ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.06.2017 Справа № 905/665/17

Позивач: керівник Артемівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Бахмут

до відповідача-1: Бахмутської міської ради Донецької області, м. Бахмут

до відповідача-2: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бахмут

про визнання недійсними рішення (частково) і договору та зобовязання вчинити певні дії

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

прокуратури: ОСОБА_2 посвідчення

відповідача1: не зявився

відповідача2: не зявився

Керівник Артемівської місцевої прокуратури Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Бахмутської міської ради Донецької області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про:

- визнання незаконним та скасування п.1.4 рішення Артемівської міської ради Донецької області №6/74-1331 «Про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Артемівська від 25.11.2015р.»;

- визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Артемівська, укладеного 04.12.2015р. між Артемівською міською радою Донецької області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1;

- зобовязання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернути земельну ділянку по вул. Леваневського 16-б, площею 0,0038га, вартістю 51 382,84грн. у м. Бахмут Донецької області Бахмутській міській раді Донецької області.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що рішенням Артемівської міської ради від 25.11.2015р. №6/74-1331 всупереч чинному законодавству, зокрема нормам Земельного кодексу України, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на земельну ділянку комунальної власності по вул. Леваневського, 16-б, кадастровий №:00:022:0823 площею 0,0038га встановлено сервітут з подальшим укладенням договору про встановлення земельного сервітуту попри те, що вона не є ані власником ані користувачем земельної ділянки. Також прокурор зазначає, що підприємець ніяким чином не обґрунтувала неможливість задоволення потреб у інший, ніж встановлення сервітуту спосіб.

Як на підставу позовних вимог про визнання недійсним договору та зобовязання підприємця повернути земельну ділянку, прокурор посилається на удаваність правочину (ст.235 Цивільного кодексу України) та те, що фактично між сторонами існують орендні правовідносини, а відтак, укладенням договору про встановлення земельного сервітуту порушені інтереси держави, оскільки для передачі земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності мають бути здійснені земельні торги та одержано рішення власника земельної ділянки, чого у дійсності зроблено не було.

Бахмутська міська рада Донецької області позов не визнав з посиланням, зокрема на те, що:

- ст.100 Земельного кодексу України право на встановлення сервітуту надано, окрім власників земельних ділянок, також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут);

- право вимоги земельного сервітуту у формі особистого сервітуту належить не лише власникам (володільцям) земельних ділянок, але - і іншим особам і при цьому, такий особистий сервітут встановлюється договором;

- ст.99 Земельного кодексу України передбачено можливість встановлення сервітуту для розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) і Бахмутська міська рада прийняла рішення від 25.11.2015 року № 6/74-1331 «Про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Артемівська» у межах повноважень, визначених Законом, та у спосіб передбачений чинним законодавством та регламентом Бахмутської міської ради;

- споруда, яка збудована на місці спірної ділянки фактично є тимчасовою спорудою в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не потребує документів, що посвідчують землекористування;

- територіальна громада м. Бахмута в особі Бахмутської міської ради має право на встановлення строковою сервітуту під розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) особам, які цього вимагають, без обов'язкової ознаки таких осіб, як власників чи користувачів (володільців) земельних ділянок, шляхом укладення договору строкового сервітуту без проведення земельних торгів (аукціонів);

- з аналізу норм Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України № 244 від 21.10.2011 року, а також норм Земельного та Цивільного кодексів України та враховуючи те, що відсутність документа на землекористування не є підставою для відмови у видачі паспорта прив'язки і, відповідно до пункту 2.20 Порядку, встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки, беручи до уваги заборону вимагати інші, крім визначених Порядком, документи і погодження - складається ситуація передбачена статтею 401 Цивільного кодексу України і під встановленою тимчасовою спорудою іншого способу врегулювання земельних відносин крім встановлення сервітуту, визначеного пунктом «в» статті 99 Земельного кодексу України в редакції Закону України № 191-УІ1І від 12.02.2015 року, чинним законодавством України не передбачено;

- позивачем не доведено наявності будь-яких порушень при прийнятті оспорюваного рішення та укладенні на його підставі договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Артемівська;

- жодних доказів порушення прав територіальної громади м. Бахмута чи інтересів держави позов прокурора не містить.

