ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2017 Справа № 905/1219/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», м. Київ (в особі Донецького обласного управління, м. Краматорськ)

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка

про стягнення 187 264,40грн. і розірвання договору

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_2 юр.

відповідача: не зявився (не викликався)

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1» про:

· стягнення 187 264,40грн., у тому числі:

ь 117 100,11грн. - відсотки за користування кредитом;

ь 57 062,30грн. інфляційні втрати;

ь 13 101,99грн. 3% річних;

· розірвання кредитного договору № 2 від 14.06.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання позичальником взятих на себе за кредитним договором №2 від 14.06.2013р. зобовязань, у звязку з чим заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з відповідача 442 479,98грн. заборгованість за кредитом (тіло + відсотки); підприємцем залишаються невиконані зобовязання щодо несплачених процентів за користування кредитними коштами.

Свої вимоги позивач також обґрунтовує ст.ст.611, 625, 651 Цивільного кодексу України.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, відзив на позов і докази сплати суми позову господарському суду не надав, явка відповідача (його представників) у судове засідання судом не визнавалась обовязковою і в матеріалах справи є всі необхідні документи для розгляду спору по суті, у звязку з чим господарським судом справа на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

14.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №2, відповідно до п.2.1 якого банк зобовязується надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит в розмірі 500 000,00грн. та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2.2 договору, кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення не пізніше 13 червня 2018р.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили погашення кредиту в строки згідно з таким графіком: погашення кредиту 59 місяців щомісяця рівними частинами в сумі 8 335,00грн., 60й місяць користування погашення у розмірі 8 235,00грн..

За користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою (п.2.7 договору).

Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 19,8 процентів річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим договором (п.2.7.1 договору).

«Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим договором…» (п.2.7.2 договору).

Як встановлено заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2016р. у справі № 233/6540/15-ц, позивачем всі зобовязання за кредитним договором були виконані у повному обсязі і належним чином, відповідачу на придбання механічного транспортного засобу екскаватора навантажувача JCB ЗСХ, 2013р.в. був наданий кредит у сумі 500 000,00грн, що підтверджується випискою по рахунку №9306 та актом № КМ-00002875 приймання-передачі обладнання згідно договору поставки №4705 від 29 травня 2013 року.

У звязку з невиконання позичальником взятих на себе за договором зобовязань, позивач звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2016р. у справі № 233/6540/15-ц стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в розмірі 442 479,98 гривні, яка складається з:

- 374 767,94грн. - тіла кредиту;

- 67 712,04грн. заборгованості по процентам.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України «обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Таким чином не підлягає доказуванню факт отримання відповідачем кредиту та порушення ним умов договору.

Оскільки рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2016р була стягнута заборгованість станом на вересень 2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем збільшилась у вигляді несплачених процентів за користування кредитними коштами. Заборгованість відповідача по несплаченим процентам за період з 22.09.2015р. по 20.04.2017р. включно складає 117 100,11грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних від прострочених сум.

Загальна заборгованість за кредитом станом на 20.04.2017р. включно становить 187 264,40грн., з яких:

- 117 100,11грн. - відсотки за користування кредитом за період з 22.09.2015р. по 20.04.2017р. включно ;

- 29 899,19грн. інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за основним боргом за період жовтень 2014р. березень 2017р.;

- 27 163,11грн. інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості по простроченим процентам за період вересень 2014р. березень 2017р.;

- 7 020,85грн. 3% річних по простроченому кредиту за період з 03.10.2014р. по 20.04.2017р. включно;

- 6 081,14грн. - 3% річних по простроченим процентам за період з 11.09.2014р. по 20.04.2017р. включно; .

На час подання позову і розгляду справи, заборгованість по відсоткам у розмірі 117 100,11грн.. залишається несплаченою, доказів зворотного до суду надано не було.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти;

· згідно ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

· ст.1046 Цивільного кодексу України (параграф 1 глави 71 ЦК України) передбачено: «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.»;

· відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

· згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

· ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

· відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом,

· відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором,

· згідно ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено аборозірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

· відповідно до ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

· згідно ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона;

· відповідачем істотно порушені умови укладеного з позивачем кредитного договору;

· зауважень щодо розрахунку основної заборгованості (відсотки за користування кредитом) та здійснених позивачем нарахувань (інфляційні втрати та 3% річних) відповідачем не заявлено,

господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 530, 575, 612, 625, 651, 652, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і керуючись ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (10.12.1963р.н., 86113, АДРЕСА_1, п/р 9306 в ТВБВ №10004/0242 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106, код ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Донецького обласного управління (84302, м. Краматорськ Донецької області, вул. Сіверська, 54, , банківські реквізити невідомі) 117 100,11грн. - відсотки за користування кредитом, 57 062,30грн. інфляційні втрати, 13 101,99грн. 3% річних, 4 408,97грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Розірвати кредитний договір № 2 від 14.06.2013р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 14.06.2017р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 - відповідачу.