номер провадження справи 5/50/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 Справа № 908/594/17

За позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГСТАЛЬ» (69096, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 5)

про зобовязання вчинити певні дії та стягнення 9 648,27 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №3195 від 08.12.2016 р.

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №27-юр від 22.11.2016 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

23.03.2017 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компаніяЕнергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція до Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСТАЛЬ про зобовязання вчинити певні дії та стягнення 6 510, 24 грн.

Ухвалою суду від 23.03.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №908/594/17, справі присвоєно номер провадження 5/50/17, розгляд якої призначено на 24.04.2017 р. Ухвалою від 24.04.2017 р. у звязку із неявкою у судове засідання представника відповідача, не надання ним витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 23.05.2017 р. Ухвалою від 23.05.2017 р. продовжено строк розгляду справи №908/594/17 на п'ятнадцять днів до 07.06.2017 р., оголошено перерву до 07.06.2017 р.

За письмовим клопотанням представників сторін, розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 07.06.2017 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви від 19.05.2017 р. за вих. №28-23/9972 про збільшення розміру позовних вимог, пояснивши, що 29.11.2016 р. між ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» та ТОВ «ЮГСТАЛЬ» укладено договір поставки продукції №789(7)16 УК/53121-01-16-0429 від 14.11.2016 р. Відповідно до п.1.1. договору, відповідач зобовязаний поставити позивачу продукцію на загальну суму 587 998,80 грн. протягом листопада грудня 2016 р. Відповідач частково поставив позивачу продукцію, перелічену у Специфікації на суму 541 162,54 грн., що підтверджується видатковими накладними та прибутковими ордерами. Отже, відповідач не поставив продукцію за позицією 12 Специфікації договору в кількості 2,120 т. на суму 46 836,26 грн. За неналежне виконання відповідачем своїх обовязків щодо поставки продукції в строк, встановлений в договорі, позивачем нараховано пеню в розмірі 6 369,73 грн. за період з 01.01.2017 р. по 16.05.2017 р. та штраф в розмірі 3 278,54 грн. Також, позивач просить суд зобовязати ТОВ «ЮГСТАЛЬ» здійснити поставку недопоставленої продукції: лист оцинкований 4,0 мм ГОСТ 14918-80 в кількості 2,120 т. на загальну суму 46 836,26 грн., відповідно до умов договору №789(7)16УК від 14.11.2016 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст. 231 Господарського кодексу України, ст. 526, 622, 624 Цивільного кодексу України та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмовий відзив від 22.05.2017 р. за вих. №2205-32 на заяву про збільшення розміру позовних вимог та підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, у якому зазначено, що у пункті 1.1. договору визначено найменування, якісні та технічні характеристики, кількість, одиниці виміру, вартість та виробника товару, що запланований до поставки. У відповідності до вказаного пункту договору виробниками товару визначено наступні підприємства: ПАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ», м. Маріуполь; ПАТ «Алчевський Металургійний Комбінат», м. Алчевськ; ПАТ «Маріупольский Металургійний Комбінат ім. Ілліча», м. Маріуполь; ВАТ «Металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя; ТОВ «РІН ЛТД», м. Запоріжжя. Проте, згідно відкритої інформації, наведеної на сайтах цих підприємств, жодне із наведених у пункті 1.1. договору підприємств не виробляє - лист оцинкований 4 мм. Отже, при поставці листа оцинкованого, що передбачено умовами договору та подальшому наданні товаросупровідних документів, а саме сертифікату якості від іншого виробника, відповідач порушить умови п. 4.4. договору. Крім цього, пунктом 1.1. договору визначено, що лист оцинкований повинен відповідати якісним характеристикам визначеним в ГОСТ 14918-80. Пунктом 2.1. ГОСТ 14918-80 визначено, що оцинкована сталь виготовляється шириною від 710 мм до 1800 мм включно, товщиною від 0,5 мм до 2,5 мм включно. Тобто, вимоги цього стандарту не поширюються на лист оцинкований 4 мм, поставка якого є предметом договору. За умов не визначеності якісних характеристик листа оцинкованого, фактична поставка товару призведе до застосування до відповідача господарських санкцій, визначених умовами договору стосовно якості товару. Отже, поставка товару у зв'язку з невизначеним предметом договору не можлива, а у випадку здійснення цієї поставки у відповідності до чинного законодавства матимуть застосовуватись штрафні санкції передбачені умовами цього договору. Щодо нарахованих штрафних санкцій, відповідач зазначає, що відповідно до умов вказаного договору відповідач (боржник) зобов'язаний поставити, а позивач (кредитор) прийняти та оплатити поставлений товар у строк та порядку, визначених умовами договору. Відповідно до п. 3.2. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару. Проте, позивачем порушено визначену умову Договору. Згідно акту звірки взаєморозрахунків, остаточний розрахунок за поставлений товар за видатковими накладними: № РН-1512/2 від 16.12.2016 р., № РН-2712/1 від 27.12.2016 р., здійснено позивачем лише 29.03.2017 р. Таким чином, розрахунок штрафних санкцій за договором не відповідає фактичним обставинам справи та повинен бути меншим ніж зазначено позивачем у своєму розрахунку. На підставі викладеного, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Строком договору, відповідно до ст. 631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ЮГСТАЛЬ (далі Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (далі Покупець) укладено договір №789(7)16 УК/53121-01-16-0429 від 14.11.2016 р., відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти й сплатити, зокрема, згідно з п/п №12 лист оцинкований 4 мм ГОСТ 14918-80 в кількості 2,120 т. на суму 46 836,26 грн. з урахуванням ПДВ, на загальну суму 587 998,80 грн. з ПДВ. Виробник ПАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ», м. Маріуполь, Донецька область; ПАТ «Алчевський Металургійний Комбінат», м. Алчевськ, Луганська область; ПАТ «Маріупольский Металургійний Комбінат ім. Ілліча», м. Маріуполь, Донецька область; ВАТ «Металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя; ТОВ «РІН ЛТД», м. Запоріжжя.

