ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Справа № 910/603/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Бондар С.В. (доповідач),
суддівГрека Б.М., Селіваненко В.П.
розглянувши матеріали касаційної скарги за участю представників : Товариства з обмеженою відповідальністю "Саксесс Інвест" від позивача: Буртовий О.І. від відповідача: Яценко О.В.
на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 13.01.2017 року
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 року
у справі№ 910/603/17
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Саксесс Інвест"
доДочірнього підприємства "Оріфлейм Косметік Україна"
прозобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Саксесс Інвест" (далі позивач) звернулось з позовом до Дочірнього підприємства "Оріфлейм Косметік Україна" (далі відповідач) про зобов'язання відповідача визнати вимоги позивача в розмірі 32 979 390, 14 грн. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 року позовну заяву та додані до неї документи були повернуті позивачу без розгляду, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Суд прийшов до висновку про те, що за подання даного позову позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 241 600 грн., як за вимогу майнового характеру так і за вимогу немайнового характеру (240 000 грн. - за вимогу майнового характеру та 1 600 грн. - за вимогу немайнового характеру).

Не погоджуючись з ухвалою Господасрького суду міста Києва позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а ухвала Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 року у даній справі залишена без змін.

В постанові апеляційної інстанції зазначено про те, що майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов'язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Як було зазначено вище, предметом спору у даній справі є дві вимоги: зобов'язання відповідача визнати вимоги позивача в розмірі 32 979 390,14 грн. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога про зобов'язання включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу носить немайновий характер, а вимога про зобов'язання визнати грошові вимоги на суму 32 979 390,14 грн., є майновим спором, оскільки дана вимога має вартісну оцінку.

Отже, за встановлених обставин щодо сплати судового збору у розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України "Про судовий збір" (далі Закон), судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати прийняті у справі судові рішення. а справу передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

В своїй касаційній скарзі позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами невірно застосоване діюче законодавство.

В своїй касаційній скарзі позивач зазначає, що предметом даного спору є зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме зобов'язати відповідача визнати вимоги позивача в розмірі 32 979 390, 14 грн. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу відповідача та вважає, що заявлені ним вимоги, є вимогами немайнового характеру.

До початку розгляду касаційної скарги від ліквідатора відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Обговоривши клопотання ліквідатора, судова колегія не знаходить підстав для його задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм діючого законодавства, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1 600 грн.

В абз. 2 пункті 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" (далі Постанова) зазначено: "що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці".

До матеріалів справи /а.с.33-42/ залучено позовну заяву позивача, в якій позивач просить суд зобов'язати відповідача в особі ліквідатора Курилко Л.Є. визнати вимоги позивача в розмірі 32 979 390, 14 грн. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу відповідача.

Оцінюючи заявлені позовні вимоги позивача, судова колегія зазначає, що вони складаються з 2-х вимог: перша вимога - визнання вимог позивача в розмірі 32 979 390, 14 грн., яка підлягає вартісній оцінці та другої вимоги - включення вказаної суми до проміжного ліквідаційного балансу.

Судова колегія приходить до висновку про те, що у даному позові поєднані дві вимоги, як майнового, так і немайнового характеру.

Відповідно до абз. 1 п. 2.10 Постанови у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

У даному випадку, при зверненні до суду позивач повинен був сплатити судовий збір, у відповідному розмірі, як за майнову, так і за немайнову вимогу.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення касаційної скарги позивача не має, а ухвала та постанова прийняті у справі повинні бути залишені без змін.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Саксесс Інвест" відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 року прийняті у справі № 910/603/17 залишити без змін.

Головуючий С.В.Бондар

Судді Б.М.Грек

В.П.Селіваненко