом - 199575,61 грн., борг по процентам - 19094,86 грн., пеню за простроченя погашення кредиту - 3368,42 грн., пеню за простроченя погашення процентів - 583,37 грн., витрати по сплаті державного мита - 2226,22 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 236,00 грн.;

- постановою Дніпропетровський апеляційний господарський суд від 12.08.2010 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010 року у справі № 35/164-10 залишено без змін;

- 08.12.2011року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого Первісним кредитором здійснено на користь Нового кредитора відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором № 0 від 18.07.2006р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО», а також повязаним з ним договором поруки та застави;

- вказує, що в результаті відступлення Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитним договором № 0 від 18.07.2006 року, а також повязаним з ним договором поруки та застави (включаючи, без обмеження, права на всі платежі за кредитним(и) договором(ами), всі права іпотекодержателя за договором(ами) іпотеки, та всі права заставодержателя за договором(ами) застави, та всі права кредитора за договором(ами) поруки).

- відповідно до інформації що міститься на сайті ЄДР, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» з 08.12.2016 року перебуває у стані припинення, строк для заявления вимог кредиторів товариством встановлено по 08.02.2017 року;

- 22.12.2016 року Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» заяву з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог АТ «Дельта Банк» в розмірі 436618,48 грн. з подальшим повідомленням АТ «Дельта Банк» про результати розгляду заяви.

- зазначає, що на теперішній час жодної відповіді від відповідача на заяву про визнання та внесення до проміжного ліквідаційного балансу заборгованості у розмірі 436618,48 грн. на адресу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» направлено не було, про результати розгляду претензії жодним чином позивача не повідомлено.

Через канцелярію суду 12.06.2017 року від позивача надійшли письмові пояснення щодо нарахування штрафу в розмірі 5000,00грн., у звязку із неналежним виконанням відповідачем п. 4.3 кредитного договору № 0 від 18.07.2006 року, та доказів видачі відповідачу кредиту в розмірі 500000,00грн. Також, позивачем додано до пояснень додаткові докази.

На адресу суду від відповідача надійшло повідомлення пошти з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 року).

З інформації, отриманої з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України http://usr.minjust.gov.ua вбачається, що місце знаходження відповідача відповідає адресі, на яку направлялись ухвали господарським судом у даній справі, а саме: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 38.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Безпосередньо в судовому засіданні 12.06.2017 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 12.06.2017 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 18.07.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», далі Банк, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО», далі Позичальник, було укладено кредитний договір № 0, далі Кредитний договір.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в у національній валюті України в сумі 500000,00 (пятсот тисяч) гривень у порядку і на умовах, визначених Договором. Цільове призначення (мета) кредиту: придбання вантажівок (п. 1.4).

Підпунктом 1.2.2 п. 1.2. Кредитного договору передбачено, що Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 17.07.2011 року, але згідно графіку (Додаток №1 Договору) якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 Договору. Позичальник зобовязаний повернути основну суму кредиту та сплатити плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісії, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок № 847 в АКІБ «УкрСиббанк». Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок Банку.

Згідно підпункту 1.3.5 п. 1.3 Кредитного договору, Позичальник зобовязується сплачувати проценти за Договором у строк-протягом перших 5 (пяти) робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблено не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. При цьому, якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий дань, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Умовами п. 4.3 сторони за Кредитним договором узгодили, що Позичальник зобовязується самостійно надавати Банку:

- Протягом дії цього Договору щоквартально до 30 числа першого місяца, наступного за звітним кварталом:

баланс Позичальника з роз шифровкою статей балансу, частка яких за сумою складає більше 10% (десяти процентів) валюти балансу,

звіт про прибутки та збитки Позичальника,

банківську довідку про рух грошових коштів за поточними рахунками Позичальника в інших банках за звітний період,

довідку про відсутність/наявніс гь заборгованості Позичальника за кредитами в інших банках, де у Позичальника відкриті поточні рахунки,

перелік сум та контрагентів, дебіторської та кредиторської заборгованості на звітну дату,

довідку з інформацією про реквізити усіх рахунків, відкритих Позичальником в інших банках, як на момент укладення цього Договору, так і відкритих Позичальником протягом дії даного Договору.

