ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2017 р.Справа № 924/362/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Магери В.В.,

розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця, м. Одеса

до Державного підприємства „Летичівське лісове господарство, смт. Летичів Летичівського району Хмельницької області

про стягнення 185 700,00 грн. штрафу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - згідно довіреності від 27.10.2017р. (присутній в судовому засіданні 24.05.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_2 згідно довіреності № 19 від 19.04.2017р.;

ОСОБА_3 згідно довіреності № 20 від 19.04.2017р.;

Рішення приймається у судовому засіданні 14.06.2017 року, оскільки у судовому засіданні 24.05.2017 року оголошувалась перерва

У судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача 185700,00 грн. штрафу за неправильне зазначення в залізничних накладних №№32916355, 32910424, 33038522, 33038613 адреси одержувача вантажу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, ст.122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998р. №457, де передбачено, що у випадку виявлення під час перевезення вантажу або на станції його призначення неправильного зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України.

Представник позивача у судових засіданнях на задоволені позову наполягає в повному обсязі, вважає його підтвердженим наявними в матеріалах справи доказами.

Повноважні представники відповідача під час судового розгляду спору та у наданому суду відзиві на позов №362 від 22.05.2017 року зауважують, що 10.03.2016 року між ДП "Летичівське лісове господарство" та ТОВ "Югекотоп" було укладено договір поставки №1003216-Л, де чітко вказана адреса поставки товару, на яку відповідачем загалом за період із березня 2016 року по жовтень 2016 року здійснювались поставки, при цьому, затримки вагонів не здійснювались.

Наголошує, що залізницею не було виявлено помилок при відправленні залізничних вагонів, тому вважає, що вина відповідача в даному випадку відсутня. З огляду на зазначене, із посиланням на п.22 оглядового листа №01-8/917 від 29.11.2007р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інші норми транспортного законодавства", ст.233 Господарського кодексу України, ст.3, ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ст.83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки залізницею не понесено втрат від дій відповідача, просить суд зменшити розмір штрафу до розміру провізної плати.

З аналогічних мотивів просить суд зменшити розмір штрафу до розміру однієї провізної плати і у наданому суду 14.06.2017р. клопотанні №481 від 25.05.2017р. про зменшення штрафних санкцій.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

10.03.2016 року між ДП "Летичівське лісове господарство" (продавець) та ТОВ "Югекотоп" (покупець) укладено договір поставки №10032016-Л, за умовами якого продавець зобов'язується передати у встановлений договором термін товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Пунктом 3.4.1. договору поставки передбачено, що поставка деревини залізничним транспортом здійснюється за реквізитами: одержувач: , ДП "Спеціалізований морський порт "Октябрьск" для ТОВ "Югекотоп".

22.10.2016 року ДП "Летичівський лісгосп" (відправник) заповнено накладні №№ 32916355 та 32910424 на перевезення вантажу (дрова из всяких пород дерева) залізничним транспортом до одержувача - ТОВ "Югекотоп", СМП "Октябрськ", м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд. 20/8. Згідно накладних, станція відправлення - Деражня, станція призначення - Жовтнева, відправка - вагонна, номери вагонів - 67575464 та 63275127, сплачено - 9285,00 грн. по кожній відправці.

Відповідно до штампу на накладній вантаж прибув на станцію Жовтнева 28.10.2016р. та 01.11.2016 року.

Працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці 28.10.2016р. складено акт загальної форми №6305 про те, що вагон №67575464 простоює на станції в очікуванні підтвердження адреси вантажоотримувача.

28.10.2016р. станцією Жовтнева надіслано станції Деражня телеграму про те, що 28.10.2016р. прибув вагон №67575464, відправка №32916355, вказаний отримувач на станції відсутній.

29.10.2016р. зі станції Деражня надіслано телеграму, що вірно рахувати одержувача (вагон №67575464) код 1100 ДП "СМП Октябрськ" для ТОВ "Югекотоп", .

Працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці 29.10.2016р. складено акт загальної форми №6355 про те, що вагон №67575464 простоює на станції в очікуванні підтвердження адреси вантажоотримувача. Час закінчення затримки вагонів 29.10.2016 року по 13:30 год.

Як вбачається із відмітки на накладній №32916355, вантаж зі станції Жовтнева видано одержувачу 29.10.2016 року.

