ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017р. Справа № 914/886/17

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів;
до відповідача:Будинкоуправління №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Яворів, Львівська область;
про:стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат
Суддя Крупник Р.В. Секретар Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №119-4977/2 від 30.12.2016р.);
від відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність №344 від 31.05.2017р.).

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. ОСОБА_2 про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

10.05.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Будинкоуправління №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 13.05.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 01.06.2017р. В судовому засіданні 01.06.2017р. судом було оголошено перерву до 19.06.2017р.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Заявлені вимоги мотивує тим, що 05.04.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання електричної енергії №90100/02, відповідно до якого позивач зобовязувався продавати споживачу (відповідачу) електроенергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобовязувався оплачувати поставлену електроенергію протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку. У звязку з тим, що поставлена електроенергія була оплачена споживачем всупереч обумовленому договором строку, позивач просить суд стягнути з відповідача 9705,48 грн. пені, 3269,95 грн. 3% річних та 18856,19 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечуючи проти позову зазначив, що Будинкоуправління №1 Яворівської КЕЧ району є складовою частиною ЗСУ, підпорядковується Яворівській КЕЧ району та перебуває у державній власності. Основним завданням Будинкоуправління №1 являється надійна експлуатація та збереження державного житлового фонду і комунальних споруд, житлового фонду для тимчасового або довгострокового житла, які знаходяться на балансі Міністерства оборони України в справному стані, підвищення благоустрою, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків і комунальних споруд, надання комунальних послуг (теплопостачання, електропостачання, гаряче водопостачання) та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Прострочення за договором виникло в результаті того, що населення здійснювало оплату за використану електроенергію несвоєчасно. Враховуючи наведене, представник відповідача просить суд у випадку задоволення позовних вимог зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 100% від загального розміру.

Представник позивача проти заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені заперечив, просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2007р. між позивачем (Постачальником) та відповідачем (Споживачем) укладено Договір про постачання електричної енергії №90100/02 (надалі Договір), відповідно до Розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії зазначена в додатку №6 «Однолінійна схема».

Під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ) (п. 2.1. Договору).

За умовами пункту 7.1. Договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Відповідно до п. 7.5. Договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції).

Так, п. 8 Додатку №2 до Договору «Порядок розрахунків» передбачено, що обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається згідно з умовами договору за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Докази поставки позивачем електроенергії відповідачу підтверджуються наявними в матеріалах справи актами про використану електричну енергію Будинкоуправлінням №1 Яворівської КЕЧ району за спірний період.

В пункті 1-5 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) сторони погодили, що розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії. Розрахунковим періодом вважається період з 20 числа попереднього місяця до 19 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Плата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності проводяться споживачем на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

У відповідності до п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору), тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи рахунків за активну електроенергію за період з лютого 2016р. по березень 2017р. включно, платіжних доручень за вказаний період, розрахунку боргу та зокрема, не заперечується відповідачем, оплата за одержану електричну енергію оплачувалася відповідачем поза строками, встановлених п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору).

У звязку з тим, що поставлена електрична енергія оплачена споживачем всупереч строку, встановленому в Додатку №2 до Договору, позивач просить суд стягнути з відповідача 9705,48 грн. пені, 3269,95 грн. 3% річних та 18856,19 грн. інфляційних втрат.

Відповідач в свою чергу, не заперечує щодо прострочення оплати, однак стверджує, що прострочення виникло не з його вини, а через несвоєчасність перерахування коштів населенням за спожиту електричну енергію.

Станом на день розгляду справи судом, докази сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику»).

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику».

Приписами ч.ч. 6,7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно п.п. 6.1., 6.11. Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією» розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що рахунки на оплату в строки, визначені п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) відповідачем оплачені не були.

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений в Договорі термін кошти за одержану електричну енергію сплачені не були, він вважається таким, що прострочив.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних, суд прийшов до висновку, що такі підлягають стягненню з відповідача повністю в заявленому розмірі.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідальність споживача за несвоєчасне внесення платежів за використану електроенергію передбачено пп. 4.2.1. п. 4.2. Договору. Здійснивши перерахунок пені, суд прийшов до висновку, що така розрахована позивачем вірно.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначив Пленум ВГС України в пп. 3.17.4. п. 3.17. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено існування обставин, які позбавили відповідача можливості своєчасно розрахуватися за спожиту електричну енергію, не доведено скрутного фінансового становища відповідача, яке б позбавляло останнього можливості сплатити заявлену до стягнення пеню, а тому суд прийшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Будинкоуправління №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району (81000, Львівська обл., м. Яворів, вул. Івана Хрестителя, 53; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ) 3269,95 грн. 3% річних, 18856,19 грн. інфляційних втрат, 9705,48 грн. пені та 1600,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 21.06.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.