КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа№ 910/23073/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача: Щиглов Є.О. за довіреністю від 06.10.2016; Білоус Ф.І. за довіреністю від 01.01.2017;

від відповідача: Святюк С.П. за довіреністю від 28.03.2017; Висоцький О.О. за довіреністю від 01.01.2017;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіінвестбуд і КО»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2017

у справі № 910/23073/16 (суддя Я.В. Маринченко)

за позовом Автогаражного кооперативу «Чайка»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіінвестбуд і КО»

про розірвання інвестиційного договору

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і КО"

до Автогаражного кооперативу "Чайка"

про зобов'язання вчинити певні дії та про зобов'язання усунути перешкоди

ВСТАНОВИВ:

Автогаражний кооператив "Чайка" (далі - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і КО» (далі - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним) про розірвання інвестиційного договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2005 між позивачем, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс ДКС", як інвестором, укладено Інвестиційний договір на будівництво з подальшою експлуатацією та обслуговуванням приміщень мініавтосервісу та магазину супутніх товарів за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Фрунзе, 82, в якому на підставі Додаткової угоди від 02.05.2007 № 3, відповідач отримав всі права та обов'язки інвестора. Оскільки, відповідач прийняті за Договором зобов'язання належним чином не виконує, а саме не погодив із позивачем проектно-кошторисної документації на будівництво, графік робіт, не узгодив підрядні організації, а також не збудував та не ввів у експлуатацію у встановлений Договором строк до липня 2008 року об'єкт інвестування - мініавтосервіс та магазин супутніх товарів, позивач просив розірвати даний Договір на підставі ч. 2 ст. 320 Господарського кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіінвестбуд і КО» звернулося з зустрічним позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач за зустрічним позовом просить зобов'язати відповідача за зустрічним позовом надати нотаріально посвідчену письмову згоду на припинення права користування (оренди) земельною ділянкою та звільнити вищевказану земельну ділянку для провадження будівництва позивачем.

Наведене обґрунтовано тим, що відповідач за зустрічним позовом перешкоджає будівництву та доступу до вказаної земельної ділянки, а відповідно до п. 5.1.15. Договору має надати відповідну згоду позивачу за зустрічним позовом переоформити на себе право користування земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі №910/23073/16 первісний позов задоволено повністю. Розірвано Інвестиційний договір на будівництво з подальшою експлуатацією та обслуговуванням приміщень мініавтосервісу та магазину супутніх товарів за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Фрунзе, 82, від 27.10.2005, що укладений між Автогаражним кооперативом "Чайка" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і КО». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і КО" на користь Автогаражного кооперативу "Чайка" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіінвестбуд і КО» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить у задоволені позовних вимог Автогаражного кооператива «ЧАЙКА» до ТОВ «СІТІІНВЕСТБУД І КО.» про розірвання Інвестиційного Договору від 27.10.2005 року в редакції Додаткової угоди №3 від 02.05.2007 року відмовити повністю, позовні вимоги ТОВ «СІТІІНВЕСТБУД І КО.» до Автогаражного кооперативу «Чайка» про надання нотаріально посвідченої письмової згоди на припинення права користування (оренди) земельною ділянкою та про зобов'язання звільнити земельну ділянку для провадження будівництва задовольнити повністю.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду, у складі головуючої судді Смірнової Л.Г., суддів Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 07.06.2017.

В судове засідання 07.06.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив у задоволені позовних вимог Автогаражного кооператива «ЧАЙКА» до ТОВ «СІТІІНВЕСТБУД І КО.» про розірвання Інвестиційного Договору від 27.10.2005 року в редакції Додаткової угоди №3 від 02.05.2007 року відмовити повністю, позовні вимоги ТОВ «СІТІІНВЕСТБУД І КО.» до Автогаражного кооперативу «Чайка» про надання нотаріально посвідченої письмової згоди на припинення права користування (оренди) земельною ділянкою та про зобов'язання звільнити земельну ділянку для провадження будівництва задовольнити повністю.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

На виконання рішення Київської міської ради від 25.09.2003 №31/905 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", 19.05.2004 між Київською міською радою та позивачем укладено Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 21.10.2005 за № 85-6-00227 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі - Договір оренди), строком на 25 років.

Пунктом 2.1 Договору оренди передбачено, що об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка, розташована за адресою: м.Київ, вул. Фрунзе, 82; розміром 0,4514 га; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування приміщень мініавтосервісу та магазину супутніх товарів.

