РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017Справа № 910/7823/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКомунального підприємства Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни)
доУкраїнського державного проектно-технологічного науково-дослідного інституту цивільної авіації "Украеропроект"
простягнення 36 510 грн 96 коп.
Представники:
від позивача: Ференц О.М. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.05.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) з вимогами до Українського державного проектно-технологічного науково-дослідного інституту цивільної авіації "Украеропроект" про стягнення 36 510 грн 96 коп. заборгованості за договором про компенсацію вартості електричної енергії № 10-2015 від 01.01.2015, в тому числі: 33 160 грн 89 коп. основного боргу, 3 142 грн 28 коп. пені, 965 грн 65 коп. інфляційних втрат та 251 грн 14 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про компенсацію вартості електричної енергії № 10-2015 від 01.01.2015 не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 33 160 грн 89 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 3 142 грн 28 коп. пені, 965 грн 65 коп. інфляційних втрат та 251 грн 14 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 порушено провадження у справі № 910/7823/17 та справу призначено до розгляду на 19.06.2017.

15.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документ на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове засідання 15.06.2017 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 015.

У судове засідання 15.06.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 15.06.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між Комунальним підприємством Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) (споживач за договором) та Українським державним проектно-технологічним науково-дослідним інститутом цивільної авіації "Украеропроект" (сторона-2 за договором) укладено договір про компенсацію вартості електричної енергії № 10-2015 (далі - договір), споживач забезпечує передачу електричної енергії, для забезпечення електроустановок субспоживача на його об'єктах, в межах величин, дозволених до користування, а субспоживач оплачує вартість використаної електричної енергії за тарифами ПАТ "Київенерго" (надалі - енергопостачальник) та здійснює інші платежі в порядку і на умовах договору.

Згідно з положеннями пунктів 10.1 та 10.2 договору визначено, що договір набирає чинності з 01.01.2015 і діє до 31.12.2015. При відсутності письмової заяви до дня закінчення дії договору від однієї із сторін про припинення або зміну умов договору він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

Відповідно до пункту 4.1. договору розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 25 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електричну енергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважаються прирівняними.

У відповідності до пункту 4.2 договору субспоживач сплачує споживачу до 25 числа поточного місяця 100 % передоплату на наступний розрахунковий період в обсязі не менше фактично спожитої електричної енергії в попередньому розрахунковому періоді.

Акти приймання-передачі наданих послуг (надалі - акти) складаються

споживачем останнім днем звітного місяця, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріпляються печатками протягом 5 (п'яти) днів після закінчення звітного місяця. В разі непідписання субспоживачем наданих актів протягом 5 (п'яти) робочих днів, акти вважатимуться підписаними в редакції споживача та підлягають оплаті (пункту 4.4 договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги виконавця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627, 628 Цивільного кодексу України).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору про компенсацію вартості електричної енергії № 10-2015 від 01.01.2015 та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати компенсації вартості активної електроенергії та утримання електричних мереж на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4028 від 30.11.2016, № 4374 від 31.12.2016, № 408 від за січень 2017 року,№ 793 за лютий 2017 року та № 1191 за березень 2017 року, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 33 160 грн 89 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати компенсації вартості активної електроенергії та утримання електричних мереж за період з листопада 2016 року по березень 2017 року на суму 33 160 грн 89 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензію № 5.2-1.8-243 від 29.03.2016 про погашення заборгованості заборгованості за договором, проте зазначена претензія залишені без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати позивачу оплати компенсації вартості активної електроенергії та утримання електричних мереж за період з листопада 2016 року по березень 2017 року за договором про компенсацію вартості електричної енергії № 10-2015 від 01.01.2015 та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 33 160 грн 89 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 33 160 грн 89 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати компенсації вартості активної електроенергії та утримання електричних мереж, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 142 грн 28 коп. пені, 965 грн 65 коп. інфляційних втрат та 251 грн 14 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення з 06.12.2016 по 03.05.2017.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 7.3 договору при простроченні платежів за договором субспоживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми коштів за кожний день прострочення.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 7.3 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором про компенсацію вартості електричної енергії № 10-2015 від 01.01.2015, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 142 грн 28 коп. пені, 965 грн 65 коп. інфляційних втрат та 251 грн 14 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення з 06.12.2016 по 03.05.2017, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Українського державного проектно-технологічного науково-дослідного інституту цивільної авіації "Украеропроект" (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ідентифікаційний код 01131589) на користь Комунального підприємства Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) (03036, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 79, Аеропорт "Київ" (Жуляни), ідентифікаційний код 01131514) 33 160 (тридцять три тисячі сто шістдесят) грн 89 коп. основного боргу, 3 142 (три тисячі сто сорок дві) грн 28 коп. пені, 965 (дев'ятсот шістдесят п'ять) грн 65 коп. інфляційних втрат та 251 (двісті п'ятдесят одна) грн 14 коп. 3 % річних, а також судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 21.06.2017

Суддя Н.Б. Плотницька