- Протягом тридцяти календарних днів з дати отримання кредиту (кожної окремої частини кредиту, якщо кредит надається частками) документи, що підтверджують цільове використання кредиту (накладні, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі та інші документи).

- На письмову вимогу Банку Позичальник протягом 2 (двох) календарних днів з дати отримання вимоги зобовязаний надати додатково установлену бухгалтерську та податкову звітність та інші документи, визначені Банком.

Факт надання Позичальником до Банку бухгалтерської та податкової звітності підтверджується відміткою відповідної посадової особи Банку на супровідному листі або копіях наданих документів, із зазначенням дати їх надання.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за порушення Позичальником термінів повернення кредиту а/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених Договором, Банком має право вимагати від Позичальника, а Позичальник при цьому зобовязується сплатити Банку додатково до плати за кредит пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту а/або комісії), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

Пунктом п. 7.6 Кредитного договору передбачено, що відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, ст. 611 Цивільного кодексу України Позичальник зобовязаний сплатити Банку неустойку за порушення своїх зобовязань (в тому числі, й за порушення термінів виконання зобовязань), встановлених п.п. 4.3, 4.4, 4.5, 4.7 цього Договору. Розмір зазначеної в цьому пункті Договору неустойки встановлюється рівним 5000 (пять тисяч) гривень.

Згідно п. 9.5 Кредитного договору, строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування.

Докази розірвання вказаного договору, визнання його недійсним тощо в матеріалах справи відсутні, отже його умови є чинними на момент розгляду справи судом.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», далі Продавець, та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», далі Покупець, укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, далі Договір купівлі-продажу.

За умовами Договору купівлі-продажу, а саме п. 2.1, Продавець погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх ОСОБА_2, а Покупець погоджується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

Пунктом 1.1 Договору купівлі-продажу визначено, що «права вимоги за кредитом» означає всі права вимоги Продавця в якості кредитодавця по відношенню до Позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними Кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані Продавцем або на користь Продавця в якості кредитодавця за такими Кредитними договорами), а також права вимоги Продавця по відношенню до Осіб, що надають забезпечення, за відповідними Договорами забезпечення.

Згідно п. 2.3 Договору купівлі-продажу, права вимоги за кредитами переходять від Продавця до ОСОБА_2, та, з урахуванням інших зобовязань Продавця та ОСОБА_2, викладених у цьому Договорі, зобовязання Продавця передати права вимоги за кредитами ОСОБА_2 є виконаним з моменту підписання Продавцем та ОСОБА_2 приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

В ОСОБА_2 приймання-передачі прав вимоги за кредитами сторони з Договором купівлі-продажу обумовили № кредитного договору, валюту договору, дату укладання договору, кінцевий термін погашення кредиту, назву боржника його ідентифікаційний код, загальний розмір грошового зобовязання, номер та дату договору застави.

Відповідно до ОСОБА_2 приймання-передачі прав вимоги за кредитами Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» передало, а Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» прийняло права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» за кредитним договором № 0 від 26.03.2007 року. Згідно вказаного акту сума заборгованості за простроченим кредитом складала 199575,61 грн.

Отже, право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» перейшло до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Позивач в позові вказує, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором № 0 від 26.03.2007 року не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, внаслідок чого у останнього станом на 16.12.2016 року виникла заборгованість в загальній сумі 436618,48 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 144653,20 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 279058,70 грн., пені в сумі 7262,70 грн., трьох процентів річних від суми прострочених процентів 643,88 грн., штрафу 5000,00 грн.

Разом з тим вказує, що з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стало відомо, що з 08.12.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» перебуває в стані припинення, строк для заявлення кредиторами своїх вимог встановлено до 08.02.2017 року.