Згідно з пунктом 1.2. договору, строк поставки продукції листопад-грудень 2016 р.

Відповідно до пункту 3.1. договору, загальна вартість договору становить 489 999,00 грн., крім того ПДВ 20% 97 999,80 грн., разом 587 998,80 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що поставка продукції відбувається відповідно до правил (ІНКОТЕРМС 2010) на умовах DDP м. Енергодар ЗВ ВП «Складське господарство» (вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька область, склади).

У пункті 4.3. договору визначено, що поставка продукції відбувається в строки згідно п.1.2. договору.

Суд зазначає, що на титульному аркуші цього договору вказано дату договору як 14.11.2016 р. та №789(7)16 УК, проте 29.11.2016 р. цей договір підписано ВП «ЗАЕС» з зазначенням №789(7)16 УК/53121-01-16-0429, тому суд приходить до висновку про тотожність найменування договору, вказаного позивачем у позовній заяві, копія договору, яка мітиться в матеріалах справи та оригінал якого було досліджено судом.

Відповідачем було частково поставлено позивачу продукцію на загальну суму 524 426,70 грн., що підтверджується Видатковими накладними №РН-2712/1 від 27.12.2016 р. на суму 178 286,99 грн., №РН-1612/2 від 16.12.2016 р. на суму 346 139,71 грн. та прибутковими ордерами №7/112/767 від 16.12.2016 р., №7/112/769 від 27.12.2016 р.

Отже, відповідач не поставив позивачу продукцію на суму 46 836,26 грн., а саме лист оцинкований 4,0 мм ГОСТ 14918-80 в кількості 2,120 т. відповідно до позиції 12 пункту 1.1. договору, чим порушив умови пункту 1.2. договору.

26.01.2017 р. ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» направило на адресу ТОВ «ЮГСТАЛЬ» претензію щодо сплати пені на суму 1 217,84 грн. за порушення строків поставки продукції за договором з вимогою поставити недопоставлену продукцію на суму 46 836,26 грн.

Вказану претензію представник відповідача за довіреністю отримав 07.02.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 26.01.2017 р. №504, однак відповіді позивачу не надіслав, продукцію не поставив.

За порушення строків поставки продукції позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 01.01.2017 р. по 16.05.2017 р. у розмірі 6 369,73 грн. та 7% штрафу у розмірі 3 278,54грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що за порушення зазначених строків постачання або недопоставку продукції Постачальник зобовязаний сплатити Покупцеві пеню в розмірі 0,1% від вартості продукції, по якому допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення більш тридцяти днів Постачальник додатково сплачує Покупцеві штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобовязань. Сплата неустойки не звільняє винну сторону від виконання договірних зобовязань.

Відповідно до п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 р. №14, пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Контррозрахунок відповідача щодо нарахування пені судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до пункту 1.1. Статуту ДП «НАЕК «Енергоатом» від 11.04.2013 р. за №8000221, ДП «НАЕК «Енергоатом» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, а отже порушення відповідачем строків поставки товару пов'язане з виконанням умов державного контракту.

Крім цього, у відповідача існують зобовязання з поставки товару, а не грошові зобовязання за вказаним договором, тому суд приходить до висновку, що позивачем вірно здійснено нарахування пені відповідно до статті 231 ГК України та пункту 7.2. договору у розмірі 0,1 % від вартості продукції.

Щодо нарахування штрафу відповідач не надав суду заперечень відносно арифметичного розрахунку.

Отже, суд перевіривши за допомогою КП «Законодавства» розрахунок пені за період з 01.01.2017 р. по 16.05.2017 р. у розмірі 6 369,73 грн. та 7% штрафу у розмірі 3 278,54 грн., наданого позивачем, приходить до висновку, що розрахунки є вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 622 Цивільного кодексу України боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечення відповідача відносно того, що згідно відкритої інформації, наведеної на сайтах підприємств виробників, жодне із наведених у пункті 1.1. договору підприємств не виробляє - лист оцинкований 4 мм, вимоги ГОСТ 14918-80 не поширюється на вказаний лист, поставка якого є предметом договору, судом до уваги не приймається, оскільки, як пояснив позивач, покупець не може обрати інший товар, оскільки по тендерній документації було погоджено відповідну продукцію, яку необхідно позивачу для виконання робіт на обєкті «Реконструкція ОРУ-750 кВ для підключення ВЛ-750 кВ «Запорізька АЕС Каховська».

Суд також зазначає, що доводи відповідача відносно відсутності виробництва листа оцинкованого 4 мм сторонніми субєктами господарювання, не звільняє відповідача від виконання вимог договору в натурі, оскільки жодних змін до договору в цій частині не внесено, договір поставки продукції №789(7)16 УК/53121-01-16-0429 від 29.11.2016 р., датованого 14.11.2016 р., між сторонами не розірваний та відповідно до пункту 11.1 договору, діє протягом року з моменту укладання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобовязання ТОВ «ЮГСТАЛЬ» здійснити поставку недопоставленої продукції: лист оцинкований 4,0 мм ГОСТ 14918-80 в кількості 2,120 т. на загальну суму 46 836,26 грн., відповідно до умов договору №789(7)16УК від 14.11.2016 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобовязати ТОВ «ЮГСТАЛЬ» (69096, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 5, р/р № 0607 ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399, ) здійснити поставку недопоставленої продукції: лист оцинкований 4,0 мм ГОСТ 14918-80 в кількості 2,120 т. на загальну суму 46 836,26 грн., відповідно до умов договору №789(7)16УК від 14.11.2016 р.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГСТАЛЬ» (69096, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 5, р/р № 0607 ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399, ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, п/р № 1241, ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) пеню у розмірі 6 369 (шість тисяч триста шістдесят девять) грн. 73 коп., штраф у розмірі 3 278 (три тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 54 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя К.В.Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 12.06.2017 р.