29.10.2016 року працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці складено акт загальної форми №1, згідно якого у відповідності до ст.ст.122, 118 Статуту залізниць України за невірно вказану адресу одержувача державному підприємству "Летичівський лісгосп" нараховано штраф у розмірі 46 425,00 грн.

Вказаний штраф внесено у накопичувальну карту відповідача №03112193.

Працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці 01.11.2016р. складено акт загальної форми №6484 про те, що вагон №63275127 простоює на станції в очікуванні підтвердження адреси вантажоотримувача.

01.11.2016р. станцією Жовтнева надіслано станції Деражня телеграму про те, що 01.11.2016 року прибув вагон №63275127, відправка №32910424, невірно вказано адресу вантажоотримувача.

Зі станції Деражня 01.11.2016р. надіслано телеграму на станцію Жовтнева, що вірно рахувати одержувача (вагон № 63275127) код 1100 ДП "Спеціалізований порт Октябрськ", м. Миколаїв, Миколаївська область, абонентська скринька 170, для ТОВ "Югекотоп".

Працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці 01.11.2016 року складено акт загальної форми №6489 про те, що вагон №63275127 простоює на станції в очікуванні підтвердження адреси вантажоотримувача. Час закінчення затримки вагонів 01.11.2016 року о 18:25 год.

Як вбачається із відмітки на накладній №32910424, вантаж зі станції Жовтнева видано одержувачу 01.11.2016 року.

01.11.2016 року працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці складено акт загальної форми №2, згідно якого у відповідності до ст.ст.122, 118 Статуту залізниць України за невірно вказану адресу одержувача державному підприємству "Летичівський лісгосп" нараховано штраф у розмірі 46 425,00 грн.

Вказаний штраф внесено у накопичувальну карту відповідача №03112202.

29.10.2016р. ДП „Летичівський лісгосп" (відправник) заповнено накладні №33038522 та №33038613 на перевезення вантажу (дрова из всяких пород дерева) залізничним транспортом до одержувача - ДП "СМП "Октябрськ" для ТОВ "Югекотоп", м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд. 20/8. Згідно накладних, станція відправлення - Деражня, станція призначення - Жовтнева, відправка - вагонна, номери вагонів 63406623 та 67888479 відповідно, сплачено - 9285,00 грн. по кожній відправці.

Відповідно до штампу на накладній вантаж прибув на станцію Жовтнева 03.11.2016 року.

Працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці 03.11.2016р. складено акт загальної форми №6545 про те, що вагони №63406623 та №67888479 простоюють на станції в очікуванні підтвердження адреси вантажоотримувача.

03.11.2016р. станцією Жовтнева надіслано станції Деражня телеграму про те, що 03.11.2016р. прибули вагони №63406623 та №67888479, в накладних 33038522 та 33038613 невірно вказана адреса отримувача.

У відповідь 03.11.2016 року зі станції Богданівці надіслано телеграму, що вірно рахувати одержувача (вагони №63406623 та №67888479) 1100 ДП "Спеціалізований порт „Октябрьск, м. Миколаїв, а/с 170 для ТОВ „Югекотоп.

Працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці 04.11.2016р. складено акт загальної форми №6577 про те, що вагони №63406623 та №67888479 простоюють на станції в очікуванні підтвердження адреси вантажоотримувача. Час закінчення затримки вагонів 04.11.2016 року о 10:15 год.

Як вбачається із відмітки на накладних №№33038522 та 33038613, вантаж зі станції Жовтнева видано одержувачу 04.11.2016р.

04.11.2016р. працівниками станції Жовтнева Одеської залізниці складено акти загальної форми №3 та №4, згідно яких у відповідності до ст.ст.122, 118 Статуту залізниць України за невірно вказану адресу одержувача державному підприємству "Летиівчький лісгосп" нараховано штраф у розмірі по 46 425,00 грн. по кожному акту.

Вказані дані внесено у накопичувальні карти відповідача №№13112360 та 13112361.

Між Одеською залізницею (залізниця) та Державним підприємством „Спеціалізованим морським портом „Октябрьск (порт) укладено договір №4/39 про обробку вагонів з вантажем, відповідно до п. 2.1 якого залізниця здає/приймає, а порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського і залізничного транспорту, а також господарські вантажі для порту або для його контрагентів.

Відповідно до п.2.2. договору від імені залізниці виступає станція Жовтнева (станція).

