ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.06.2017 Справа № 904/9651/16

За позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Соляри.", м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району, м. Дніпро

про витребування не житлового приміщення №33 по вул.. Моніторна, 2 у м. Дніпро

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від прокурора: Пономаренко А.Є. - прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області, посвідчення від 20.12.2013р. №023761;

ОСОБА_1 - прокурор відділу, службове посвідчення від 27.08.2012р. №001420 (був присутній у судовому засіданні 23.11.2016р.);

від позивача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 28.12.2016р. №7-10-2571;

ОСОБА_3 - представник, дов. від 30.05.2016р. №4/10-355 (був присутній у судовому засіданні 23.11.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_4 - представник, дов. від 01.11.2016р. №б/н (був присутній у судовому засіданні 06.06.2017р.);

від третьої особи-1: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від третьої особи-2: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради просить витребувати від відповідача на користь територіальної громади в особі позивача нежитлове приміщення №33, що розташоване по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Відповідач у відзиві (вх.№31595/17 від 02.06.2017р.) на позовну заяву (в порядку статті 59 Господарського процесуального кодексу України просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що: - обов'язковою умовою для порушення провадження у судовій справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником є прийняття власником рішення про ліквідацію юридичної особи та проведення ліквідаційною комісією заходів, що передбачені статтею 111 Цивільного кодексу України; - було складено проміжний ліквідаційний баланс третьої особи-2 та затверджено його позивачем рішенням від 29.07.2011р. №40/1; - комунальне підприємство несе відповідальність за наслідками своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном; - позивач знав, що спірне майно має бути відчужено для погашення вимог кредиторів в процедурі припинення; - позивачу було відомо, що майно обліковується на балансі третьої особи-2, про що зазначено в рішенні позивача від 29.07.2011р. №40/14; - розрахунок за придбане нерухоме майно відповідачем проведено у повному обсязі.

Відповідач у заяві (вх.№71924/16 від 23.11.2016р.) про застосування строку позовної давності просить застосувати строк позовної давності у вирішенні спору посилаючись на те, що; - укладений між третіми особами-1,-2 договір купівлі-продажу від 15.07.2013р. визнаний недійсним з моменту укладення, тобто строк позовної давності для звернення позивача, як власника, з позовом починає перебіг з моменту вибуття майна з володіння позивача; - позивачем оспорюються правовідносини, що мали місце три роки тому; - строк давності за позовом про витребування з чужого незаконного володіння майна сплив 16.07.2016р.; - звернення позивача з позовом мало місце поза межами встановленого строку позовної давності для звернення за захистом порушеного права.

Треті особи-1,-2 відзивів на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надали, їх представники у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Прокуратура Дніпропетровської області у заяві (вх.№71683/16 від 22.11.2016р.) про забезпечення позову (в порядку статті 22, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України просить накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме нежитлове приміщення №33, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1) та заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам, у тому числі суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу , дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов'язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно, нежитлового приміщення №33, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Прокуратура Дніпропетровської області посилається на те, що: - відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником спірного нерухомого майна є відповідач; - у випадку невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення, що буде постановлене у справі №904/9651/16, буде унеможливлено; - титульний володілець спірного нерухомого майна має реальні можливості реалізувати спірне майно.

За клопотанням відповідача (вх.№71931/16 від 23.11.2016р.) здійснювався запис розгляду судової справи за допомогою звукозаписувального технічного запису, а саме: автоматизованої системи „Діловодство спеціалізованого суду на диск CD-R серійний номер 1008176МЕ10906.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Під час здійснення представницьких повноважень, Прокуратурою Дніпропетровської області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпра об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення №33 по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпрі, загальною площею 82,5 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1) (надалі Спірне майно).

Спірне майно перебувало на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради (надалі - КВЖРЕП Ленінського району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991р.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991р. №46 Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів, яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.09.2001р. №26/23 затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро (а.с. 17, 21).

Факт належності об'єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII) (а.с. 18-20), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991р. №46 територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2013р. у справі №200/5829/13-ц за заявою Дніпропетровської міської ради, заінтересована особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 26-29).

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991р. №46 та рішення Дніпропетровської міської ради від 26.09.2001р. №26/23 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 16.06.2013р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлового приміщення №33 по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпрі, загальною площею 82,5 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011р. №16/9, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КВЖРЕП Ленінського району передано на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю (а.с. 22-25).

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012р. порушено провадження у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району (третя особа 2 у справі).

Як вбачається на час порушення провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011р. №16/9 КВЖРЕП Ленінського району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012р. у справі №38/5005/5752/2012 КВЖРЕП Ленінського району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КВЖРЕП Ленінського району призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення №33 по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпро, загальною площею 82,5 кв.м., з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів з продажу нежитлового приміщення №33 по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпро, загальною площею 82,5 кв.м., оформлених протоколом від 27.12.2012р. №55, та переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис.».

15.07.2013р. на підставі вказаного протоколу проведення біржових торгів з купівлі-продажу Спірного майна між КВЖРЕП Ленінського району, як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солярис.", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №1136 (а.с. 33-36).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району скаргу прокуратури області на дії ліквідатора задоволено частково та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012 визнано неправомірними дії ліквідатора Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради арбітражного керуючого ОСОБА_5 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №33 по вул. Моніторна, 25 в м. Дніпропетровську, загальною площею 82,5 кв.м.; визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №33 по вул. Моніторній, 2 в м. Дніпропетровську, загальною площею 82,5 кв.м., оформлених протоколом від 27.12.2012; визнано недійсним договір купівлі-продажу №1136 від 15.07.2013, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, укладений між КВЖРЕП Ленінського району та Товариством з обмеженою відповідальністю Солярис. з відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №33 по вул. Моніторній, 2 в м. Дніпропетровську, загальною площею 82,5 кв.м.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2016р. та постановою Вищого господарського суду від 14.03.2017р. у справі №38/5005/5752/2012 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012 залишено без змін.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Спірне майно було відчужено Товариством з обмеженою відповідальністю Солярис. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ренесанс-Клуб за договором купівлі-продажу від 17.10.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №4912 (а.с. 37-40).

Відповідно до положень статей 321, 319, 658 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього (частина 1 статті 330 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, за змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

Враховуючи вищевказане, а також те, що при реалізації Спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею територіальної громади м. Дніпра, а тому підлягає поверненню у її власність, що і стало причиною спору.

Згідно вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними та пункту 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав норма частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі; не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014р. у справі №43/440-6/231, від 11.06.2014 у справі № 6-52цс14 та від 08.06.2016р. у справі №6-3089ц15.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис.» набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15.07.2013р. №1136, який в подальшому визнано недійсним.

Спірне майно, було відчужене Товариством з обмеженою відповідальністю «Солярис.» Товариству з обмеженою відповідальністю Ренессанс-Клуб за договором купівлі-продажу від 17.10.2013р. №1136 нежитлового приміщення.

Таким чином, Дніпропетровська міська рада, як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 318 Цивільного кодексу України одним з суб'єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (стаття 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Згідно частини 7 статті 319 Цивільного кодексу України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів; об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Враховуючи положення статті 136 Господарського кодексу України, пункту 30 частини 1 статті 26, статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування Спірного майна у Товариства з обмеженою відповідальністю Ренессанс-Клуб як добросовісного набувача в порядку частини 1 статті 388 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, вимога прокурора про витребування нежитлового приміщення №33, що розташоване по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Про недійсність правочинну на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста поза її волею, як позивачу, так і прокурору стало відомо лише 29.08.2016р., після винесення ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012.

Отже, суд не вбачає пропуску позовної давності при зверненні прокурора з позовом до суду, та відповідно, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи 26510514 зареєстрована Дніпровська міська рада.

Що стосується заяви прокурора про забезпечення позову, господарський суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, враховуючи розумність та адекватність заходів до забезпечення позову заявленим позовним вимогам, господарський суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору, а саме: нежитлове приміщення №33, що розташоване по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

В іншій частині вимоги по забезпеченню позову задоволенню не підлягають, оскільки накладення судом арешту на Спірне майно унеможливлює вчинення як відповідачем, так і іншими особами будь-яких дій щодо відчуження майна, або дій, що пов'язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються між сторонами пропорційно задоволеним вимогам та вжитим заходам по забезпеченню позову.

Керуючись статтями 49, 66, 67, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю Ренессанс-Клуб (49000, м. Дніпро, Лоцьманський узвіз, буд. 3-Б, кімн. 35; ідентифікаційний код 24439634) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75; ідентифікаційний код 26510514) нежитлове приміщення №33, що розташоване по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення №33, що розташоване по вул. Моніторна, 2 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1), про що винести ухвалу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ренессанс-Клуб (49000, м. Дніпро, Лоцьманський узвіз, буд. 3-Б, кімн. 35; ідентифікаційний код 24439634) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 38; реквізити отримувача: МФО 820172, п/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 344 (триста сорок чотири) грн. 50 коп. - витрат по сплаті судового збору по забезпеченню позову.

Видати накази.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

20.06.2017р.