В межах визначеного строку 22.12.2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося на адресу голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО», із заявою з грошовими вимогами № 18.5/2549 до боржника щодо визнання кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в розмірі 436618,48 грн. з подальшим повідомленням Банку про результати розгляду заяви, та всіма необхідними документами, що підтверджують заборгованість відповідача, а саме копією кредитного договору № 0 від 18.07.2016 року, розрахунком заборгованості; копією договору застави транспортних засобів № 0/3; копією довіреності представника АТ «Дельта Банк». Однак, як зазначає позивач в позові, що жодної відповіді на адресу Банку направлено не було, про результати розгляду претензій жодним чином Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» не повідомлено. Вважає, що вказані обставини свідчать про ухилення ліквідаційної комісії відповідача від виконання обовязку щодо визнання грошових вимог позивача. Поряд з цим позивач вказує, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до господарського суду в межах строку встановленого ч. 3 ст. 112 ЦК України.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За своєю правовою природою договір № 0 від 18.07.2016 року, є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 вказаного Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Частиною 1 ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що обставини щодо виконання умов кредитного договору № 0 від 18.07.2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСіббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО», були предметом дослідження в рамках справи № 35/164-10, яка розглядалась Господарським судом Дніпропетровської області.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010 року у справі № 35/164-10 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСіббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» були задоволені, зокрема вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСіббанк» борг за кредитом - 199575,61 грн., борг по процентам - 19094,86 грн., пеню за простроченя погашення кредиту - 3368,42 грн., пеню за простроченя погашення процентів - 583,37 грн., витрати по сплаті державного мита - 2226,22 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 236,00 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.08.2010 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010 року у справі № 35/164-10 залишено без змін.

За загальним правилом, кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК України). Водночас статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування.

Так, згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факти, встановлені вищевказаним рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 статті 35 ГПК України, а тому мають для суду при розгляді даної справи обовязковий характер.

Так, в процесі розгляду справи № 35/164-10 господарським судом було встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого с Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» 18.07.2006 року було укладено кредитний договір № 0. Відповідно до умов вказаного кредитного договору Публічне акціонерне товариство «УкрСіббанк» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» кредит для придбання вантажівок в сумі 500000,00 грн., а Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» зобов'язалося належним чином використовувати кредит та повернути Банку суму кредиту відповідно до узгодженого графіка погашення (додаток № 1 до Договору), але не пізніше 17.07.2011 року, а також сплачувати проценти за користуванням кредитом.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов'язався повернути основну суму кредиту та сплатити плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісії, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору ( підпункт 1.2.2 Кредитного договору).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, враховуючи ст. 1.2.2 Кредитного Договору строк повернення кредитних коштів, сплати плати за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції вважається таким, що настав.

Проте, боржником належним чином не виконані грошові зобов'язання за Кредитним договором, про що свідчить наявність прострочених платежів по рахунках обліку кредитних зобов'язань (розрахунок), а саме невиконані зобов'язання з повернення суми отриманого кредиту та по сплаті плати за користування кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Умовами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Керуючись приписами Цивільного кодексу України, умовами Кредитного договору, а також враховуючи положення п. 6 ст. 232 ГК України, ст. ст. 546, 611, 258 ЦК України банк нарахував позичальнику пеню на суму процентів за його користування та штраф за невиконання п. 4.3 Кредитного договору.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У звязку з тим, що відповідачем не була сплачена сума простроченого кредиту, процентів та пені, стягнута за рішенням суду від 01.07.2010 року у справі № 35/164-10, позивач продовжував нараховувати на суму кредиту проценти за користування кредитом, пеню по 15.12.2016 року включно, штраф за неналежне виконання п. 4.3 Кредитного договору та три процента річних від суми прострочених процентів, внаслідок чого станом на 16.12.2016 року заборгованість складається з заборгованості за кредитом в сумі 144653,20 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 279058,70 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 7262,70 грн., трьох процентів річних від суми прострочених процентів 643,88 грн., штрафу 5000,00 грн.