Згідно п.8.6. договору з усіх питань, не передбачених цим договором сторони керуються ЄТП, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативними актами, що діють на морському, річковому та залізничному транспорті.

Як передбачено п.9.5. договору цей договір набирає чинності із 01.02.2015р. і діє до 01.02.2020р.

Враховуючи вищевикладене, невірне зазначення відповідачем адреси одержувача вантажу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується таке:

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами виникли правовідносини із договору перевезення на підставі накладних: №32916355 від 22.10.2016 року, №32910424 від 22.10.2016 року, №33038522 від 29.10.2016 року та №33038613 від 29.10.2016 року.

Згідно з ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом визначено у Статуті залізниць України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі-Статут). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), своїм підписом підтверджує представник відправника.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Із матеріалів справи вбачається, що акти загальної форми №6305 від 28.10.2016 року, №6355 від 29.10.2016 року, №6484 від 01.11.2016 року, №6489 від 01.11.2016 року, №6545 від 03.11.2016 року, №6577 від 04.11.2016 року, якими підтверджено факт затримки вагонів, та акти загальної форми №1 від 29.10.2016 року, №2 від 01.11.2016 року, №3 від 04.11.2016 року та №4 від 04.11.2016 року, які засвідчили невірні реквізити отримувача, складені у відповідності до вимог пред'явлених до його складання Правилами складання актів та є чинним.

Згідно із ч.1 ст.24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Виходячи із п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Аналогічні положення закріплені у ст.122 Статуту залізниць України.

В свою чергу, стаття 118 Статуту залізниць України передбачає стягнення штрафу у п'ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається із актів загальної форми та накладних, розмір провізної плати по кожному вагону склав 9285,00 грн. Таким чином, загальний розмір нарахованого штрафу склав 185700,00 грн. з розрахунку п'ятикратного розміру провізної плати по кожній відправці.

Отже, враховуючи невірне зазначення у накладних адреси одержувача, правильність нарахування штрафу позивачем, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача 185700,00 грн. штрафу за невірне зазначення у накладних адреси одержувача.

Окрім того, відповідачем подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій в порядку п.3 ч.1 ст.83 ГПК України. Клопотання мотивоване тим, що вина відповідача відсутня та помилка в накладній не призвела до будь-яких витрат позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 2 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вищим господарським судом України у п.3.17.4. постанови Пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших, передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, із транспортних накладних, що затримка вагонів на залізничній станції становила лише один день або менше, а відповідачем було оперативно виправлено помилку у реквізитах одержувача. Тобто, залізницею понесено не значні збитки у зв'язку зі невірною вказівкою юридичної адреси отримувача.

Отже, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з отриманими негативними наслідками від порушення зобов'язання, є неспіврозмірним.

При цьому, слід зазначити, що хоча штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, передбачених Статутом залізниць, однак таке стягнення здійснюється під контролем суду з врахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, тобто з врахування балансу інтересів сторін, а також з врахуванням того, що стягнення штрафу не може бути способом безпідставного збагачення залізниці.

Відтак, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру штрафних санкцій із п'ятикратного розміру провідної плати (185700,00 грн.) до одного розміру провізної плати (9285,00 грн. х 4) за кожен вагон, оскільки зазначене відповідає вищевказаним нормам законодавства та матеріалам справи.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача 37140,00 грн. штрафу за неправильно зазначену адресу одержувача в залізничних накладних №№ 32916355, 32910424, 33038522, 33038613.

В частині розподілу витрат по сплаті судового збору судом приймаються до уваги положення п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року, згідно яких у разі, якщо господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Тому судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 83, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Одеська залізниця, м. Одеса до Державного підприємства „Летичівське лісове господарство, смт. Летичів Летичівського району Хмельницької області про стягнення 185 700,00 грн. штрафу задовольнити частково.

Стягнути із Державного підприємства "Летичівське лісове господарство" (31500, Хмельницька область, смт. Летичів, вул.50-річчя Жовтня, 54/1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) 37 140,00 грн. (тридцять сім тисяч сто сорок грн. 00 коп.) штрафу, 2 785,50 грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят п'ять грн. 50 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У позові в частині стягнення 148 560,00 грн. штрафу відмовити.

Повне рішення складено 16.06.2017 року.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - ПАТ "Українська залізниця", (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5);

3 - регіональна філія "Одеська залізниця", (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, буд. 19)

Всім рекомендованим.