Вказані обставини також встановлені у рішеннях Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі №910/7277/14 та від 13.07.2016 у справі №910/6591/16, чинними на час розгляду даної справи.

27.10.2005 між позивачем за первісним позовом, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс ДКС", як інвестором, укладено Інвестиційний договір на будівництво з подальшою експлуатацією та обслуговуванням приміщень мініавтосервісу та магазину супутніх товарів за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Фрунзе, 82 (далі - Договір).

19.01.2007 позивач за первісним позовом та ТОВ "Мегаполіс ДКС" уклали додаткову угоду № 1 до Договору, якою погодили, що об'єктом інвестування є багатофункціональний комплекс за вказаною адресою, на який ТОВ "Мегаполіс ДКС" набуває право власності у результаті належного виконання умов цього Договору, а також інші умови.

30.04.2007 між позивачем, ТОВ "Мегаполіс ДКС" та відповідачем за первісним позовом укладено додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до умов якої сторони домовилися, що з дня підписання останньої всі права та обов'язки ТОВ "Мегаполіс ДКС" за Договором переходять до відповідача за первісним позовом.

02.05.2007 між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом укладено додаткову угоду № 3 до Договору, якою вказаний Договір викладено у новій редакції.

Відповідно до п. 2.3. Договору (тут і надалі в редакції додаткової угоди від 02.05.2007 № 3), об'єктом інвестування є приміщення мініавтосервісу та магазину супутніх товарів за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 82. Техніко-економічні показники об'єкту будуть уточнені сторонами при розробці проектно-кошторисної документації, яка після її затвердження буде невід'ємною частиною цього договору.

Право користування земельною ділянкою, на якій буде знаходитись об'єкт інвестування, належить позивачу за первісним позовом на підставі рішення Київської міської ради від 25.09.2003 № 31/905 та Договору оренди земельної ділянки від 19.05.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. у реєстрі № 436, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів від 21.10.2005 за № 85-6-00227, кадастровий № :85:281:0016. Позивач за первісним позовом бере на себе зобов'язання терміново внести (вносити) всі необхідні зміни в надані йому дозвільні документи на користування земельною ділянкою, що необхідні для подальшого виконання умов цього Договору, або надавати відповідачу за первісним позовом всі необхідні документи для внесення ним необхідних змін у надані позивачу за первісним позовом дозвільні документи на користування земельною ділянкою, що необхідні для подальшого виконання умов Договору (п. 2.4. Договору).

Пунктом 2.5. Договору сторони погодили, що термін введення об'єкту в експлуатацію становить 31.07.2009.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Договору (тут і надалі в редакції додаткової угоди від 02.05.2007 № 3), відповідач за первісним позовом здійснює фінансування та сприяє отриманню та погодженню дозвільної документації, розробляє, затверджує проект будівництва, здійснює будівництво об'єкту інвестування та отримує його у власність. Після закінчення будівництва та введення об'єкту в експлуатацію позивач за первісним позовом передає відповідачу за первісним позовом документи, необхідні для оформлення права власності на об'єкт інвестування.

Відповідно до п. 3.1. Договору, його ціною є сума усіх інвестицій та витрат відповідача за первісним позовом, передбачених пунктами 3.2.1.-3.2.3. цього Договору, а також додатковими угодами до Договору, та орієнтовно складає 57000000,00 грн.

Згідно з п. 3.5. Договору сторони встановили, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, у зв'язку з чим відповідач за первісним позовом зобов'язується компенсувати позивачу за первісним позовом фактичні (здійснені) витрати на оформлення та утримання земельної ділянки, на якій буде розташовано об'єкт інвестування до моменту підписання даного договору та компенсувати витрати на утримання зазначеної земельної ділянки під час дії цього Договору, а також витрати на проектну та дозвільну документацію. Відповідач за первісним позовом зобов'язаний компенсувати усі витрати з утримання та обслуговування земельної ділянки після укладення цього Договору та до моменту отримання ним права користування земельною ділянкою на підставі наданих замовником документів щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітнім.

У розділі 4 Договору визначені права та обов'язки відповідача за первісним позовом як інвестора, зокрема, встановлено обов'язок здійснювати фінансування на проведення збору дозвільної та погоджувальної документації, проектування, будівництво, введення об'єкту інвестування в експлуатацію та оформлення права власності на нього за рахунок власних та/або залучених коштів в межах інвестиції, визначеної у п. 3.1. Договору; компенсувати позивачу за первісним позовом витрати на оформлення та утримання даної земельної ділянки, згідно з даним Договором, а також витрати на проектну та дозвільну документацію.