Прокуратура вважає доводи Бахмутської міської ради необґрунтованими з посиланням, зокрема, на те, що:

- метою, з якою надавалась земельна ділянка фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 є розміщення та обслуговування тимчасової споруди, цільове призначення - торгівля продовольчими товарами і, таким чином, реалізація такої мети користувачем безпосередньо впливає на обсяг речових прав власника земельної ділянки, що суперечить природі правовідносин за договором сервітуту;

- порядок надання земельних ділянок державної чи комунальної власності в оренду врегульований статтею 124 Земельного кодексу України, відповідно до якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі- продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Таким чином, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж землі для передачі її у користування (оренду) затверджено та земельну ділянку передано фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 з порушенням встановленого законодавством порядку та виходом за межі компетенції ради, а також відповідачу фактично було надано в користування земельну ділянку поза процедурою торгів;

- пунктом 1.11 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду №244 від 21.10.2011передбачено, що розміщення тимчасових споруд під час проведення ярмарок, державних та місцевих святкових, урочистих масових заходів на строк проведення таких заходів здійснюється у порядку, встановленому органом місцевого самоврядування, тобто законодавством на сьогодні, не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо встановлення порядків та правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, окрім як проведення ярмарок, державних та місцевих святкових, урочистих масових заходів на строк проведення таких заходів;

- внаслідок прийняття оспорюваного рішення та укладення договору порушено інтереси держави у сфері земельних відносин, застосовано невірний механізм надання та одержання у користування земельної ділянки, оскільки саме дотриманням законодавчих засад надання земельних ділянок забезпечується рівність прав громадян, юридичних осіб, відповідні надходження до бюджету.

На підтвердження обґрунтованості своїх заперечень міськрадою надана копія листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/14.1-1237-16 від 23.11.2016 року, у якому, зокрема, зазначено:

«Порядок розміщення ТС регламентується Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок). Земельна ділянка є обєктом нерухомого майна, а чинним законодавством та, зокрема, пунктом 1.4 Порядку, передбачено, що розміщення споруд для здійснення підприємницької діяльності несе тимчасовий характер.

Враховуючи викладене, а також пункт 2.1 Порядку, підставою для встановлення ТС є наявність паспорту привязки, а не наявність або відсутність у замовника документів, що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою.

Разом з тим, відповідно до пункту «в» статті 99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту на право на розміщення тимчасових споруд».

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відзив на позов не надала, у судове засідання на виклик жодного разу не зявилась.

Бахмутська міська рада вимогу суду щодо явки представника ради у судове засідання не виконала і явку свого компетентного представника для дачі пояснень щодо суті спору в жодне із проведених засідань не забезпечила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури господарський суд встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до міського голови Артемівської міської ради з заявою б/н від 11.11.2015р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Артемівська загальною площею 0,0038га, розташованої за адресою: вул. Леваневського, 16-б у м. Артемівську, для розміщення і обслуговування тимчасової споруди, цільове використання торгівля продовольчими товарами, та встановлення на цю земельну ділянку земельного сервітуту терміном до 08.04.2018р.

Потреба у встановленні (наданні) саме особистого строкового земельного сервітуту на земельну ділянку і, як наслідок, в укладенні відповідного договору в заяві фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ніяким чином не обґрунтована

Рішенням Артемівської міської ради №6/74-1331 від 25.11.2015р. «Про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Артемівська» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Артемівська та встановлено земельні сервітути, у тому числі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0038га (кадастровий №:00:022:0823) по вул. Леваневського, 16-б у м. Артемівську, для розміщення та обслуговування тимчасової споруди, цільове призначення торгівля продовольчими товарами, терміном до 08.04.2018р.

Також, п.3 даного рішення Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради зобовязувалось підготувати договори про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки комунальної власності територіальної громади Артемівська, згідно п. 1 даного рішення у відповідності з чинним законодавством.

В цей же день 25.11.2015р. рішенням Артемівської міської ради №6/74-1322 внесено зміни до рішень Артемівської міської ради, її виконкому, якими затверджені статут територіальної громади міста, символіка міста, структура міської ради та її виконавчих органів, регламенти змінивши слова «Артемівськ», «Артемівська» в усіх відмінках на слова «Бахмут», Бахмутська» відповідно (п.4 рішення).

