ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р.Справа № 922/1200/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення (вх. №19732 від 15.06.2017 р.) по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення 13.114,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2017 року до Господарського суду Харківської області надійшла заява, підписана представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокатом Субота А.А. (вх. №19732), про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення з відповідача 6.6045,68 грн. судових витрат у вигляді послуг адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач посилається на те, що при прийнятті рішення від 07 червня 2017 року по справі №922/1200/17 Господарським судом Харківської області не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на послуги адвоката в розмірі 8.100,00 грн. та витрати на отримання Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відповідача в розмірі 63,00 грн.

Розглянувши подану позивачем заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд встановив.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07 червня 2017 року по справі №922/1200/17 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати за період з вересня 2016 року по січень 2017 року в розмірі 6.000,00 грн., пеню в розмірі 714,35 грн., штраф у розмірі 3.000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.185,19 грн.

Приписами ч.1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь у судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішене питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 4.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо господарський суд не прийняв рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат чи про повернення судового збору з державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи він на підставі статті 88 ГПК має право прийняти додаткове рішення (ухвалу, постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання. Таке рішення (ухвалу, постанову) може бути прийнято з питань розподілу сум судового збору або їх повернення і в тому разі, якщо відповідна вимога у розгляді справи з якихось причин не заявлялася.

Відповідно до п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2017 року між позивачем (Клієнт) та адвокатом Субота А.А. було укладено Договір про надання правової допомоги відповідно до предмету якого, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов'язання представляти інтереси клієнта у Господарському суду Харківської області за позовом ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення суми за договором оренди №6/15 від 01 листопада 2015 року.

В пункті 4.3. Договору про надання правової допомоги від 05 квітня 2017 року сторони погодили, що за надання правової допомоги клієнт в момент укладення договору сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 8.100,00 грн.

Суд зазначає, що фіксований розмір вартості адвокатських послуг за представництво інтересів позивача в Господарському суді Харківської області в сумі 8.100,00 грн. ще не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката в зазначеному розмірі, оскільки розмір таких витрат має бути доведений та документально обґрунтований (договір на правовому допомогу, зазначення номеру справи, докази здійснення оплати за послуги, звіт щодо витраченого часу на послуги тощо), виходячи з розумної необхідності судових витрат для даної справи.

Проте матеріали справи не містять доказів того, що Субота А.А. дійсно має статус адвоката. Ні ним, ні позивачем до справи не долучено ні копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ні витягу з реєстру адвокатів.

Матеріали справи не містять також і акту здачі-прийомки виконаних послуг, ні інших доказів того, що послуги виконані належним чином і прийняті замовником до оплати, що претензій з боку замовника до їх якості, обсягу немає.

Крім того, на підтвердження факту оплати позивачем наданої йому правової допомоги, суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката позивачем до матеріалів справи додано квитанцію №1 від 05 квітня 2017 року на суму 8.100,00 грн. (т. I, арк. с. 25).

Проте, зазначена квитанція не може бути визнана належним доказом оплати послуг адвоката, оскільки вона не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (не містить назву підприємства (особи), від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та інше). З цієї розписки взагалі не вбачається підстав для висновку про те, що вона видана саме адвокатом Суботою А.А.

Також, суд не приймає в якості доказу не посвідчену ксерокопію квитанції на оплату за отримання відомостей з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на суму 63,00 грн. (т. I, арк. с. 55), оскільки відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача в частині винесення додаткового рішення, в частині стягнення з відповідача 6.6045,68 грн. судових витрат у вигляді послуг адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суд відмовляє за відсутністю підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 44, 49, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Прийняти додаткове рішення у справі №922/1200/17.

3. В частині стягнення 6.6045,68 грн. судових витрат у вигляді послуг адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи відмовити.

Суддя О.В. Бринцев