З інформації, отриманої з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України http://usr.minjust.gov.ua вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» перебуває в стані припинення з 08.12.2016 року, однак запис про припинення відповідача до реєстру не вносився. Отже, відповідач не припинений як юридична особа і може бути відповідачем у справі, місцезнаходженням відповідача є: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 38.

Відповідно до вимог частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Приписами ч. ч. 3 - 6 ст. 105 ЦК України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з п. 26 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 року (в редакції на момент внесення інформації про перебування відповідача у стані припинення до реєстру) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) та про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 вказаного Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді, зокрема безоплатного доступу через портал електронних сервісів до: відомостей з Єдиного державного реєстру, які актуальні на момент запиту.

За інформацією, отриманою з офіційного сайту Міністерства юстиції України usr.minjust.gov.ua, судом встановлено, що інформація про рішення щодо припинення відповідача було оприлюднена на вказаному сайті 08.12.2016 року. При цьому строк заявлення вимог кредиторами на сайті встановлено до 08.02.2017 року.

Матеріали справи свідчать, що у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитного договору № 0 від 18.07.2016 року та перебуванням підприємства відповідача в стані припинення з 08.12.2016 року позивач направив на адресу відповідача заяву № 18.5/2549 від 22.12.2016 року з грошовими вимогами, щодо визнання кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в розмірі 436618,48 грн. з подальшим повідомленням Банку про результати розгляду заяви Факт направлення вказаної заяви на адресу відповідача підтверджується описом вкладення від 22.12.2016 року та фіскальним чеком від 22.12.2016 року, засвідчені копії яких знаходяться у справі.

Як вбачається з інформацією з офіційного сайту Українського державного підприємства «Укрпошта» http://services.ukrposhta.ua щодо відстеження пересилання поштових відправлень, за штрихкодовим ідентифікатором 868, поштове відправлення, в якому направлялась відповідачу заява з вимогами, надійшло до відділення поштового звязку та булу повернуту позивачу 31.01.2017 року за закінченням терміну зберігання.

Згідно з ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Матеріали справи свідчать, що позивач не отримав відповіді від відповідача про результат розгляду його вимог, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» про зобовязання визнати грошові вимоги та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу в сумі 436618,48 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Приписами ч. 4 ст. 51 ГПК України визначено, що процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Так, позовна заява в даній справі надійшла на адресу суду в поштовому конверті зі штампом відділення поштового звязку « 31.01.2017 року», відтак вказана позовна заява вважається поданою до суду в розумінні ч. 4 ст. 51 ГПК України 31.01.2017 року.

Враховуючи повернення на адресу позивача поштового відправлення, 31.01.2017 року з позначкою «за закінченням встановленого терміну зберігання», місячний строк для звернення до суду, встановлений ч. 3 ст. 112 ЦК України, позивачем не пропущений.

Згідно з ч. 5 ст. 112 ЦК України вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Позивач скористався своїм правом, звернувшись до господарського суду з позовом в даній справі. В даному випадку вимоги позивача взагалі не розглядались ліквідаційною комісією відповідача, оскільки заява позивача повернулась на його адресу за закінченням терміну зберігання. Тобто дані вимоги не можуть вважатися погашеними відповідно до ч. 5 ст.112 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджена і відповідачем не спростована наявність заборгованості за кредитного договору № 0 від 18.07.2016 року на загальну суму 436618,48 грн.

Станом на 12.06.2017 року відповідачем не надано доказів включення до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором № 0 від 18.07.2016 року в сумі 436618,48 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 144653,20 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 279058,70 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 7262,70 грн., трьох процентів річних від суми прострочених процентів 643,88 грн., штрафу 5000,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в загальному розмірі 436618,48 грн., як визнану обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО», відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.06.2017 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 35, 43, 44, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО» задовольнити.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО», 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 38, , в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код 34047020, за кредитним договором № 0 від 18.07.2006 року в розмірі 436618 (чотириста тридцять шість тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 48 коп., як визнану.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА «ТАКО», 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 38, , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код 34047020, витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено 19.06.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.