Актом встановлення та погодження меж земельної ділянки без дати та номеру погоджено межі спірної земельної ділянки.

На виконання рішення Артемівської міської ради №6/74-1331 від 25.11.2015р., 04.12.2015р. між Артемівською міською радою (власник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (сервітуарій) був укладений договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Артемівська.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, земельний сервітут встановлюється відносно земельної ділянки: кадастровий №:00:022:0823, наданої для розміщення та обслуговування тимчасової споруди, цільове призначення торгівля продовольчими товарами, яка розташована за адресою: м. Артемівськ, вул. Леваневського, 16-б.

Земельний сервітут встановлюється в інтересах сервітуарія на земельну ділянку власника площею 0,0038га із земель житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Термін дії цього договору, відповідно до п.2.1, встановлюється з моменту його державної реєстрації до 08.04.2018р.

Плата за користування земельною ділянкою обчислюється власником згідно цього договору, дорівнює сумі орендної плати та вноситься у грошовій формі один раз на рік не пізніше 1 лютого поточного року за попередній період (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.2 договору, розмір річної плати складає 3 382,50грн.

Відповідно до п.6.2 договору, передача земельної ділянки сервітуарію здійснюється за актом приймання передачі обєкту сервітуту.

На виконання умов договору, Артемівська міська рада 15.12.2015р. передала, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 прийняла земельну ділянку, яка знаходиться за адресою по вул. Леваневського, 16-б у м. Артемівську, загальною площею 0,0038га, кадастровий №:00:022:0823, що підтверджено відповідним актом.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний №50204127), Артемівським міськрайонним управлінням юстиції Донецької області від 15.12.2015р. за №12607926 здійснено державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Леваневського, 16-б, кадастровий №:00:022:0823.

З метою досудового врегулювання спору, Артемівською місцевою прокуратурою Донецької області на адресу Артемівської міської ради був надісланий лист від 08.02.2017р. №80-700 щодо розірвання за ініціативою Бахмутської міської ради договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку територіальної громади м. Бахмута.

Листом віл 13.02.2017р. №вх.01-0579-11 Бахмутська міська рада повідомила прокуратуру, що договір про встановлення земельного сервітуту був укладений відповідно до умов чинного законодавства, а саме, на підставі ст.99 Земельного кодексу України.

На час розгляду справи договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Артемівська не розірваний, п.1.4 оспорюваного прокуратурою рішення Артемівської міської ради Донецької області №6/74-1331 є чинним.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· відповідно до ст.401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут);

· ч.2 ст.402 Цивільного кодексу України встановлено що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки;

· ч.5 ст.403 Цивільного кодексу України передбачено, що «сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном»;

· згідно ч.1 ст.404 Цивільного кодексу України «право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо»;

· ч.2 ст.404 Цивільного кодексу України передбачено, що «особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту»;

· відповідно до ст.98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками);

· відповідно до ст.100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут),

господарський суд:

1) дійшов до висновку, що дійсно чинним законодавством не встановлено виключного права землекористувачів або землевласників на одержання (встановлення) земельного сервітуту, але з огляду на те, що:

- земельний сервітут це право користування чужою земельною ділянкою, належне певній особі або необмеженому колу осіб;

- земельний сервітут може бути встановлений для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, тобто, для встановлення сервітуту принциповою є умова щодо неможливості задоволення потреби осіб у інший, ніж встановлення сервітуту, спосіб;

- сервітут, у тому числі і земельний, не може позбавляти власника майна (землі), щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном (землею);

- володілець земельним сервітутом має право вимагати від власника (володільця) земельної ділянки надання такого сервітуту (права користування земельною ділянкою),

2) вважає, що будь-яких підстав для визнання між відповідачами прав на встановлення земельного сервітуту не існувало і відповідачі, уклавши оспорюваний договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Бахмута:

- позбавили власника землі і громаду м. Бахмута права володіння і користування нею на весь час строку дії договору, що не відповідає вимогам ч.5 ст.403 Цивільного кодексу України;

- фактично вчинили (оформили, приховали) інший правочин, а саме відносини (договір) оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності і для передачі в оренду якої мали бути здійснені земельні торги (ст.124 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч.1 ст.235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч.2 ст.235 Цивільного кодексу України у разі, якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Частиною 1 ст.215 Цивільного кодексу України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним. При цьому, за змістом ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актами цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно ст.792 Цивільного кодексу України, ст.13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди земельної ділянки орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк.

