номер провадження справи 24/53/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 Справа № 905/474/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства Індустріальні та дистрибуційні системи (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 9, корпус 5, офіс 501; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната 207; )

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Азізбекян Т.А.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 02/4.1-17ц від 04.01.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 285/2016 від 12.12.2017 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Індустріальні та дистрибуційні системи звернулось до господарського суду із позовом про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл повернути на користь позивача 6 840 шт. піддонів загальною заставною вартістю 369 564,00 грн.

Позов заявлено на підставі ч.2 ст. 20, п.1 ст. 193 ГК України, ст. 387, ч.2 ст. 530, ст. 629 ЦК України, а також п.п. 5.6., 5.7 договору поставки № И 01/02-12 від 01.02.2012 р. і обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договірного зобовязання щодо повернення піддонів, яким відповідач володіє незаконно.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.02.2017 р. справу № 905/474/17 передано за підсудністю до господарського суду Запорізької області на підставі ст. 17 ГПК України.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2017 р. справу передано на розгляд судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.03.2017р. судом порушено провадження у справі № 905/474/17, присвоєно справі номер провадження 24/53/17, розгляд справи призначено на 03.04.2017р.

З заявою відповідача вих. № 264 від 29.03.2017 р. здійснювалась технічна фіксація судового процесу за допомогою програмно-апаратному комплексі «Оберіг».

В судовому засіданні 03.04.2017 р. судом представникам сторін розяснені права та обовязки, передбачені статтею 22 ГПК України. Відводів складу суду не заявлено. Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю. Відповідач письмовий відзив із нормативним обґрунтуванням своїх заперечень не надав.

З метою всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, суд відклав розгляд справи на 26.04.2017р. о 15 год. 45 хв.

12.04.2017 р. від відповідача у справі надійшов відзив, в якому останній просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування наданих заперечень, відповідач посилається на наступне. Відповідно до п.5.6. договору поставки № И 01/02 -12 від 01.02.2012р., якщо поставка товару здійснюється в зворотній тарі, то ціна такої тари визначається окремо в специфікації. У ТОВ «Український Рітейл» не має такої специфікації. ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» її так же не надав. Таким чином, визначити вартість піддонів у ТОВ «Український Рітейл» не має можливості. Згідно п. 5.7. договору (версія протоколу), повернення піддонів, які відповідають вимогам ГОСТу 9557-87 здійснюється за рахунок та транспортом постачальника в міру її звільнення, але не більш чим через 30 календарних днів від дати поставки партії товару. В період з 2013р. по 2016р. ПрАТ «ІДС» здійснювало поставку товару ТОВ «Український Рітейл», але піддони свої в зазначений в договорі строк, не забирав. Таким чином, ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» вважається таким, що прострочив. Крім того, в період червень-липень 2015р. ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» здійснював повернення свого обладнання від ТОВ «Український Рітейл», але одночасно піддони з обладнанням забирати не став, хоча мав таку можливість. Піддони у кількості 6 500 шт. знаходяться на РЦ1 ТОВ «Український Рітейл», який розташований за адресою м. Макіївка, вул. Магістральна, 6, яке було незаконно захоплено групою невідомих осіб. Піддони з РЦ2 повернуто, що підтверджується накладною на повернення товарів № ДС-ВН-000000015 від 29.03.2017 р.

26.04.2017 р. від позивача у справі надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач повідомив, що з дати подання позову відповідачем було здійснено повернення позивачу частини піддонів в кількості 339 шт. на загальну суму 18 645 грн., що підтверджується накладною на повернення № 969223 від 29.03.2017 р. та просив суд прийняти зменшені позовні вимоги та зобовязати відповідача повернути позивачу піддони (ГОСТ 9557-87) з випаленим логотипом IDS в кількості 6501 шт. загальною вартістю 350919 грн. 00 коп.

Позивач в судовому засіданні 10.05.2017р. підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві від 28.02.2017р. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 26.04.2017р.).

Відповідач заперечив проти позову, з підстав, викладених у відзиві.

Судом задоволено письмове клопотання сторін про продовження терміну вирішення спору в порядку ст. 69 ГПК України на 15 днів. Строк вирішення спору продовжено до 25.05.2017р. включно. Розгляд справи призначено на 25.05.2017р. о 16-30.

У додаткових поясненнях від 10.05.2017 р. позивач вказує на розірвання договору та просить суд зобовязати відповідача повернути позивачу піддони (ГОСТ 9557-87) з випаленим логотипом IDS в кількості 6501 шт. загальною вартістю 350919 грн. 00 коп.

23.05.2017 р. від відповідача надійшли письмові пояснення відносно повернення тари позивачу, в яких відповідач, зокрема, зауважив, що у супровідних документах ніде не зазначено, що піддони відповідали ГОСТу 9557-87 і мали випалений логотип IDS. Крім того, позивач посилався на те, що в зазначений договором строк позивач не виконав свого зобовязання, згідно умовам договору. Вказує на те, що на теперішній час відповідач не може повернути тару позивачу за обставин непереборної сили.

25.05.2017 р. від позивача у справі надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що не є кредитором, що прострочив. Вважає, що твердження відповідача про неможливість повернення піддонів не відповідають дійсності та спростовуються обставинами у справі. Посилається на акт звірки взаємних розрахунків по зворотній тарі (піддонів) між позивачем та відповідачем за період 01.06.2016 р. по 23.05.2017 р., який згідно із даними бухгалтерського обліку позивача підтверджує наявність заборгованості у відповідача щодо повернення піддонів станом на 23.05.2017 р. в кількості 6 501 шт. на загальну суму 350 919 грн.

В судовому засіданні 25.05.2017 р. представники сторін підтримали письмово подані документи. Представник позивача наполягав на задоволенні зменшених позовних вимог, які були прийняті судом до розгляду. Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві та інших письмових поясненнях.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.02.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл (покупцем, відповідачем у справі) та Приватним акціонерним товариством Індустріальні та дистрибуційні системи (постачальником, позивачем у справі) було укладено договір поставки № И 01/02-12 (надалі договір).

Відповідно до предмету договору, постачальник зобовязувався поставляти, а покупець приймати та оплачувати товар на умовах даного договору. Найменування, асортимент та ціна товару, що поставляється, зазначається у Додатку № 1 «Специфікація/Прайс-лист», який є невідємною частиною договору.

Договір підписаний із протоколом розбіжностей. До договору складено та підписано додатки та специфікація.

Згідно п. 2.13 договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей за цим договором, товар привозиться на відповідних піддонах.

Відповідно до п. 5.6 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей за цим договором, якщо поставка товару здійснюється у зворотній тарі, то ціна такої тари визначається окремо в специфікації. Постачальник при поставці товару у зворотній тарі зобовязаний в супровідних документах окремим рядком зазначити найменування, ціну, кількість зворотної тари.

Згідно із п. 5.7 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей за цим договором, повернення піддонів, що відповідають вимогам ГОСТу 9557-87 здійснюється за рахунок та транспортом постачальника по мірі її звільнення, але не більше ніж через 30 календарних днів з дати поставки партії товару.

За змістом позовних вимог, на виконання умов договору, позивач передав відповідачу разом із товаром зворотну тару, а саме піддони в кількості 6 840 шт. на загальну вартість 369 564 грн., що підтверджується накладними датованими з 01.03.2012 р. по 30.06.2016 р., копії яких додані до позовної заяви.

За вих. № 243/4-16Ц від 25.03.2016 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути піддони або відшкодувати їх вартість в разі неможливості повернення.

Листом вих. № 560 від 20.05.2016 р. відповідач відповів на вимогу позивача, вказавши про можливість повернення піддонів з РЦ2 у м. Дніпропетровську та про неможливість повернення піддонів, які знаходяться на РЦ1 м. Макіївка.

Повідомленням вих. № 384/4-16ц від 30.05.2016 р. позивач повідомив відповідача про розірвання договору поставки № И 01/02-12 від 01.02.2012 р., на підставі п. 11.4 договору, у звязку із систематичним порушенням покупцем строків оплати отриманого товару, з дати наступної за датою отримання покупцем цього повідомлення. Згідно зазначення на повідомленні, останнє отримано 31.05.2016 р. помічником керівника.

Враховуючи не повернення відповідачем всіх поставлених піддонів, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Зобовязання відповідача повернути позивачу піддони (ГОСТ 9557-87) з випаленим логотипом IDS в кількості 6501 шт. загальною вартістю 350 919 грн. 00 коп. було предметом судового розгляду у цій справі (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного:

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, правовідносини сторін були врегульовані договором поставки та додатками до нього.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. (ст. 613 Цивільного кодексу України).

Згідно спірних правовідносин, на підставі договору поставки, позивач здійснював поставку відповідачу товару та піддонів.

Згідно п. 2.13 договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей за цим договором, товар привозиться на відповідних піддонах.

Відповідно до п. 5.6 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей за цим договором, якщо поставка товару здійснюється у зворотній тарі, то ціна такої тари визначається окремо в специфікації. Постачальник при поставці товару у зворотній тарі зобовязаний в супровідних документах окремим рядком зазначити найменування, ціну, кількість зворотної тари.

Згідно із п. 5.7 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей за цим договором, повернення піддонів, що відповідають вимогам ГОСТу 9557-87 здійснюється за рахунок та транспортом постачальника по мірі її звільнення, але не більше ніж через 30 календарних днів з дати поставки партії товару.

Посилаючись на п. 5.7 договору та передачу відповідачу разом із товарами зворотної тари на підставі доданих накладних на поставку піддонів, позивач вважає, що відповідачем порушено договірні зобовязання з повернення піддонів, переданих разом із товаром, у 30 денний строк з дати поставки відповідної партії товару. При цьому, згідно позовних вимог, позивач просить суд зобовязати відповідача повернути позивачу піддони (ГОСТ 9557-87) з випаленим логотипом IDS в кількості 6501 шт. загальною вартістю 350919 грн. 00 коп.

Так, специфікації на зворотну тару, яка передбачена п. 5.6 договору, сторонами не надано. Не посилається на відповідну специфікацію і позивач у справі.

Щодо повернення піддонів, згідно п. 5.7 договору, то слід зазначити, що згідно доданих позивачем до матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог, накладних, позивачем відповідачу передано піддони відповідного коду, у відповідній кількості та за визначеною ціною. При цьому, посилання на піддони, що відповідають вимогам ГОСТу 9557-87, як передбачено п. 5.7 договору, накладні не містять. Доказів, що зазначені у цих накладних піддони відповідають вимогам ГОСТу 9557-87, позивачем не надано. Не надано і доказів передачі відповідачеві піддонів саме із випаленим логотипом IDS, про повернення яких заявлені позовні вимоги. Як вже зазначалось і не має специфікації на ці піддони.

Також, слід зазначити, що згідно п. 5.7 договору, повернення піддонів, що відповідають вимогам ГОСТу 9557-87 здійснюється за рахунок та транспортом постачальника по мірі її звільнення, але не більше ніж через 30 календарних днів з дати поставки партії товару.

Позивачем доказів в підтвердження поставки саме партії товару також не надано. Позивачем надано накладні саме з поставки піддонів.

Окрім того, як зазначає відповідач, та свідчать матеріали справи, в період червень-липень 2015 р. позивач здійснював повернення свого обладнання від відповідача. Доказів в підтвердження неможливості забрати при цьому заявлені у позові піддони, чи відмови відповідача віддати ці піддони, не надано. Обґрунтувань щодо цього позивачем також не надано.

Заявляючи позовні вимоги про зобовязання відповідача повернути позивачу піддони (ГОСТ 9557-87) з випаленим логотипом IDS в кількості 6501 шт. загальною вартістю 350919 грн. 00 коп., у т.ч. із посиланням на право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння, позивач не доводить належними доказами того, що саме заявлене у позові майно дійсно знаходиться у відповідача, у т.ч. у незаконному володінні відповідача.

Акт звірки взаємних розрахунків, на який посилається позивач, в обґрунтування своїх вимог, не є належним доказом у справі, не є первинним бухгалтерським документом, до того ж підписаний з боку лише однієї сторони, право підпису зазначеної особи якої, не підтверджено документально.

Слід також зазначити, що 01.03.2016 р. розпочато кримінальне провадження № 0000399 за фактом незаконного захоплення майна ТОВ «Український Рітейл», за адресою: м. Макіївка Донецької області, вул. Магістральна, 6, посилання на яку міститься у більшості наданих позивачем накладних про передачу піддонів.

Також, суд враховує, що м. Макіївка Донецької області перебуває на території, на якій здійснюється антитерористична операція. В підтвердження обставин, що не залежать від волі відповідача, останнім також надано суду Сертифікат № 7555 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Дніпропетровською ТПП 18.05.2015 р. Згідно п. 9.3 договору поставки, строк виконання зобовязань по договору зупиняється на строк дії непереборної сили.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами правомірність заявлених позовних вимог.

У позові слід відмовити.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом (з урахуванням зменшених позовних вимог) відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 15» червня 2017 року.

Суддя Т.А. Азізбекян