ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року Справа № 904/10737/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.О. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Березкіна О.В.,

Секретар судового засідання Пінчук Є.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №14-66 від 14.04.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник , довіреність №б/н від 15.06.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу дочірнього підприємства "СОФІЇВКАТЕПЛОЕНЕРГО" комунального підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017р. у справі №904/10737/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Дочірнього підприємства "СОФІЇВКАТЕПЛОЕНЕРГО" комунального підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради, смт. Софіївка, Дніпропетровська область

про стягнення 11 110,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 року (суддя: Золотарьова Я.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з дочірнього підприємства "СОФІЇВКАТЕПЛОЕНЕРГО" Комунального підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 6011,25 грн. пені, 434,19 грн. 3 % річних, 4 246,13 грн. інфляційних втрат та судовий збір в розмірі 1326,02 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що додаткові умови для не нарахування або списання сум неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності Закону України №1730-У111 не вимагаються, а тому на момент звернення позивача з позовом до суду право нараховувати та вимагати сплатити пеню, інфляційні втрати та річні у звязку з набранням чинності вищезазначеного Закону відсутнє.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції слід залишити без замін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 14.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2014 між Публічним акціонерним Товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, продавець) та Дочірнім підприємством "СОФІЇВКАТЕПЛОЕНЕРГО" Комунального підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради (відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу 1166/15-КП-3, відповідно до умов якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати цей природний газ (далі - газ) на умовах цього договору.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення (п.11 договору).

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п.1.2. договору).

Кількість природного газу, який продавець передає покупцю з 01.01.2015 по 31.12.2015, у розрізі місяців та кварталів щодо кожного року визначена п. 2.1. договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 15 тис. куб.м.

У пункті 5.2 договору, сторони узгодили ціни на газ. В подальшому, між позивачем та відповідачем укладались додаткові угоди № 1 від 10.02.2015, № 2 від 18.03.2015, № 3 від 17.04.2015, № 4 від 14.05.2015, № 5 від 30.06.2015, № 6 від 29.07.2015, № 8 від 21.10.2015, № 9 від 22.10.2015 та № 11 від 25.11.2015 до договору, якими сторони змінювали ціну газу (а.с. 19-30).

Відповідно до п. 5.5 договору, загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Відповідно до п. 3.3. договору приймання - передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного/ газовидобувного/ газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцеві та газорозподільному/ газовидобувному/ газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4. договору).

Згідно з пунктом 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу природний газ вартістю 42249,95 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 31-36).

Відповідач, в порушення умов договору, за поставлений природний газ розрахувався несвоєчасно, як вбачається з тексту позовної заяви, в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 7,22грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Оскільки відповідачем умови договору щодо сплати отриманого природного газу виконані несвоєчасно, позивач, окрім основного боргу, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 434,19 грн. 3 % річних, 4657,98 грн. інфляційних втрат та 6011,25грн. пені.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Господарським судом встановлено, що заборгованість у розмірі 7,22 грн. була сплачена відповідачем 24.10.2016 відповідно до виписки по рахунку відповідача (а.с. 79), а також відповідно до наданих позивачем довідки про операції (а.с.104) та сальдо відповідача (а.с.103), тобто до порушення провадження у справі, а тому правомірно відмовлено в задоволені позову в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 7,22грн.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Господарським судом було перераховано розмір інфляційних втрат у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вірно встановлено, що сума інфляційних втрат становить 4246,13грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 6011,25 грн. пені, 434,19 грн. 3 % річних та 4 246,13 грн. інфляційних втрат, господарський суд виходив з того, що у відповідача виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних з 30.11.2016, але не автоматично, як він зазначає у відзиві на позовну заяву, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами. Для списання пені, 3% річних та інфляційних втрат в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, відповідач має набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, виходячи з наступного.

30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. № 1730-VIII (далі Закон).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Дана норма Закону чітко визначає підстави списання нарахованої пені, інфляційних, процентів річних, та заборону нарахування даних санкцій це погашення заборгованості до набрання чинності Законом.

Оскільки відповідач погасив заборгованість до набрання чинності Законом (до 30.11.2016р.), то нараховані позивачем пеня, інфляційні та 3% річних підлягають списанню, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що Законом передбачено врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (без урахування суми неустойки, інфляційний, процентів річних) шляхом проведення взаєморозрахунків щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах, яка залишилася непогашеною станом на 01.01.2016р. і є непогашеною на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, та шляхом реструктуризації заборгованості за спожиті енергоносії станом на 01.07.2016р. і яка не погашена станом на 01.12.2016р.

І саме для участі в процедурі врегулювання заборгованості шляхом взаєморозрахунків та реструктуризації відповідні підприємства повинні бути включені до Реєстру та укласти Типові договори.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка, інфляційні, проценти річних, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію (ч.3 ст.5, ст.6 Закону).

Стаття 7 Закону регулює порядок списання неустойки, інфляційних та процентів річних нарахованих на реструктуризовану заборгованість за природний газ спожитий станом на 01.07.2016р. та нарахованих на заборгованість за використаний природний газ, яка (заборгованість) погашена до набрання чинності Законом (30.11.2016р.).

При цьому підставою для списання нарахованих санкцій на реструктуризовану заборгованість є повне виконання договору про реструктуризацію (ч.1 ст.7 закону).

Підставою ж списання санкцій нарахованих на заборгованість, яка була погашена до набрання чинності Законом є саме набрання чинності Законом (ч.3 ст.7 Закону). І списання санкцій з цих підстав не потребує включення підприємства до Реєстру, оскільки як зазначалося вище в Реєстр включаються підприємства для участі в процедурі врегулювання заборгованості шляхом взаєморозрахунків та реструктуризації.

Тобто, посилання в рішенні господарського суду на те, що для списання нарахованих пені, інфляційних та процентів річних необхідно включення відповідача до реєстру є помилковими та суперечить нормам Закону, а саме частині 3 статті 7, яка прямо передбачає списання з дня набрання чинності Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2017р. підлягає скасуванню частково, а в задоволлені позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства "СОФІЇВКАТЕПЛОЕНЕРГО" комунального підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017р. у справі №904/10737/16 скасувати частково.

Прийняти нове рішення.

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на користь дочірнього підприємства "СОФІЇВКАТЕПЛОЕНЕРГО" комунального підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської обласної ради 1515,80грн. судового збору за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Постанова виготовлена в повному обсязі 19.06.2017року.