З викладеного вбачається, що земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Бахмут, вул. Леваневського, 16-6 надано у строкове користування без дотримання встановленої процедури та підстав, визначених чинним законодавством, зокрема поза процедурою торгів, за відсутності відповідного рішення власника земельної ділянки.

Таким чином, договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Бахмута від 04.12.2015р. суперечить вищенаведеним вимогам законодавства та підлягає визнанню недійсним відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Тобто, потреба фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в отриманні земельної ділянки мала вирішитися шляхом прийняття міською радою рішення про надання земельної ділянки в користування (оренду), в порядку визначеному Цивільним і Земельним кодексами України, Законом України «Про оренду земель».

Зазначене вказує на те, що рішення Артемівської міської ради №6/74-1331 від 25.11.2015р. «Про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Артемівська» в оспорюваній прокурором частині винесено з порушенням норм чинного земельного законодавства. Передача земельної ділянки, що розташовується під тимчасовою спорудою для здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, повинна була проводитись на умовах оренди в порядку, визначеному ст.ст.124, 134 Земельного кодексу України та згідно положень Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до ст.12 Земельного кодексу України, п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до закону та в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Статтями 123, 124, 134, 135 Земельного кодексу України визначено порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній чи комунальній власності, права на які підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах).

А, отже, враховуючи вищезазначене, за відсутності у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 права на земельний сервітут (особистий строковий земельний сервітут), Артемівська (натепер - Бахмутська) міська рада мала можливість і повинна була розпорядитися вказаною земельною ділянкою шляхом передачі в оренду.

Прийняттям і укладенням оспорюваних рішення та договору порушено інтереси держави у сфері земельних відносин, відповідачами застосовано невірний механізм надання та одержання у користування земельної ділянки, відносини оформлено без дотримання як чинного законодавства, так і законодавчих засад рівності прав громадян і юридичних осіб, і як наслідок, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Заперечення Бахмутської міської ради є безпідставними і судом до уваги судом не прийняті. Зокрема, посилання на п. «в» ч.1 ст.99 Земельного кодексу України заявлене без врахування тієї обставини, що згідно цієї правової норми можуть вимагати встановлення земельного сервітуту (права на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм)) власники або землекористувачі земельних ділянок, до яких фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не належить, а Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 є підзаконним нормативним актом.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.202, 203, 215, 235, 401, 402 Цивільного кодексу України, ст.ст.98, 99, 100, 122, 123, 124 Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і керуючись ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.1.4 рішення Артемівської (нині Бахмутської) міської ради Донецької області №6/74-1331 «Про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки комунальної власності територіальної громади м. Артемівська від 25.11.2015р.».

Визнати недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Артемівська, укладений 04.12.2015р. між Артемівською (Бахмутською) міською радою Донецької області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (21.05.1974р.н., місцепроживання: 84511, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, банківські реквізити не відомі) повернути земельну ділянку по вул. Леваневського 16-б, площею 0,0038га, вартістю 51 382,84грн. у м. Бахмут Донецької області Бахмутській міській раді Донецької області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, , банківські реквізити не відомі).

Стягнути на користь прокуратури Донецької області (юридична адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, код ЄДРПОУ - 25707002, банківські реквізити: розрахунковий рахунок № 6251, Держказначейська служба України, МФО 820172, отримувач - прокуратура Донецької області) з:

- Бахмутської міської ради Донецької області (84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, , банківські реквізити не відомі) 2 400,00грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору;

- фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 21.05.1974р.н., місцепроживання: 84511, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, банківські реквізити не відомі) 2 400,00грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 06.06.2017р.

Надруковано примірників:

1 до справи;

1 прокурору

1 позивачу;

1 відповідачу.