КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа№ 910/24384/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Чорної Л.В.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Зубілевич Т.В. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 (дата підписання 20.02.2017)

у справі № 910/24384/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

про стягнення 16 424,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра - Україна" звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" про стягнення 16 424,03 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.02.2017 у справі № 910/24384/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра - Україна" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 у справі № 910/24384/16 та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 у справі № 910/24384/16 до провадження, розгляд справи № 910/24384/16 призначено на 27.04.2017.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. на лікарняному, судове засідання, призначене на 27.04.2017, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Корсакової Г.В. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 розгляд справи призначено на 08.06.2017.

В судове засідання 08.06.2017 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача, явка якого в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

В судовому засіданні 08.06.2017 представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.12.2015 між Приватним акціонерним товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного комбінованого страхування наземного транспорту ОСАГО+№.04-1.0004223.0061, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 5 договору строк його дії з 28.12.2015 до 27.12.2016.

Відповідно до п.11.1. договору визначення розміру збитку та розрахунок страхового відшкодування проводиться страховиком на дату настання страхового випадку виходячи із фактичного розміру прямого збитку, але в межах страхових сум, передбачених договором та з урахуванням умов договору.

29.02.2016 у м. Полтава по вул. О. Вишні сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 та яким керував ОСОБА_3 та транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить приватному підприємству "ДС-Кременчук" та яким керував ОСОБА_5, в результаті якої автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2016 у справі №524/1924/16-п ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до рахунку № 15021610 від 15.03.2016 та Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №132 вартість ремонтних робіт транспортного засобу автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 35 000,00 грн.

Позивачем складено та підписано Страховий акт №0011567.02.16/1 від 16.03.2016 та розрахунок суми страхового відшкодування до вказаного акту, відповідно до яких пошкодження наземного транспортного засобу "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування 35 000,00 грн.

Платіжним дорученням №774 від 16.03.2016 згідно страхового акту № №0011567.02.16/1 від 16.03.2016 позивачем було здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 35 000, 00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_6

Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3 від 03.03.2015 зі строком дії з 04.03.2015 по 03.03.2016, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза -510,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 813 від 02.07.2016 ,у якій просив сплатити завдану шкоду у розмірі 35 000 грн.

Відповідач сплатив позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 18 575,97 грн. за Полісом НОМЕР_3.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 16 424,03 грн. Позов обґрунтований тим, що виплативши своєму страхувальнику відповідно до договору добровільного комбінованого страхування наземного транспорту ОСАГО+№.04-1.0004223.0061 від 16.12.2015 року страхове відшкодування в розмірі 35 000,00 грн., він на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний його страхувальнику збиток, якою є відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у вчиненні ДТП особи, та який зобов'язаний відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодувати позивачу понесені збитки у розмірі виплаченого страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, передбаченої полісом відповідача.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що обсяг відповідальності страхувальника необхідно розраховувати з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу. Посилаючись на Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 19 085,97 грн. Враховуючи те, що франшиза складає 510,00 грн, відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 18 575,97 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову та виходить з наступного.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Таким чином, особою відповідальною за завдані збитки, згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та враховуючи наявність Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3, в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є саме відповідач.

В силу положень пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З урахуванням викладеного страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобом збитки, пов'язані з відновлювальним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 07.02.2017 у справі № 910/26827/15.

При цьому, висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 15.04.2015 № 3-50гс15 не містять правової позиції щодо можливості відшкодування сум фізичного зносу страховиком за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.06.2016 у справі №909/1011/15).

Відповідно до Звіту № 33/03/16 від 09.03.2016 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19 085,97 грн., коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7.

Згідно з ч. 2 п. 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких підстав, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи суму грошових коштів у розмірі 18 575,97 грн. (19 085,97 грн. - 510,00 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 06.09.2016 сплачено позивачу 18 575,97 грн. суму страхового відшкодування за Полісом НОМЕР_3.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 16 424,03 грн. є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 у справі № 910/24384/16 відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 у справі № 910/24384/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2017 у справі № 910/24384/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/24384/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Л.В. Чорна

Ю.Л. Власов