ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 червня 2017 року Справа № 911/2125/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівПоляк О.І., Сибіги О.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Швидко-Інвест"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 30.03.2017
у справі№911/2125/16 Господарського суду Київської області
за позовомЗаступника прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Новопетрівської сільської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Швидко-Інвест"
пророзірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Швидко-Інвест" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Проте, в порушення зазначених норм скаржником до касаційної скарги не додано належних доказів сплати судового збору в установлених законодавством порядку і розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 пункту 2 підпункту 2 статті 4 вказаного Закону розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви не майнового характеру, складає 1 розмір мінімальної заробітної плати. Приписами частини 2 пункту 2 підпункту 5 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка набрала чинності 01.09.2015) передбачено, що за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлюється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви скарги. За приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата на 01.01.2016 становила 1378 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у даній справі є дві вимоги немайнового характеру (розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки). В підтвердження сплати судового збору, до касаційної скарги скаржником додана квитанція №17558585 від 19.04.2017 про сплату судового збору в розмірі 1 920,00 грн.

Відповідно до пункту 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7 (зі змінами та доповненнями), якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (абзац другий частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір").

Отже, враховуючи вимоги даної касаційної скарги та розмір ставок судового збору встановлений законодавством на 2016 рік, за подання касаційної скарги скаржнику необхідно було сплатити судовій збір за кожну вимогу немайнового характеру, що разом складає 3 307,20 грн. (1378,00*120% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви = 1653,60 (1653,60*2 = 3 307,20)).

Отже, додана заявником до касаційної скарги квитанція в підтвердження сплати судового збору, не може вважатися належним доказом такої сплати в сукупності заявлених вимог, оскільки ця сума є меншою, ніж встановлено чинним законодавством на момент звернення із касаційною скаргою.

Відповідно до пункту 4 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що за приписами частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі повторного звернення з касаційною скаргою з порушенням встановленого законодавством строку, про його поновлення має заявлятися належним чином мотивоване клопотання.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швидко-Інвест" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 у справі №911/2125/16 Господарського суду Київської області та додані до неї документи повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя В.Швець

Судді О.Поляк

О.Сибіга