УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.06.2017Справа № 910/9490/17

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про відшкодування збитків на суму 173 343,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про відшкодування збитків на суму 173 343,33 грн.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначено, що станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 гривень.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000,00 грн.).

У підпункті 2.2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Отже, враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір: за вимогу майнового характеру - у загальній сумі 2600,15 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем за подання позову не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі. Натомість, у позовній заяві містится клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року роз`яснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, суд зауважує, що підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника, який унеможливлює сплату судового збору при зверненні з позовом, при цьому на заінтересовану сторону покладається обґрунтування та доведення обставин, котрі свідчать, зокрема, про утруднення здійснення сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач мотивує тим, що позивача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; господарська діяльність припинена, власних оборотних коштів у боржника не має, кредитори на не створювали фонд для оплати витрат, пов'язанипх з процедурою банкрутства, у тому числі й для сплати судового збору. Джерела внутрішнього і зовнішнього фінансування боржника повністю відсутні, грошові кошти на розрахункових рахунках відсутні.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, на підтвердження вказаних вище обставин ліквідатором ФОП ОСОБА_1 - Коршуном В.В. жодного доказу суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

При цьому, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому з огляду на характер виключно господарських правовідносин, які виникли між сторонами, наявність або відсутність коштів, призначених для сплати судового збору, не може вважатись підставою для відстрочення такої сплати.

З огляду на подані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено скрутне матеріальне становище позивача та що такий майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору.

Враховуючий даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, у розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір", звільнення або відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, які у даному випадку позивачем не доведено.

Таким чином, оскільки наведені в клопотанні обставини жодним доказом не підтверджені , суд прийшов до висновку про відмову в задоволені клопотання ліквідатора ФОП ОСОБА_1 - Коршуна В.В. про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Отже, судом встановлено, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Також, приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Проте, всупереч зазначеним вище нормам, позивачем до позовної заяви не додано розрахункового документу, який підтверджує факт отримання поштових послуг.

Отже, позивачем не надано належних доказів надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу, у відповідності із ст. 56 ГПК України.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст.ст. 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення без розгляду позовної заяви, відповідно до п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні клолпотання ліквідатора ФОП ОСОБА_1 - Коршуна В.В. про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

2. Позовну заяву і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя А.І. Привалов