До обов'язків позивача за первісним позовом, який виступає замовником будівництва, розділом 5 Договору передбачено оформити разом із відповідачем заяву для замовлення архітектурно-планувального завдання на об'єкт, одержати разом із інвестором у Головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради архітектурне-планувальне завдання і технічні умови експлуатаційних організацій міста на приєднання будинку до інженерних мереж, приймати участь у розробці та затвердженні проектно-кошторисної документації на будівництво об'єкта інвестування. Розроблена проектно-кошторисна документація на об'єкт інвестування підлягає обов'язковому погодженню із позивачем.

У силу ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 11.4. Договору, розірвання цього Договору в односторонньому порядку, окрім випадків прямо передбачених Договором, не допускається. У разі виникнення обставин, які можуть призвести до недоцільності подальшої співпраці сторін, сторони вирішують ці питання за взаємної згоди, про що складають додаткову угоду, яка після її підписання буде невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 7.2. Договору, дострокове розірвання Договору можливе за письмовою вимогою відповідача за первісним позовом у зв'язку з невиконанням позивачем за первісним позовом зобов'язань за ним, яка повинна містити посилання на невиконання стороною зобов'язань, визначення строку, з якого Договір розривається достроково, вимогу про сплату пені, штрафу та збитків.

Відповідно до ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України зміна та розірвання договорів в односторонньому порядку не допускається. Договір може бути змінено або розірвано: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін; у разі односторонньої відмови від договору, якщо право на таку вимогу встановлено договором.

Положеннями статті 651 ЦК України визначені підстави зміни або розірвання договору, зокрема, у частині 2 вказаної статті зазначено, що Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач за первісним позовом, з яким погодився суд першої інстанції вказує на істотне порушення відповідачем за первісним позовом договору, зокрема, відповідачем за первісним позовом, на думку позивача, не здійснено погодження з позивачем за первісним позовом проектно-кошторисної документації; відповідач за первісним позовом здійснив будівництво лише приміщення площею 30,4 кв.м., відповідачем за первісним позовом не надано доказів продовження будівництва після 2014 року; не використання відповідачем за первісним позовом земельної ділянки відповідно до цільового призначення; здійснення настільки повільно виконання робіт по договору, що такі роботи не були виконані до 31.07.2009.

Проте, місцевим господарським судом помилково покладено всю відповідальність на відповідача за первісним позом, оскільки це суперечить умовам укладеного сторонами договору.

Пунктом 4.1 Договору визначені обов'язки відповідача за первісним позовом: 4.1.1. здійснювати фінансування на проведення збору дозвільної та погоджувальної документації, проектування, будівництво, введення об'єкту інвестування в експлуатацію та оформлення права власності на нього за рахунок власних та/або залучених коштів в межах інвестиції, визначеної у п. 3.1. Договору; 4.1.2. своечасно та на власне розсуд, обирати проектну, будівельну та інші організації та укладати з ними відповідні договори; 4.1.3. компенсувати позивачу за первісним позовом витрати на оформлення та утримання даної земельної ділянки, згідно з даним Договором, а також витрати на проектну та дозвільну документацію; пунктами 4.1.4., 4.1.5. визначені обов'язки щодо утримання та експлуатації мереж водопостачання та каналізації.

Доводи позивача за перісним позовом щодо порушення умов договору не узгоджуються з тими обов'язками, які покладені на відповідача за первісним позовом згідно з умовами договору.

Відповідно до пункту 5.1.6. Позивач за первісним позовом зобов'язаний: «Приймати участь в розробці та затверджені проектно-кошторисної документації на будівництво Об'єкта інвестування. Розроблена Інвестором проектно-кошторисна документація на Об'єкт інвестування підлягає обов'язковому погодженню із Замовником».

Тобто, за даним пунктом замовник на рівних умовах із інвестором зобов'язаний приймати участь в розробці відповідної документації.

Проаналізувавши умови укладеного сторонами договору, колегія суддів проходить до висновку, що для досягнення цілей вказаного правочину сторони зобов'язалися діяти спільно, разом виконувати обов'язки, встановлені договором. Зокрема, замовник зобов'язався оформити разом із відповідачем заяву для замовлення архітектурно-планувального завдання на об'єкт, одержати разом із інвестором у Головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради архітектурне-планувальне завдання і технічні умови експлуатаційних організацій міста на приєднання будинку до інженерних мереж та ін.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що позивачем за первісним позовом здійснювались дії з виконання договору, а саме відповідач за первісним позовом ухилявся від його виконання, що впливає на встановлення істотності порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укіаденні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тіш, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (копія постанови - додається).

Тобто, заявляючи вимоги про розірвання договору Позивач згідно вимог ч.2 ст.651 ЦК України, збов'язаний надати докази, що підтверджують факт істотного порушення відповідачем договору, докази, що підтверджують завдання шкоди Позивачеві (позбавлення «значною міри» сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору), надати докази, що підтверджують розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Проте судом першої інстанції не вказано в чому саме полягає істотність порушення договору відповідачем за первісним позовом та чим вона підтверджується.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Щодо заявлених у межах зустрічного позову вимог, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, судова колегія зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом просить зобов'язати відповідача за зустрічним позовом надати нотаріально посвідчену письмову згоду на припинення права користування (оренди) земельною ділянкою площею 0,4515 га, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 82 та розірвання Договору оренди земельної ділянки з Київською міською радою, зареєстрованим Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів від 21.10.2015 за №85-6-00227, з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 0,4515 га, кадастровий № :85:281:0016 між Київською міською радою та позивачем.

Зазначену вимогу позивач за зустрічним позовом мотивує викладеною у п. 5.1.15. Договору умовою, що відповідач за зустрічним позовом має надати згоду інвестору (позивачу) переоформити на себе право користування земельною ділянкою 0,4514 га, на якій знаходиться об'єкт інвестування. Невиконання даної умови, як зазначає позивач за зустрічним позовом, та обмеження відповідачем за зустрічним позовом доступу до вказаної земельної ділянки перешкоджає позивачу за зустрічним позовом здійснювати будівництво об'єкту.

Наведеним позивач за зустрічним позовом обґрунтовує також вимогу про зобов'язання відповідача за зустрічним позовом звільнити вищевказану земельну ділянку для провадження будівництва.

Проте, із зазначеного позивачем п. 5.1.15. Договору не вбачається строку та умов, за яких відповідач за зустрічним позовом має надати таку згоду. Одночасно, у Договорі зазначені, зокрема, такі умови, як зобов'язання Замовника (відповідача за зустрічним позовом) вносити або надати інвестору всі необхідні документи для внесення необхідних змін у дозвільні документи на користування земельною ділянкою, що необхідні для подальшого виконання Договору (п. 2.4. Договору); зобов'язання інвестора (позивача за зустрічним позовом) компенсувати усі витрати, пов'язані з утриманням та обслуговуванням земельної ділянки з моменту укладення Договору та до моменту отримання позивачем за зустрічним позовом права користування земельною ділянкою (п. 3.5. Договору).

Тобто, у наведених умовах Договору не закріплено обов'язок відповідача за зустрічним позовом надати письмову згоду на припинення права користування земельною ділянкою за вимогою позивача, а міститься альтернатива у виборі способу реалізації зобов'язання відповідача з внесення змін до дозвільних документів - самостійно або делегуванням внесення таких змін позивачем за зустрічним позовом, за умови їх необхідності для подальшого виконання Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Водночас, позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження. Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника, титульного володільця, до інших осіб про усунення порушень його права власності, користування, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є належне позивачеві право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей, і для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей.

Отже, право на негаторний позов виникає у власника, який володіє річчю, проте позбавлений можливості користуватися чи розпоряджатися нею, а підставою такого позову є обставини, що обґрунтовують право позивача на користування і розпорядження майном, підтверджують, що поведінка іншої особи створює перешкоди у здійсненні цих правомочностей.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Разом із цим, позивачем за зустрічним позовом до матеріалів справи не подано доказів, що підтверджують його право власності на вказану земельну ділянку, та які були би підставою для пред'явлення такої вимоги, як зобов'язати відповідача за зустрічним позовом її звільнити. Натомість, із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.05.2016 вбачається, що її власником є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, а орендарем - відповідач за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене, місцевій господарській суд дійшов вірного висновку про те, що позивач за зустрічним позовом не обґрунтував належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги.

З огляду на зазначене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіінвестбуд і КО» та відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіінвестбуд і КО» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі №910/23073/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі №910/23073/16 скасувати в частині задоволення первісного позову.

3. В цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог Автогаражного кооперативу «Чайка» в повному обсязі.

4. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 у справі №910/23073/16 в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і КО» залишити без змін.

5. Стягнути з Автогаражного кооперативу "Чайка" (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 82; ідентифікаційний код 26189578) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і КО" (01601, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 13; ідентифікаційний код 35059917) 2640 (дві тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови.

7. Матеріали справи №910/23073/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко