КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. Справа№ 910/2274/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Боженко О.Є. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2017

у справі №910/2274/17 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

про стягнення 26 827,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі, позивач або Пенсійний фонд) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі, відповідач або Банк) про стягнення 26 827,21 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 припинено провадження у справі №910/2274/17 на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду мотивована тим, що спірні правовідносини виникли в результаті здійснення територіальним управлінням Пенсійного фонду України владних управлінських функцій, в тому числі щодо умов виконання адміністративних договорів, а тому даний спір підлягає вирішенню в адміністративному суді.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі №910/2274/17 та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує права та законні інтереси апелянта, а тому підлягає скасуванню.

За твердженнями апелянта спір підлягає вирішенню в господарському суді, оскільки спірні правовідносини регулюються як законодавством у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, так і цивільним законодавством та законодавством про банківську діяльність.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Пенсійного фонду було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 31.05.2017.

26.05.2017 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржену ухвалу суду залишити без змін. Відповідач зазначив, що спірні правовідносини виникли в результаті виконання управлінням Пенсійного фонду своїх владних управлінських функцій.

29.05.2017 від позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, у якому він також зазначив, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Михальської Ю.Б. у відпустці судове засідання, призначене на 31.05.2017, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Михальської Ю.Б. з відпустки та необхідність розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 розгляд справи №910/5471/14 було призначено на 13.06.2017.

12.06.2017 від позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності його представника.

Оскільки неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у відсутності його представника, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскарженої ухвали в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, просив залишити оскаржену ухвалу суду без змін.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшов висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом заявленого Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позову у даній справі є стягнення з Банку штрафу за договорами про зарахування і виплату пенсій та допомог від 01.11.2011 №41 та №42 (далі, Договори), що були укладені Банком, Пенсійним фондом та Управлінням праці та соціального захисту населення Павлоградської райдержадміністрації (далі, Управління).

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі, Положення), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 3 згаданого Положення, зокрема, є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Як вбачається з пункту 4 цього Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів; застосовує фінансові санкції, передбачені законом.

Як вбачається з пункту 2.2. цього Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, контролює дотримання платниками єдиного внеску вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску надходження страхових внесків, єдиного внеску та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності нарахування та сплати страхових внесків, єдиного внеску, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій (підпункт 5).

У пункті 18 частини 2 статті 64 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» зазначено, що виконавча дирекція фонду зобов'язана перевіряти цільове використання коштів Пенсійного фонду України в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Згідно із підпунктом 8 пункту 6 Положення Пенсійний фонд для виконання покладених на нього завдань має право проводити перевірку цільового використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Враховуючи зазначені повноваження територіального управління Пенсійного фонду України, як органу виконавчої влади, уповноваженого реалізовувати державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб та наділеного владними повноваженнями щодо обов'язку та права проводити перевірку цільового використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій, управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області відповідно до направлення від 10.09.2015 №105, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та відповідно до наказу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області від 25.08.2015 №108-Госп, в період з 11.09.2015 по 30.09.2015 було проведено перевірку Банку щодо дотримання Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (зі змінами та доповненнями), умов Договорів та питання своєчасності і повноти зарахування (повернення) коштів Пенсійного фонду України за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 з урахуванням авансового фінансування на січень 2015 року.

Штрафні санкції за несвоєчасну виплату і доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду України чи Накопичувального фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, накладаються виконавчими органами Пенсійного фонду України на організації, у тому числі банки, які здійснюють виплату і доставку пенсій згідно з пунктом 11 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду України та в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний договір - це -дво або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування. їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму .

Згідно пунктів 4, 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно правові спори зокрема: спори що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках встановлених Конституцією та законами України.

Таким чином, спірні правовідносини виникли в результаті здійснення територіальним управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області владних управлінських функцій, в тому числі щодо умов виконання адміністративних договорів.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій, Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у цій сфері правовідносин, а спір, що виник між учасниками цих відносин, є публічно-правовим.

Зазначена правова позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у пункті 16 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено статтею 12 Господарського процесуального кодексу України.

У підпункті 3.1. пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» адміністративним судам роз'яснено, що за змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Отже, оскільки відповідно до покладених завдань і функцій, Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у цій сфері правовідносин, а спір, що виник між учасниками цих відносин, є публічно-правовим, вирішення його належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що Господарський суд міста Києва дійшов правильного висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі №910/2274/17 обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від від 11.04.2017 у справі №910/2274/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі №910/2274/17 залишити без змін.

Матеріали справи №910/2274/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич