ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.2017 Справа № 907/466/17

Суддя господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Керівника Мукачівської місцевої прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області в інтересах держави в особі:

позивач : Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача : ДП «МУКБУК» ТОВ «Національний книжковий фонд» , м. Мукачево Закарпатської області

про: стягнення 42668,50 грн.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю;

від відповідача не зявився;

прокурор ОСОБА_2, прокурор прокуратури Закарпатської області.

Представникам сторін, присутнім в судовому засіданні, розяснено їх права та обовязки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи.

СУТЬ СПОРУ: Мукачівською місцевою прокуратурою, м. Мукачево в інтересах держави в особі виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської область заявлено позов до відповідача ОСОБА_3 підприємства "МУКБУК" Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний книжковий фонд", м. Мукачево Закарпатської області про стягнення заборгованості в сумі 42668,50 грн

Позивач та прокурор, присутні в судовому засіданні, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, наполягають на задоволенні позовних вимог, посилаючись на долучені до матеріалів справи документи.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, участі уповноваженого представника в засідання суду не забезпечив, письмового документально обґрунтованого відзиву на позов не надав, вимоги ухвали суду від 23.05.2017 року не виконав повністю, причин неявки не повідомив.

Представник позивача та прокурор у ході судового розгляду наполягали на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

За таких обставин справа вирішується в порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

01 квітня 2010 року між виконавчим комітетом Мукачівської міської ради (далі-орендодавець) та Дочірнім підприємством «МУКБУК» ТОВ «Національний книжковий фонд» (далі-орендар) укладено договір оренди приміщень комунальної власності № 1 (далі-договір), що належать територіальній громаді міста Мукачева, відповідно до умов якого: орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно комунальної власності Мукачівського міського виконавчого комітету, а саме, нежитлове приміщення загальною площею 133,7кв.м., яке розташовано за адресом: м. Мукачево вул. Пушкіна,2.

Відповідно до ч.5 ст. 762 ЦК України, плата за користування майном (орендна плата) вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.1. розділу 4 договору встановлено, що розмір орендної плати за все приміщення складає 6 591,35 грн., і перераховується орендарем орендодавцю не пізніше 29 числа кожного наступного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції та ПДВ.

Відповідно до п. 6.1. розділу 6 договору, орендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Однак, відповідач по справі систематично не виконував взяті на себе зобовязання, внаслідок чого, заборгованість станом на 28.02.2017року склала 42 668,50 грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Разом з тим, на підставі додаткової угоди від 02.01.2017 року, договір оренди приміщень комунальної власності №1 від 01.04.2010 року на підставі згоди обох сторін розірвано. Пунктом тертім додаткової угоди від 02.03.2017 року відповідач визнав заборгованість по сплаті орендної плати, яка станом на 01.03.2017 року становить 42 668,50 грн. Між сторонами підписано акт звірки розрахунків на вказану суму.

Враховуючи те, що наведена заборгованість по орендній платі виникла під час дії договору оренди та існування господарських зобовязань між виконавчим комітетом Мукачівської міської ради та відповідачем, тому в даному випадку з відповідача підлягає стягненню існуюча заборгованість на підставі договору оренди приміщень комунальної власності №1 від 01.04.2010 року та ГК України, ЦК України.

Майново-господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з вимогами ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Крім того, обовязок орендаря щодо внесення орендної плати за договором найму (оренди) передбачений ст. 762 Цивільного кодексу України.

Порядок виконання зобовязань по сплаті грошових коштів передбачений ст. 198 Господарського кодексу України, згідно з яким платежі за грошовими зобовязаннями здійснюються в безготівковій формі або готівкою через установи банків.

Згідно до ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, до виниклих правовідносин необхідне застосування також і спеціального нормативно-правового акту, що регулює правовідносини сторін під час оренди державного та комунального майна, у тому числі регулює порядок укладання договорів оренди державного та комунального майна, зобовязання сторін за такими договорами, наслідки порушення зобовязань - Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 3. ст. 18, ч. 3. ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, у строки, що встановлені в договорі. Аналогічна норма закріплена статтею 285 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 29 Закону, за невиконання зобовязання за договором оренди сторони несуть відповідальність встановлену законодавством України та договором.

Стаття 142 Конституції України передбачає, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також обєкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначити напрямки використання коштів місцевих бюджетів, відповідно до Закону.

Відповідно до п. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності територіальної громади захищається Законом на рівних умовах з правами власності інших субєктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Порядок виконання зобовязань по сплаті грошових коштів передбачений ст. 198 Господарського кодексу України, згідно з яким платежі за грошовими зобовязаннями здійснюються в безготівковій формі або готівкою через установи банків.

Враховуючи доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення суми орендної плати за договором №1 від 01.04.2010 року в розмірі 42668,50 грн., суд дійшов висновку про задоволення позову.

Обов'язок доказування, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 11, 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання не допускається. Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, враховуючи вищенаведене в сукупності, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем в установленому порядку не спростовані та не заперечені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача також слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_3 підприємства «МУКБУК» ТОВ «Національного книжкового фонду» (м. Мукачево вул. Духновича,2 ) на користь виконавчого комітету Мукачівської міської ради (пл. Духновича, 2, м. Мукачево Закарпатська область, 89600, р/р 3652, в ГУДКУ в Закарпатській області, МФО 812016, код 04053743) 42668,50грн. (сорок дві тисячі шістсот шістдесят вісім грн. 50 коп.).

3. Стягнути з ОСОБА_3 підприємства «МУКБУК» ТОВ «Національного книжкового фонду» (м. Мукачево вул. Духновича,2 ) на користь Прокуратури Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2-а) витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00коп.).

4. Видати накази.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.06.2017 року.

Суддя Андрейчук Л.В.